Справа № 240/9934/23
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/9934/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Окис Тетяна Олександрівна

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

18 березня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач 1, 2) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся із позовом до Житомирського окружного адміністративного суду в якому просив:

визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Житомирській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 06.08.1987 по 31.12.1997 та призначити пенсію.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.11.2022 №85 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII, починаючи з 24.11.2022.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що період трудової діяльності з 06.08.1986 по грудень 1997 року підлягає зарахуванню до трудового стажу позивача, а тому страховий стаж позивача на момент звернення з заявою про призначення пенсії за віком становив більше 21 року.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що нормами діючого законодавства Управлінню прямо заборонено приймати до розгляду, а тим паче враховувати при здійсненні управлінських повноважень, відомості чи матеріали які оформлені з порушеннями встановлених норм, мають помилки або містять невірні відомості та не були підтверджені іншими матеріалами, тобто, Управління діяло чітко та в межах діючого законодавства.

Зазначено, що наявність встановлених недоліків може слугувати свідченням спроби підробки вказаних документів або можуть викликати помилки при здійсненні розрахунків на підставі недостовірних даних, що є неприпустимим.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 25.09.2023 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обгрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується відповідним посвідченням.

Після досягнення 54 років позивач 24.11.2022 звернувся до відповідача 2 із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 08.12.2022 №0600-0211-8/105374 відповідач 2 повідомив позивача, що рішенням відповідача 1 від 30.11.2022 відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу роботи (21 роки). Одночасно повідомлено, що тривалість страхового стажу 20 років 03 місяці 26 днів дає право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» після досягнення 65 років.

Уважаючи таке рішення ГУ ПФУ в Донецькій області протиправним, ОСОБА_1 звернувся із цим позовом до суду.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі Закон №796-ХІІ) особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до вимог статті 49 Закону № 796-XII пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV) встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року не менше 27 років.

Згідно абзацу 1 частини 1 статті 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України №1058-ІV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Абзацом 5 пункту 2 частини 1 цієї правової норми передбачено, зокрема, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Судом першої інстанції встановлено, що за змістом заяв по суті сторонами визнається набуття позивачем права на зниження пенсійного віку і страхового стажу, необхідного для призначення пенсії на 6 років, на підставі абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону України №796-ХІІ.

На момент звернення із заявою про призначення пенсії позивачу виповнилося 54 років, тобто він досяг пенсійного віку.

Згідно довідки Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області від 25.06.2020 №1138/01-26, позивач дійсно зареєстрований та проживав в селі Немирівка Коростенського району Житомирської області, яке відносить до зони гарантованого добровільного відселення (3 зони) з 17.12.1986 по 29.03.1990 та з 29.03.2002 по даний час.

Щодо висновків ГУ ПФУ в Донецькій області стосовно того, що страховий стаж позивача становить тільки 20 років 03 місяці 26 днів, оскільки прізвище в наказі та рік прийняття в копії наказу від 06.08.1987 №114-К не придатні для прийняття змісту слід вказати наступне.

Згідно частини 2 статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною 4 статті 24 Закону №1058-ІV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон України №1058-ІV набрав чинності 01.01.2004, а тому періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу, в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.2004.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Згідно з пунктом 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених вище норм права дозволяє прийти висновку, що в разі відсутності в трудовій книжці необхідних записів або їх неправильному чи неточному оформленні за періоди роботи до 01 січня 2004 року, зарахування таких періодів роботи до страхового стажу здійснюється на підставі даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів і угод з відмітками про їх виконання та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно копії наказу ОПО «Житомиравтотехобслуживание» УРСР «Автотехобслуживание» від 06.08.1987 №114-К, яка містить в розпорядженні органів Пенсійного фонду, така є неналежної якості, що ускладнює можливість прочитати прізвище позивача та дату наказу.

Тим часом копія зазначеного наказу, надану суду разом з позовною заявою, таких недоліків не містить.

Згідно частини 1 статті 44 Закону України №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до частини 3 цієї правової норми органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України №1058-IV врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1).

Згідно положень пункту 4.3 цього Порядку рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Отже, саме на орган Пенсійного фонду України законодавець поклав обов`язок щодо вчинення дій по перевірці достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію.

Однак, відповідачами не надано доказів на підтвердження вчинення таких дій.

При цьому згідно наданої відповідачем копії наказу ОПО «Житомиравтотехобслуживание» УРСР «Автотехобслуживание» від 06.08.1987 №114-К, яка містить в розпорядженні органів Пенсійного фонду слідує, що неможливість прочитати прізвище позивача та дату наказу виникла через невідповідну якість копії такого наказу.

Натомість надана позивачем копія належної якості та без дефектів, які унеможливлюють її прочитання.

В апеляційній скарзі скаржником вказано, що наявність встановлених недоліків може слугувати свідченням спроби підробки вказаних документів або можуть викликати помилки при здійсненні розрахунків на підставі недостовірних даних, що є неприпустимим.

Стосовно таких тверджень скаржника слід зазначити, що відповідачем не надано суду жодних доказів підробки вказаних документів. Натомість припущення пенсійного органу про можливі підробки документів без належних доказів порушує право позивача на пенсію на пільгових умовах.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення в частині незарахування до страхового стажу періоду з 06 серпня по 30 вересня 1987 року є протиправним.

Щодо рішення пенсійного органу в частині не зарахування до страхового стажу позивачу періоду роботи з вересня 1987 року по грудень 1997 року, оскільки в первинних документах по батькові зазначене із скороченням та в Акті про результати позапланової перевірки факту роботи ОСОБА_1 в ПрАТ «Житомир-Авто» для обчислення пенсії від 28.10.2022 відсутня інформація, що у первинних документах інші особи з подібними прізвищем, ім`ям і по батькові відсутні слід вказати наступне.

Разом із заявою про призначення пенсії позивач подав довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 16.09.2022 №77, №78 та №79, видані Приватним акціонерним товариством «Житомир-Авто».

У жовтні 2022 року головним спеціалістом відділу контролю перевірочної роботи №1 управління контрольно-перевірочної роботи ГУ ПФУ в Житомирській області проведено позапланову перевірку достовірності факту роботи, зазначеного у довідках від 16.09.2022 №77, №78 та №79, які видані ОСОБА_1 . Приватним акціонерним товариством «Житомир-Авто» за період з вересня 1987 року по грудень 2000 року.

За результатами такої перевірки 28.10.2022 складено акт №0600-1002/1-4622, згідно якого у наданих книгах по нарахуванню заробітної плати значиться за період з вересня 1987 року по грудень 1998 року « ОСОБА_2 », за період з січня 1998 року по грудень 1998 року « ОСОБА_1 », за період з січня 1999 року по грудень 1999 року «Каліта Віктор Микол.» та за період з січня 2000 року по грудень 2000 року « ОСОБА_1 », якому проводилось нарахування заробітної плати.

Зазначений акт складений за результатами перевірки виданих саме позивачу довідок про заробітну плату для обчислення пенсії. При цьому, під час перевірки недостовірності інформації, зазначеної у таких довідках, не встановлено.

При цьому судом першої інстанції вірно враховано, що не зазначення у акті перевірки інформації про відсутність у первинних документах інших осіб з подібними позивачу прізвищем, ім`ям і по батькові не може бути підставою для відмови в зарахуванні періоду роботи до страхового стажу, оскільки така відсутність обумовлена саме діями посадової особи органу Пенсійного фонду.

Доказів про те, що наявна у первинних документах інформація може стосуватися інших осіб пенсійним органом не надано.

Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що період трудової діяльності з 06.08.1986 по грудень 1997 року підлягає зарахуванню до трудового стажу позивача.

За таких обставин страховий стаж позивача на момент звернення з заявою про призначення пенсії за віком становив більше 21 року.

Оскільки за результатами розгляду справи суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії за віком, його страховий стаж становив більше 21 року, рішення відповідачам 2 №85 від 30.11.2022, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку є протиправним та підлягає скасуванню.

Частиною 3 ст. 245 КАС України передбачено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до частини 1 статті 45 Закону України №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім окремих випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача 1 прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, починаючи з 24.11.2022.

Щодо доводів скаржника про дискреційні повноваження пенсійного органу суд зазначає наступне.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов (що є у спірному випадку) відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Крім цього спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Слід зазначити, що якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, то суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав і свобод позивача.

Отже, застосування судом першої інстанції способу захисту як зобов`язання пенсійного органу призначити пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку неможливо вважати втручанням у дискреційні повноваження пенсійного органу.

Таким чином задоволення позовних вимог позивача про зобов`язання пенсійного органу вчинити дії, є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений і вказане рішення не можливо визнати втручанням у дискреційні повноваження відповідача, оскільки ним такі повноваження були самостійно реалізовані шляхом прийняття оскарженого рішення, яке було предметом судового розгляду у межах цієї справи.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 червня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.