Справа № 240/9556/23
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Житомир справа № 240/9556/23

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шимоновича Р.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення коштів,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, у якому, з урахуванням уточнюючих позовних вимог, просить: зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошове забезпечення, додаткову грошову винагороду з розрахунку 30000,00 грн. пропорційно, додаткову грошову винагороду за період лікування після поранення з розрахунку 100000,00 грн. пропорційно та компенсацію за несвоєчасну сплату всіх виплат за період з квітня 2022 по січень 2023 та одноразову грошову допомогу при пораненні, що становить загальну заборгованість 1 416 338,02 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що позивач у період з 07.03.2022 по 11.04.2022 брав участь у бойових діях та був поранений, після чого проходить лікування, у тому числі у закладах охорони здоров`я. Відмічає, що відповідачем, всупереч вимогам постанови КМУ №168, не виплачено додаткову грошову винагороду у належному розмірі, а тому за захистом порушених прав звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з їх необгрунтованістю та безпідставністю.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 01 березня 2022 року позивач старший сержант військової служби за призовом ОСОБА_1 був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення та призначений на посаду водія зенітного ракетного взводу військової частини НОМЕР_1 .

У період з 07.03.2022 по 11.04.2022 року позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з агресією російської федерації проти України на підставі довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з агресією російської федерації проти України №3126 від 09.02.2023 року.

У довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №175 від 01.07.2022 року поданої на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №69 від 16.04.2022 року зазначено, що позивач старший сержант ОСОБА_1 брав безпосередню участь у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме: виконання бойових завдань в складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , в районі населеного пункту Курулька Барвінківського району Харківської області внаслідок обстрілу противником зі стрілецької зброї, бойових машин та масованого артилерійського обстрілу системами великого калібру 10 квітня 2022 року отримав закрите травматичне пошкодження капсульно-зв`язкового апарату правого колінного суглобу.

На підставі довідки №676 від 11 квітня 2022 року, позивач після отриманого порання звернувся за лікарською допомогою до відділення екстреної (невідкладної) допомоги в м.Краматорськ Донецької області.

Починаючи з 13 квітня 2022 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в Обласному СРЦ «Солоний лиман» с.Новотроїцьке з діагнозом забій правого колінного суглобу (10.04.2022), тотального пошкодження задньої крестоподібної зв`язки правого колінного суглобу, довільний задній підвивих правої гомілки. В короткому анамнезі зазначено, що 10.04.2022 року під час обстрілу в зоні бойових дій, під час обстрілу не втримався та підвернув ногу в правому коліні. Надана допомога з Краматорській ЦРЛ, послідуюче лікування військовий госпіталь. Переведений на наступний етап медичної евакуації 4615, госпіталізований до КП «ДОСРЦ «Солоний лиман» ДОР» для подальшого лікування. Після проведення курсу лікування позивач 15 квітня 2022 року був виписаний з закладу та для подальшого обстеження та лікування переведений на наступний рівень медичної евакуації.

На підставі виписного (перевідного епікризу) №4124, Позивач з 15.04.2022 по 16.04.2022 року знаходився на стаціонарному лікуванні у в/ч НОМЕР_2 де він отримав лікування та було проведено оперативне втручання. Для подальшого дообстеження та лікування був переведений на наступний рівень медичної евакуації.

17 квітня 2022 року позивач був доставлений до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону м.Львів з отриманими травмами після поранення, а саме з діагнозом пошкодження (10.04.2022) передньої хрестоподібної зв`язки, тіла та заднього рогу медіального меніска правого колінного суглоба, хондропатія внутрішнього виростка правого стегна III стадії, та вже 19 квітня 2022 року був виписаний із закладу, що підтверджується копією виписного (перевідного) епікризу із медичної картки стаціонарного хворого №4339.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 №984 від 01.06.2022 року позивач з діагнозом стан після операції, проведеної 18 квітня 2022 року артроскопічна резекція тіла та заднього рогу медіального менікса, кукси передньої хрестоподібної зв`язки правого колінного суглобу з приводу травматичного пошкодження отриманого 10 квітня 2022 року, маючи захворювання пов`язане з проходженням військової служби отримав відпустку за станом здоров`я строком 30 календарних днів.

Згідно з виписки із медичної карти стаціонарного хворого №9874, позивач з 21 червня 2022 року знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом розрив передньої схрещеної зв`язки правого колінного суглобу, хондромаляція медіального виростка правої стегнової кістки, синовіїт правого колінного суглобу, 18 квітня 2022 року операція: артроскопічна резекція тіла заднього рогу медіального меніксу, кукси ПХЗ правого колінного суглобу, лебридмент ділянки хондропатії та 22.06.2022 року було проведено оперативне втручання, після чтого позивач був виписаний з медичного закладз 01 липня 2022 року.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 №1402 під 01.07.2022 року позивач із діагнозом стан після операції, проведеної 22 червня 2022 року артроскопічна пластика ПX3 правого колінного суглобу сухожилком чотирьохголового м`ячу з приводу її розриву 10 квітня 2022 року, маючи захворювання пов`язане ч проходженням військової служби отримав відпустку за станом здоров`я строком 30 календарних днів.

У виписці-епікризі із медичної картки стаціонарного хворого виданої КНП «ГВВ «ЖОР» Кардіологічне відділення вказано, що позивач, ОСОБА_2 , 02 серпня 2022 року був госпіталізований до закладу з діагнозом міокардіодистрофія змішаного генезу СН0, посттравматичний аргроз правого колінного суглобу, стан після артроскопічної пластики правого колінного суглобу (18.04.2022) та пластики ПХЗ сухожилка (26.06.2022) та в подальшому був виписаний з нього 12 серпня 2022 року.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 №2381 від 15.08.2022 року Позивач з діагнозом стан після операції, проведеної 22 червня 2022 року артроскопічна пластика ПХЗ правого колінного суглобу сухожилком чотирьохголового м`язу з приводу її розриву 10 квітня 2022 року, маючи захворювання пов`язане з проходженням військової служби отримав відпустку за станом здоров`я строком 30 календарних днів.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 за №3904 від 06 жовтня 2022 року позивач внаслідок перенесеного пошкодження хрестоподібної зв`язки правого колінного суглобу 10 квітня 2022 року отримав травму пов`язану з захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою про обставини травми виданої командиром військової частини НОМЕР_1 від 01.07.2022 року №175 та було зроблено висновок про те, що позивач за результатами отриманої травми обмежено придатний до військової служби, непридатний до служби у десантно-штурмових військах, плавскладах морської піхоти, спецспорудах та придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях та навчальних закладах.

Починаючи з 11.04.2022 позивач перебуває на лікуванні, однак відповідач йому не виплачує додаткову грошову винагороду, а тому вважаючи бездіяльність відповідача протиправною щодо невиплати додаткової грошової винагороди, позивач звернувся до суду для захисту порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2232-ХІІ), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Отже до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" №168 ( у редакції з квітня 2022), якою на виконання Указів Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64 та "Про загальну мобілізацію" №69 у пункті 1 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка", виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

З 19.07.2022 редакція абз.1 п.1 Постанови №168 викладена наступним чином "Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах."

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Зміст внесених постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 змін до постанови №168 в частині визначення розміру додаткової винагороди "до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць" замість " 30000 гривень щомісячно" не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена Урядом "пропорційність" із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.

Таким чином, на період дії воєнного стану військовослужбовці отримують додаткову винагороду до грошового забезпечення відповідно до постанови КМУ № 168 у сумі 30000,00 грн. та 100000,00 грн. (за час участі у безпосередніх бойових діях), а з 19.07.2022 - у сумі до 30000,00 грн. та 10000,00 грн. пропорційно в розрахунку на місяць.

При цьому, у разі поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, військовослужбовці, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії мають право на отримання збільшеної винагороди в розмірі до 100 000 грн.

Суд зауважує, що Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості випадків перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100 000 гривень винагорода.

Як вже зазначалося, 01 березня 2022 року позивач старший сержант військової служби за призовом ОСОБА_1 був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення та призначений на посаду водія зенітного ракетного взводу військової частини НОМЕР_1 .

11.04.2022, перебуваючи у зоні проведення бойових дій, позивач отримав травму, яку ВЛК визнала такою, що пов`язана із захистом Батьківщини.

Наявні у матеріалах справи докази свідчать, що позивач починаючи з 11.04.2022 неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні у медичних закладах, у зв`язку з отриманою травмою.

Позивач починаючи з дня отримання поранення пов`язаного із захистом Батьківщини (з 11 квітня 2022 року) переніс дві операції та постійно звертається за допомогою до лікарів та проходить курси лікування.

Отже, суд зазначає, що за весь час перебування позивача на лікуванні підлягала виплаті додаткова винагорода з розрахунку 10000,00 грн. пропорційно часу такого лікування.

Виходячи з наданої військовою частиною НОМЕР_1 довідки про нарахований дохід вбачається, що відповідачем не було нараховано додаткової винагороди на період дії військового стану за період лікування після поранення (з розрахунку 100 000 гри пропорційно за виключенням нарахованої суми додаткової грошової винагороди в розмірі 10 000 гри.). Також не було повідомлено про причини таких невиплат позивачу за період вибуття на лікування, у зв`язку із отриманням ним поранення не дивлячись на те, що позивачем надані відповідні документи щодо перебування його в таких лікарняних закладах та довідки ВЛК разом з заключенням МСЕК.

При цьому, відповідачем не спростовано невиплати позивачу за період з 11 квітня 2022 року по 31 січня 2023 року додаткової грошової винагороди з розрахунку 30000,00 грн. пропорційно та додаткової грошової винагороди за період лікування після поранення з розрахунку 100000,00 грн. пропорційно, визначених постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 .

Проаналізувавши вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу за період з 11 квітня 2022 року по 31 січня 2023 року грошового забезпечення, додаткової грошової винагороди з розрахунку 30000,00 грн. пропорційно та додаткової грошової винагороди за період лікування після поранення з розрахунку 100000,00 грн. пропорційно, визначених постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022.

Разом з тим, додаткова грошова винагорода за період лікування підлягає нарахуванню за всі періоди перебування позивачу на лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) та за всі періоди перебування у відпустці для лікування після цього ж тяжкого поранення за висновком (постановою) ВЛК.

Також, варто відмітити, що сума додаткової грошової винагороди не є сталою, тобто не конкретно виплачується 30000,00 грн. та 100000,00 грн., а розраховується пропорційно до відпрацьованих у конкретному місяці днів або днів перебування на стаціонарному лікуванні.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

При цьому, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

В Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, зазначено, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд зазначає, що розрахунок додаткової винагороди та визначення періоду, за який вона повинна виплачуватися, є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходить військову службу та який виплачує йому грошове забезпечення. Тому, саме на відповідача за наявності передбачених законодавством підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, визначивши при цьому період для її розрахунку.

Відповідно до приписів частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, обираючи спосіб відновлення порушеного права позивача, суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Отже, на підставі вищевикладених положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з цим позовом, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині шляхом зобов`язання військову частину нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення, додаткову грошову винагороду з розрахунку 30000,00 грн. пропорційно та додаткову грошову винагороду за період лікування після поранення з розрахунку 100000,00 грн. пропорційно, за період з 11 квітня 2022 року по 31 січня 2023 року, у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022.

Щодо компенсації за несвоєчасної сплати всіх виплат за період з квітня 2022 по січень 2023, суд зазначає наступне.

У пункті 4 Порядку №1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Стаття 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі № 2050-ІІІ слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ст.3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі ст.4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Використане у ст.3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Враховуючи наявність факту невиплати позивачу грошового забезпечення, додаткової грошової винагороди з 11.04.2022, суд вважає, що позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати (грошового забезпечення), у зв`язку з порушенням строків виплати з 11 квітня 2022 року по день фактичної виплати.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.10.2020 у справі №240/11882/19.

Щодо одноразової грошової допомоги при пораненні, що становить загальну заборгованість 1 416 338,02 грн., суд зазначає таке.

Згідно із частиною 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, одноразова грошова допомога військовослужбовцям призначається і виплачується у таких випадках; у разі встановлення інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) при виконання обов`язків військової служби; або у разі встановлення інвалідності, яка настала внаслідок захворювання або нещасного випадку при проходженні військової служби.

Також одноразова грошова допомога призначається та виплачується у разі часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності у випадках поранення (контузії, травми або каліцтва).

Для призначення та виплати Міністерством оборони України одноразової грошової допомоги, військовослужбовець повинен звернутись до командування з відповідною заявою та надати такі документи: заяву встановленого зразку; згоду на обробку персональних даних; документ, що посвідчує особу, тобто паспорт громадянина України, а для осіб без громадянства та іноземців - документ, що посвідчує їх особу; документ про присвоєння реєстраційного номера платника податків, крім осіб без громадянства або іноземців; витяг з наказу про виключення зі списків особового складу з військової частини; свідоцтво про хворобу або витяг з протоколу Центральної військово-лікарської комісії про причинний зв`язок; копію довідки МСЕК; довідку про обставини травми, поранення (контузії).

Одноразову грошову допомогу у разі поранення виплачують через перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати. Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги можна оскаржити в установленому порядку, наприклад у суді.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач не звертався до відповідача з відповідною заявою та не подавав належні документи для виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини дають підстави для висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд ураховує, що позивач відповідно до статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, а відтак присудження такого на користь останнього не передбачено.

Керуючись ст. 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про стягнення коштів, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 11 квітня 2022 року по 31 січня 2023 року грошового забезпечення, додаткової грошової винагороди з розрахунку 30 000,00 грн. пропорційно та додаткової грошової винагороди за період лікування після поранення з розрахунку 100 000,00 грн. пропорційно, визначених постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення, додаткову грошову винагороду з розрахунку 30 000,00 грн. пропорційно та додаткову грошову винагороду за період лікування після поранення з розрахунку 100 000,00 грн. пропорційно, за період з 11 квітня 2022 року по 31 січня 2023 року, у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення, додаткової грошової винагороди за весь час затримки з 11 квітня 2022 року по день фактичної виплати.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19 березня 2024 року.

Суддя Р.М.Шимонович