Справа № 140/30898/23
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

20 березня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ухвали від 30.11.2023 суд відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 від 25.09.2023 в якому позивачка просить: 1) визнати дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошового утримання військовослужбовця протиправними ; 2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 належної їй частини грошового забезпечення, як особі, яка перебувала на утриманні солдата ОСОБА_3 , який зник безвісти, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року № 884; 3) встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (арк. спр.63-64).

У позові ОСОБА_1 пояснила, що її син ОСОБА_3 , виконуючи бойове завдання поблизу населеного пункту Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області зник безвісти. Позивачка проживала з сином, є інвалідом ІІ групи і перебувала на утриманні сина, тому вона, а також онуки, має право на виплату частини грошового забезпечення вйськовослужбовця, який зник безвісти (арк. спр. 1-7).

У Відзиві на позов від 25.01.2024 Військова частина НОМЕР_1 просить вважати позовні вимоги ОСОБА_1 необгрунтованими та безпідставними. Пояснює, що позивачкою не надано доказів на підтвердження фактів безвісті зниклого солдата ОСОБА_3 та перебування позивачки на його утриманні. (арк. спр.72-75).

Відповідно до ухвали від 19.03.2024, суд закрив провадження щодо позовної вимоги про встановлення факту перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у справі №140/30898/23 з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеній у постанові від 18 січня 2024 року по справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23).

Встановивши обставини (факти), якими сторони пояснюють вимоги та заперечення, оцінивши надані учасниками справи докази, враховуючи норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд робить такі висновки, беручи до уваги наступне.

Відповідно до Сповіщення сім`ї (близьких родичів) про зниклого безвісти за №13 від 25.05.2022 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_1 повідомлено, що її син. солдат Військової частини НОМЕР_1 . виконував бойове завдання і зник безвісти (арк. спр.12).

Військова частина НОМЕР_1 листом за №1016 від 21.08.2023 повідомила, що грошове забезпечення військовослужбовця ОСОБА_3 виплачується колишній дружині ОСОБА_4 як законному представнику неповнолітніх дітей та про відсутність документів, які підтверджують факт перебування на утриманні військовослужбовця будь-кого з його батьків (арк. 18).

Відповідно до п.6 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року N 884 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - Порядок), який визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці).

Відповідно до п.5 Порядку, командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

Пунктом 7 Порядку визначено, що виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей, а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач прийняв рішення щодо виплат коштів колишній дружині ( ОСОБА_2 ) військовослужбовця та його неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , і відмовив у виплаті позивачці з підстави не надання доказів перебування її на утриманні на підставі п.7 Порядку. Доказів встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні військовослужбовця сина ОСОБА_3 суду не надано, і це не може вирішити суд у цій справі з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 18 січня 2024 року по справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) та вимог ч.5 ст.242 КАС України, про що суд прийняв ухвалу від 19.03.2024.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд робить висновок, що ОСОБА_1 не довела позовні вимоги, так як за встановлених обставин у цій справі з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 18 січня 2024 року по справі №560/17953/21 (провадження № 11-150апп23), немає протиправних дій відповідача щодо відмови у виплаті позивачці грошового утримання безвісти відсутнього військовослужбовця, який є сином ОСОБА_1 за відсутності встановленого факту утримання позивачки цим військовослужбовцем та підстав для задоволення зобов`язальної вимоги, яка похідна.

З врахуванням положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 від 25.09.2023 залишити без задоволення.

Судові витрати, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 20 березня 2024 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )
Третя особа:ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3

Головуючий суддя А.І. Петричкович