Справа № 438/229/24
Суддя: Ткачова С. М.
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 438/229/24
Провадження № 2-а/438/9/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 березня 2024 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області у складі судді Ткачової С.М., за участю секретаря Терлецької Ю.М., розглянув адміністративну справу

№438/229/24, провадження №2-а/438/9/24

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 31.01.2024 серії ЕНА №1347217

учасники справи :

позивач : ОСОБА_1 - не з`явився;

відповідач : представник Головного управління національної поліції у Львівській області - не з`явився;

третя особа: інспектор відділення поліції №1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Дмитришин Володимир Петрович не з`явився.

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача:

08 лютого 2024 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом в якому просить скасувати постанову від 31.01.2024 серії ЕНА №1347217 про накладення адміністративного стягнення, винесену інспектором відділення поліції №1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Дмитришиним Володимиром Петровичем, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП і накладене на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн. Стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 31.01.2024 він здійснював рух на транспортному засобі на автодорозі в м. Борислав по вул. Дрогобицька. Порушень ПДР під час руху не допускав, однак був зупинений працівниками поліції. Причиною зупинки його транспортного засобу, як повідомив інспектор була - «Перевірка документів». Далі працівники поліції почали з`ясовувати чи перебуває він у стані алкогольного сп`яніння. Позивач повідомив працівників поліції, що тверезий та готовий пройти огляд як на місці зупинки т/з так і у медичному закладі. Отримавши вичерпну відповідь, інспектор сказав: «Я бачу в тебе номери не брудні, випишемо тобі постанову за брудні номерні знаки». В подальшому на нього інспектором відділення поліції №1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Дмитришиним В.П. винесено постанову про адміністративне правопорушення від 31.01.2024 серії ЕНА №1347217, якою його визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121-3 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн. Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, - « ОСОБА_1 31.01.2024 о 17.47 год керував транспортним засобом з номерним знаком, який забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака на відстані 20 метрів» Вказує, що оскаржувана постанова винесена незаконно, необґрунтованою, з грубим порушення норм законодавства, без фактичного та реального з`ясування та дослідження всіх обставин справи, без зазначення доказів на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні. При цьому зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови, не було проведено підготовку до розгляду справи, йому не було роз`яснено права та обов`язки, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, як і не було оголошено посадової особи, яка розглядає справу, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не було заслухано його пояснень та заперечень. Постанова не містить опису обставин справи, встановлених під час розгляду, та до неї не додано жодних доказів, відсутні відео файли, які б могли підтвердити факт, зазначений в постанові. Стверджує, що керував автомобілем з належно читабельними номерними знаками як спереду так і позаду автомобіля. Номерні знаки, які встановлені на його автомобіль повністю відповідають вимогам Національного стандарту ДСТУ 4278:2019 та чітко читались на відстані 20 метрів. На підставі викладеного просить позов задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області та третя особа інспектор Відділення поліції №1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Дмитришин В.П. у судове засідання не прибули, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили, правом на подання відзиву та пояснень на позовну заяву не скористалися.

2 . Заяви (клопотання ) учасників справи.

12.03.2024 позивач ОСОБА_1 , через канцелярію суду подав заяву, в якій просить судове засідання по даній справі проводити без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю, та просить їх задовольнити.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Бориславського міського суду від 09.02.2024 адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 31.01.2024 серії ЕНА №1347217 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Одночасно із винесенням ухвали про відкриття провадження і призначення справи до судового розгляду, судом було залучено в якості третьої особи інспектора відділення поліції №1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Дмитришина Володимира Петровича.

Протокольною ухвалою від 19 березня 2024 визнано неявку відповідача та третьої особи неповажною.

Протокольною ухвалою від 19 березня 2024 задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про слухання справи у його відсутності.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

В судовому засіданні встановлено, що 31.01.2024 інспектором відділення поліції №1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Дмитришиним В.П. винесено постанову серії ЕНА №1347217, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 гривень.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що позивач ОСОБА_1 31.01.2024 о 17.47 год керував транспортним засобом з номерним знаком, який забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знаку на відстані 20 метрів, чим порушив пункт 2.9. в. ПДР.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу в межах позовних вимог.

Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності (ст.7 КУпАП).

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 283 КУпАП встановлено, що, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

У матеріалах справи, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова, яка міститься посилання на порушення ОСОБА_1 п.2.9.в. ПДР України.

Пункт п.2.9 «в» ПДР України забороняє керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Диспозиція ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, передбачає відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

З доводів позовної заяви встановлено, що позивач заперечує сам факт, що на його автомобілі були забруднені номерні знаки, що не давали змоги чітко визначити символи з відстані 20 м. Зазначає, що інспектори навіть не намагались провести будь яких візуальних оглядів читабельності номерних знаків з відстані 20 метрів, а доказів які б підтверджували протилежне працівником поліції не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В оскаржуваній постанові поліцейський обмежився лише описом скоєного правопорушення, без належної мотиваційної оцінки обставин, без зазначення будь-яких належних та допустимих доказів, на підставі яких зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. До оскаржуваної постанови не додано жодних доказів, які поза розумним сумнівом доводять вчинення позивачем вказаного адміністративного порушення, зокрема матеріалів відео або фотофіксації з яких можна було б зробити висновок про винуватість позивача, не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, та не представлено жодних інших доказів.

Крім цього суд зазначає, що постанова ЕНА №1347217 є предметом спору між сторонами та не може оцінюватися судом у якості належного і допустимого доказу, в розумінні ст. 73 КАС України за відсутності інших доказів які б підтверджували обставин вказані в оскаржуваній постанові.

Також, Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Суд звертає увагу, що відповідачем та третьою особою в порядку ст. 77 КАС України не подано доказів в спростування доводів позивача.

Згідно ч.4 ст.159КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відтак враховуючи, що відповідач та третя особа в судове засідання не прибули, заперечень та будь-яких достовірних доказів які б підтверджували правомірність прийнятого рішення, суду не надали, а тому, суд приходить до висновку про невиконання обов`язку щодо доказування правомірності прийнятого відповідачем рішення, що покладений на нього ст. 77 КАС України, а тому відхиляє дані зазначені у постанові, оскільки у такій не наведено жодних належних та достатніх доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем вказаного правопорушення у зв`язку із чим дана постанова підлягає скасуванню.

5. Позиція суду.

З урахуванням зазначеного, аналізуючи норми чинного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Роблячи такий висновок суд врахував, що відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились та будь-яких достовірних доказів чи фактів які б підтверджували вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суду не надали. З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 31.01.2024 серії ЕНА №1347217 винесеної інспектором відділення поліції №1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Дмитришиним Володимиром Петровичем, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП і накладене на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн, підлягають задоволенню.

6. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Оскільки позов задоволено частково, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань, а не а не з Департаменту патрульної поліції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 19, 20, 72, 77, 139, 159, 286 КАС України, ст.ст. 9, 121-3, 245, 248, 251, 280, 283, 284, 288,289 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 31.01.2024 серії ЕНА №1347217, задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 31.01.2024 серії ЕНА №1347217 винесену інспектором відділення поліції №1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Дмитришиним Володимиром Петровичем, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладене на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати зі сплати судового збору за подачу позову до суду в сумі 605,60 грн згідно квитанції № 8255-1245-3070-5346 від 02.02.2024, сплачено у АТ «Таскомбанк».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області місцезнаходження: 79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3, ідентифікаційний код юридичної особи 40108833;

Третя особа: інспектор відділення поліції №1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Дмитришин Володимир Петрович, службова адреса: 82300, Львівська область, м. Борислав, вул. В. Великого, 30.

Суддя Бориславського міського суду Світлана ТКАЧОВА