Справа № 500/5345/23
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/5345/23 пров. № А/857/23324/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року у справі № 500/5345/23 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

суддя у І інстанції Чепенюк О.В.,

час ухвалення рішення 19 жовтня 2023 року,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складення повного тексту рішення 19 жовтня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Тернопільській області ( далі ГУ ДПС у Тернопільській області ) звернулося в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1 ( далі ОСОБА_1 ) в якому просить: стягнути податковий борг у розмірі 89333,51 грн.

На обгрунтування позовних вимог зазначає, що у ОСОБА_1 наявна заборгованість, яка виникла у зв`язку з несплатою у повній мірі та у строки, установлені Податковим кодексом України (далі ПК України), узгоджених грошових зобов`язань. Позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкового боргу у встановленому законодавством порядку, проте борг у добровільному порядку відповідачем не сплачений, відтак підлягає стягненню в судовому порядку.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року позов задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржила відповідачка, подавши на нього апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що строк звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу має становити 3 місяці. Він обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення передбачених законом вимог. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2023 року у справі № 500/6017/21 в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено, а ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.04.2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто скаржнику. Враховуючи, що ухвала Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.04.2023 № 500/6017/21 є остаточною набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає, податкове зобов`язання ОСОБА_1 вважається узгодженим з дати набрання законної сили зазначеною ухвалою, тобто, з 10.04.2023. Таким чином, строк звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу, у відповідності до ч. 2 ст. 122 КАС України, розпочався 11.04.2023 і закінчився 11.07.2023, включно. Отже, позивачем пропущено строк звернення до суду абз. 2 ч. 2 ст. 122 КАС України.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимов відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України.

У відповідності до вимог частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в ГУ ДПС у Тернопільській області як платник податків.

Згідно з довідкою ГУ ДПС у Тернопільській області станом на 27.07.2023 за відповідачем рахується податковий борг на загальну суму 89333,51 грн, з них: по платежу адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів в сумі 10000,00 грн (штрафні санкції); по платежу податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 73164,46 грн (основний платіж - 53063,06 грн, штрафні санкції - 5306,35 грн, пеня - 14795,05 грн); по платежу військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 6169,05 грн (основний платіж - 4421,95 грн, штрафні санкції - 511,20 грн, пеня - 1235,90 грн).

Заборгованість по платежу адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів в сумі 10000,00 грн (штрафні санкції) виникла в результаті несплати узгоджених грошових зобов`язань, нарахованих відповідно до податкового повідомлення-рішення від 14.06.2021 року №8 на суму - 10000,00 грн, винесеного на підставі акта перевірки від 11.06.2021 №1744/19-00-07-08/ НОМЕР_1 , яким, зокрема, встановлено факт реалізації алкогольних напоїв за цінами нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на окремі види таких напоїв.

Заборгованість по платежу податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 73164,46 грн виникла в результаті несплати узгоджених грошових зобов`язань, нарахованих відповідно до податкового повідомлення-рішення від 14.06.2021 №8 на загальну суму 58369,76 грн, винесеного на підставі акта перевірки від 11.06.2021 №1744/19-00-07-08/ НОМЕР_1 , яким, зокрема, встановлено факти заниження податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності. Також, нараховано пеню у зв`язку із несплатою узгодженого грошового зобов`язання у встановлені законодавством строки.

Заборгованість по платежу військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, виникла в результаті несплати узгоджених грошових зобов`язань, нарахованих відповідно до податкових повідомлень-рішень від 14.06.2021 №8 на загальну суму 4864,15 грн та від 14.06.2021 №8 на суму 69,00 грн, винесених на підставі акта перевірки від 11.06.2021 №1744/19-00-07-08/ НОМЕР_1 , яким, зокрема, встановлено факт несвоєчасного перерахування до бюджету та заниження військового збору з доходів отриманих від здійснення підприємницької діяльності. Також, нараховано пеню у зв`язку із несплатою узгодженого грошового зобов`язання у встановлені законодавством строки.

Вказані податкові повідомлення-рішення надіслано відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення та вручено відділенням поштового зв`язку 22.06.2021.

Згадані податкові повідомлення-рішення було оскаржено позивачем в судовому порядку.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2023 у справі №500/6017/21 скасовано рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.03.2022 у справі №500/6017/21 та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги відмовлено повністю (https://reestr.court.gov.ua/Review/108806226).

Ухвалою Верховного Суду від 10.04.2023 касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто скаржнику.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, судовим рішенням в адміністративній справі №500/6017/21, яке набрало законної сили, підтверджено правомірність прийняття контролюючим органом податкових повідомлень-рішень від 14.06.2021 №8, №8, №8 та №8.

Абзацом 4 пункту 56.18 статті 56 ПК України встановлено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, грошові зобов`язання, визначені у податкових повідомлень-рішень від 14.06.2021 №8, №8, №8 та №8, є узгодженим з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі №500/6017/21, тобто з 06.02.2023.

Наявність у ОСОБА_1 податкового боргу підтверджується також розрахунками суми податкового боргу, борг відображений в інтегрованій картці платника податків.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що судовим рішенням в адміністративній справі №500/6017/21, яке набрало законної сили, підтверджено правомірність прийняття контролюючим органом податкових повідомлень-рішень, відтак нараховані відповідно до цих податкових повідомлень-рішень суми грошових зобов`язань є узгодженими, а тому набули статусу податкового боргу. Оскільки за відповідачем обліковується податковий борг на суму 89333,51 грн, відповідачем не подано до суду доказів його сплати, а вжиті контролюючим органом заходи не призвели до його погашення, тому позовні вимоги належить задовольнити повністю та стягнути податковий борг з ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, та зазначає наступне:

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регламентовано приписами ПК України.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Приписами підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з положеннями пункту 37.2 статті 37 ПК України податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку.

За правилами пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно із пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.3 статті 59 ПК України податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Як встановлено судом першої інстанції, що на адресу відповідача засобами поштового зв`язку була надіслана податкова вимога форми «Ф» №0-1900 від 17.04.2023 на суму податкового боргу 89333,51 грн, разом з детальним розрахунком суми податкового боргу. Податкова вимога вручена відділенням поштового зв`язку 08.05.2023.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений ПК України строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному ПК України.

Згідно із пунктами 95.1, 95.2 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 59.5 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

За приписами статті 129 ПК України, після закінчення встановлених цим кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у спорах за позовом податкового органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягає, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, протягом строків, визначених законодавством, правильність нарахування пені за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу.

Судовим рішенням в адміністративній справі №500/6017/21, яке набрало законної сили, підтверджено правомірність прийняття контролюючим органом податкових повідомлень-рішень від 14.06.2021 №8, №8, №8 та №8, податкові повідомлення-рішення надіслано відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення та вручено відділенням поштового зв`язку 22.06.2021.

Також на адресу відповідача засобами поштового зв`язку була надіслана податкова вимога форми «Ф» №0-1900 від 17.04.2023 на суму податкового боргу 89333,51 грн, разом з детальним розрахунком суми податкового боргу. Податкова вимога вручена відділенням поштового зв`язку 08.05.2023.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що судовим рішенням в адміністративній справі №500/6017/21, яке набрало законної сили, підтверджено правомірність прийняття контролюючим органом податкових повідомлень-рішень, відтак нараховані відповідно до цих податкових повідомлень-рішень суми грошових зобов`язань є узгодженими, а тому набули статусу податкового боргу.

Щодо доводів апелянта про необхідність врахування судом при вирішенні спору строку звернення до адміністративного суду, передбаченого приписами статті 122 Кодексу адміністративного судочинства, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Положеннями пунктів 95.1-95.3 статті 95 і пункту 102.4 статті 102 ПК встановлено, що контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених пунктом 95.2 статті 95 ПК, які надають право на примусове стягнення податкового боргу, а також строку - 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Строк у 1095 днів є присічним для контролюючого органу, протягом і в межах якого ним можуть бути вжиті заходи щодо погашення податкового боргу, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом, проте норми пункту 102.4 статті 102 ПК не є такими, що обмежують суд у праві ухвалювати судове рішення про стягнення податкового боргу після закінчення 1095-денного строку, з вимогою про стягнення якого контролюючий орган звернувся вчасно.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 25 лютого 2020 року при розгляді справи №1340/5767/18, від 13 липня 2022 року при розгляді справи №480/340/20, який в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення цього спору.

З урахуванням наведеного відповідні доводи скаржника на думку апеляційного суду, є надуманими і свідчать про переоцінку ним фактичних обставин справи на свою користь і неправильне трактування вимог діючого законодавства.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року у справі № 500/5345/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 18.03.2024