Справа № 643/8954/23
Суддя: Осадчий О. В.
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 643/8954/23
Провадження № 2-а/643/3/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2024 м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Осадчого О.В.,

при секретарі Ткачову Д.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Київської області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

28 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до інспектора 1 роти батальйону патрульної поліції м. Бориспіль УПП Київської області ДПП НП України старшого лейтенанта поліції Бойка Д.О. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, у якому просив визнати дії відповідача щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення незаконними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ № 7546514 від 17 серпня 2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Позов надійшов до суду засобами поштового зв`язку 04 вересня 2023 року.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2023 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи ухвалено проводити за правилами позовного провадження окремих категорій термінових адміністративних справ відповідно до ст. 268, 269 КАС України у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін; призначено судове засідання на 18 вересня 2023 року о 15:30 год. Також надано сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2023 року змінено відповідача інспектора 1 роти батальйону патрульної поліції м. Бориспіль Управління патрульної поліції Київської області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 належним відповідачем Управління патрульної поліції Київської області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2023 року задоволено клопотання позивача про витребування від Служби автомобільних доріг у Київській області інформації щодо розповсюдження дії дорожнього знаку 5.76 "Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху" на 94 кілометр автомобільної дороги М-03 Київ Харків Довжанський, станом на 17.08.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.08.2023 року інспектором 1-ї роти Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області ДПП НП України старшим лейтенантом національної поліції Бойком Д.О. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7546514, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн., зазначено, що 17.08.2023 року о 14 год. 15 хв., місце скоєння правопорушення інспектором 1-ї роти Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області ДПП НП України старшим лейтенантом національної поліції Бойком Д.О. не вказано, ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , зі швидкістю 137 км/год., при дозволеній швидкості 110 км/год., чим порушив п.12.6.ґ ПДР.

Позивач вважав, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, працівники поліції порушили вимоги щодо процедури розгляду справи, передбачені ст.278, ст.279 КУпАП, а постанову винесено без пред`явлення та дослідження належних та допустимих доказів, також при винесенні постанови було порушено вимоги ст.283 КУпАП.

В оскаржуваній постанові зазначено, що правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксовано не в автоматичному режимі приладом TRUCAM II LTI 20/20 ТС008343, також до постанови додається відеозапис з портативного відеореєстратора № 470880. Проте при фіксації правопорушення працівники поліції тримали в руках прилад TRUCAM II LTI 20/20 TC008343, таким чином вимірювали швидкість руху транспортного засобу у спосіб, що не відповідає положенням ст.40 Закону України "Про національну поліцію". Зазначив, що фіксація правопорушення приладом TRUCAM II LTI 20/20 ТС008343 є неналежним доказом в розумінні ст. 251 КУпАП. Зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України Про Національну поліцію України, інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці. Проте, всупереч зазначеним положенням закону, на ділянці автодороги Київ-Харків, де було складено постанову у справі, був відсутній дорожній знак 5.76 ПДР України - Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху який інформував би про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Також, всупереч вимогам п. 3.5 ПДР України проблискові маячки на службовому автомобілі наряду патрульної поліції, який чергував на зазначеній ділянці автодороги Київ-Харків та до складу якого входив інспектор БПП м. Бориспіль Бойко Д.О., не були увімкнені.

За таких обставин ОСОБА_1 вважав протиправною постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7546514 від 17.08.2023 року, якою його визнано винуватим за ч.1 ст.122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення, а тому звернувся до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав.

02 жовтня 2023 року представник відповідача - Управління патрульної поліції Київської області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України подав відзив на позовну заяву у якому просив: долучити до справи докази на підтвердження правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 122 КУпАП; відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі; розглянути справу за відсутності представника відповідача.

В обґрунтування відзиву зазначено, що інспектор поліції Бойко Д.О. виніс постанову серії ЕАТ №7546514, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн., що 17.08.2023 року о 14 год. 15 хв. на території обслуговування автомобільної дороги М 03 Київ-Харків-Довжанський 94 км, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 141 км/год., при цьому перевищив максимальну допустиму швидкість, чим порушив п.12.6.ґ ПДР. При фіксації правопорушення лазерний вимірювач швидкості TRUCAM, який відноситься до ручних вимірювачів швидкості руху транспортних засобів, використовувався правомірно, з дотриманням інструкції його використання. Під час фіксації правопорушення інспектор поліції 1-ї роти Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області ДПП НП України старший лейтенант національної поліції Бойко Д.О. тримав в руках лазерний вимірювач швидкості TRUCAM, що відповідає положеннями ст.40 Закону України "Про національну поліцію". До позовної заяви ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження доводів викладених в позові та на спростування обставин, викладених в оскаржуваній постанові. Під час розгляду справи ОСОБА_1 не заперечував той факт, що дійсно рухався з перевищенням швидкісного режиму. Про що свідчить відеозапис з нагрудної камери інспектора де на початку відео ОСОБА_1 повідомим інспектором: Трошки перевищив. Розгляд справи було проведено з дотриманням вимог законодавства, особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності було роз`яснено права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, ознайомлено з доказами вини, надано можливість надати пояснення. За таких обставин було прийнято правомірне рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення складена у відповідності до вимог ст.283 КУпАП. За таких обставин відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, наголосив, що у порушення вимог закону оскаржувана постанова не містить відомостей про місце вчинення правопорушення, а також наявні розбіжності у часі вчинення правопорушення, який зафіксовано на камеру та який вказано у постанові.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, у відзиві просив розглядати справу без їх участі.

Вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Частиною другою ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух і здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України установлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 12.6.ґ. розділу 12 "Швидкість руху" ПДР України встановлено, що поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рух зі швидкістю: іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Положеннями ч.1 ст.122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Судом встановлено, що 17.08.2023 інспектором 1-ї роти Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області ДПП НП України старшим лейтенантом національної поліції Бойком Д.О. було складено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і накладено штраф у розмірі 340 грн. У постанові зазначено, що 17.08.2023 о 14 год. 15 хв. позивач керував автомобілем марки «Volkswagen Passat», державний номер НОМЕР_1 , на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою, рухався зі швидкістю 137 км/год. Швидкість вимірювалась TRUCAM II LTI 20/20 ТС008343 чим порушив п.12.6.ґ ПДР - Порушення швидкісного режиму іншими ТЗ на автодорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував, що фіксація правопорушення працівником поліції здійснювалась з руки приладом TRUCAM II LTI 20/20 TC008343, що на його думку не відповідає положенням ст.40 Закону України "Про національну поліцію".

Суд звертає увагу на те, що TruCAM - це лазерний вимірювач швидкості, який здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. TruCAM автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: ±2 км/год.

Під час вимірювання швидкості руху, поліцейський виконує наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і здійснює запис відео.

Виробник лазерного вимірювача LTI 20/20 TruCAM застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань було затверджено тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером UA.TR.001.

Можливість використання виробу «LT1 20-20 TruCAM», виробництва LaserTechnologylnc., також підтверджується наявністю виданого Департаментом патрульної поліції Національної поліції України експертного висновку від 24.12.2020 № 04/05/02-3562, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015.

При цьому, лазерний вимірювач TruCam відноситься саме до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто, конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі.

Застосування приладу «TruCam LTI 20/20» та порядок його використання неодноразово оспорювався в судах різних інстанцій. Незважаючи на це апеляційні суди встановлюють та підтверджують правомірність застосування/використання лазерного вимірювача швидкості «TruCam» поліцейськими.

Такі висновки викладені зокрема у постановах П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020 по справі №522/4183/20, Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020 по справі №753/104/20; Першого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2020 по справі №219/14834/19; Третього апеляційного адміністративного суду від 15.01.2020 по справі №404/4550/19; Першого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2019 по справі №425/3444/19; Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.09.2019 по справі №857/8108/19; Першого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019 по справі № 9243/1340/19.

Викладене вище спростовує доводи позивача про неможливість використання приладу вимірювання швидкості автотранспортних засобів TruCAM в ручному режимі.

Також суд вважає необґрунтованим доводи позивача щодо порушення процедури розгляду справи, оскільки з досліджених відеоматеріалів з нагрудних камер працівників поліції, які дослідженні в судовому засіданні, вбачається, що позивачу були роз`яснені права, інспектор поліції не перешкоджав позивачу у реалізації його прав, у тому числі на отримання правової допомоги, також, у даному випадку, інспектор поліції мав право розглядати справу у скороченому провадженні на місці вчинення правопорушення.

Посилання позивача про те, що на службовому автомобілі не були ввімкнені проблискові маячки синього кольору, а тому у нього не було обов`язку знизити швидкість та зупинити автомобіль суд до уваги також не бере, оскільки в оскаржуваній постанові про таке порушення не йдеться.

Разом з цим, суд знаходить слушними доводи позивача щодо недотримання вимог ст.283 КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови.

Так, згідно зі ч.3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Однак, інспектором 1-ї роти Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області ДПП НП України старшим лейтенантом національної поліції Бойком Д.О. при складанні оскаржуваної постанови, всупереч вимогам ст.283 КУпАП у п.2 Місце розгляду справи неможливо встановити місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, також всупереч вимогам ст.283 КУпАП у п.5 оскаржуваної постанови відповідачем взагалі не вказано місце скоєння правопорушення. Окрім цього, оскаржувана постанова містить істотну невідповідність у часі вчинення правопорушення. Так, відповідно до постанови час вчинення правопорушення - 14:15:10, а з долучених до відзиву матеріалів, зокрема фототаблиці з приладу TRUCAM, часом вчинення правопорушення - 14:14:50, тобто має місце невідповідність часу вчинення правопорушення, який зазначено в постанові та на фото і відео, які як доказ надані відповідачем, у 20 секунд.

Дані процесуальні порушення інспектором 1-ї роти Батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області ДПП НП України старшим лейтенантом національної поліції Бойком Д.О. неможливо прирівняти до описки, адже у ст.283 прямо вказано, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, інспектор поліції в оскаржуваній постанові чітко не вказав місце розгляду справи, не зазначив місце вчинення правопорушення, вказав час вчинення правопорушення, який суперечить матеріалах справи.

Зі долучених до відзиву відеоматеріалів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що на них не зафіксовано факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення. На вказаних відеоматеріалах зафіксовано лише процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та факт спілкування позивача з працівником поліції. З відеозаписів також не можливо ідентифікувати місце вчинення правопорушення, а тому не можливо дійти висновку про розповсюдження на даний відрізок дороги дії знаку 5.76 ПДР України, яким позначені ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано суду беззаперечних, належним та достовірних доказів, які б підтверджували факти викладені у постанові та повністю спростовували доводи позивача. Також суд вважає, що інспектор поліції не дотримався вимог ст.283 КУпАП, допустивши істотні порушення при винесенні оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, приписи ч.1 цієї статті встановлюють, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

З огляду на вищенаведене, враховуючи принцип презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази в підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, а постанова винесена з істотними порушенням ст.283 КУпАП, у зв`язку з чим наявні правові підстави для задоволення позовної заяви та скасування постанови серії ЕАТ №7546514 від 17.08.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн, із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Встановлено, що за пред`явлення адміністративного позову ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 1073 гривні 60 копійок, що підтверджується квитанцією №8226-2395-1835-0236 від 28.08.2023. Проте, в силу п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», повинен був сплатити 536 гривень 80 копійок.

Тому за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені ним витрати на оплату судового збору у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Крім цього, у заяві від 12.09.2023 ОСОБА_1 просив повернути йому надмірно сплачений судовий збір.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, позивачу слід повернути надмірно сплачений судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст.ст. 77-78, 243-246, 268-269, 286 КАС України, ст. ст. 7, 122, 245, 251, 276, 278-280, 283, 288 КУпАП, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову серії ЕАТ №7546514 від 17.08.2023, винесену інспектором 1-ї роти батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції в Київській області ДПП НП України старшим лейтенантом національної поліції Бойком Дмитром Олександровичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп., - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Департаменту патрульної поліції (, 03048, вул. Федора Ернста, 3, м. Київ) на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 536,80 грн.

Повернути ОСОБА_1 надмірно сплачений відповідно до квитанції №8226-2395-1835-0236 від 28 серпня 2023 року судовий збір у сумі 536,80 грн.

У задоволені інших позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ст.286 КАС України подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ст.286 КАС України подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторони:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , громадянин України, адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції України, місцезнаходження: Київська область, м. Бориспіль, вул. Кошового, 4.

Повний текст судового рішення складено 18.03.2024.

Суддя О.В. Осадчий