Справа № 120/1773/24
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 р. Справа № 120/1773/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту гуманітарної політики Вінницької обласної військової адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року до Вінницького окружного адміністративного суду через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту гуманітарної політики Вінницької обласної військової адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що відповідачем в порушення приписів Закону України "Про доступ до публічної інформації" надано неповну інформацію на його запит від 07.02.2024 №34-запит/2.24, а саме не надано копії усіх запитуваних документів, що були додатками до листів зареєстрованих за вихідними номерами 497 та 498 від 05.02.2024.

Ухвалою від 19.02.2024 судом відкрито провадження у цій справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

04.03.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за вимогами якого останній просить відмовити в позові в повному обсязі. Вказує на те, що дійсно позивач 07 лютого 2024 року звернувся до відповідача з запитами на інформацію щодо надання копій листів зі всіма додатками Департаменту гуманітарної політики обласної військової адміністрації від 05 лютого 2024 року, які зареєстровані за вихідними номерами 497 та 498. 13 лютого 2024 року позивачу надіслано відповідь на вказаний запит, але при цьому помилково не додано копій додатків до листів від 05 лютого 2024 року, які зареєстровані за вихідними номерами 497 та 498. Відповідач звертає увагу, що в подальшому при виявленні даного факту позивачу негайно було повторно надіслано на електрону адресу лист від 27 лютого 2024 року №01.01.2-1440 з копіями додатків, про які він запитував. Враховуючи викладене відповідач вказує, що ним самостійно усунуті допущені помилки при надсиланні відповіді на вищезазначений запит, а тому вважає заявлені позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Інших заяв від учасників справи до суду не надходило.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив, що 07 лютого 2024 року позивач надіслав на електронну адресу відповідача запит на інформацію, який був зареєстрований у відповідача цього ж дня за вхідним номером 34-запит/2.24.

У вказаному запиті позивач на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації» просив відповідача надати якісні копії листів зі всіма додатками Департаменту гуманітарної політики від 05 лютого 2024 року, які зареєстровані за вихідними номерами 497 та 498. Також позивач визначив спосіб отримання таких документів - направлення їх на його електронну адресу в електронній формі.

У відповідь на назначений запит листом від 13.02.2024 № 34-запит/2.24 відповідач надіслав позивачу копії листів від 05 лютого 2024 року, які були зареєстровані за вихідними номерами 497 та 498, однак без надання копії додатків до таких листів.

Вважаючи, що відповідач за результатами розгляду запиту від 07.02.2024 надав неповну інформацію, тим самим порушивши норми п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації», позивач за захистом своїх прав звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та фактичним обставинам справи суд враховує наступне.

Відповідно до частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Статтею 5 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1996 № 2657-XII (далі - Закон № 2657-XII) визначено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частиною другою статті 7 Закону N 2657-XII установлено, що ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Таким чином, системний аналіз частини другої статті 34 Конституції України та частини другої статті 7 Закону N 2657-XII свідчить, що особа має право вибирати на власний розсуд форму копій документів, які вона запитує, як і джерела отримання цієї інформації.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону N 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Положеннями частини четвертої статті 13 зазначеного Закону передбачено, що усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Частиною першою статті 3 Закону N 2939-VI установлено, що право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Згідно зі статтею 5 Закону N 2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом: систематичного та оперативного оприлюднення інформації в офіційних друкованих виданнях, на офіційних вебсайтах у мережі "Інтернет", на єдиному державному вебпорталі відкритих даних, на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно із частинами першою, другою статті 19 Закону N 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

За пунктом 1 частини першої статті 13 Закону N 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Відтак відповідач як суб`єкт владних повноважень відноситься до розпорядників публічної інформації в розумінні положень ст. 13 Закону № 2939-VI.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону № 2939-VI розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

А згідно з положеннями статті 20 Закону N 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною першою статті 22 Закону N 2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Отже, системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право скористатися своїм правом на подання інформаційного запиту у встановленому законодавством порядку, якому кореспондує обов`язок розпорядника інформації надати на нього повну та достовірну інформацію (відповідь).

Згідно із частинами першою та другою статті 23 Закону N 2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Як встановлено судом, позивач звернувся до відповідача із запитом на інформацію від 07.02.2024 про надання копії листів зі всіма додатками Департаменту гуманітарної політики від 05 лютого 2024 року, які зареєстровані за вихідними номерами 497 та 498.

Проте, за результатами розгляду цього запиту відповідач листом від 13.02.2024 надав позивачу лише копії листів за № 497 та 498. Однак не надав копії доданих до цих листів додатків, про які також просив позивач (лист за № 497 містить додатки на 5 арк. та лист № 498 містить додатки на 5 арк.).

Вказані обставини фактично визнані відповідачем у поданому суду відзиві.

Таким чином суд погоджується із доводами позивача, що в даному випадку мало місце надання відповідачем неповної інформації на запит позивача від 07.02.2024, що можна розцінити як порушенням п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону № 2939-VI.

Проте, уже в процесі розгляду справи судом з`ясовано, що відповідач після відкриття провадження у цій справі самостійно усунув виявлене порушення та листом від 27.02.2024 №01.01.2-1440 надіслав на електронну адресу позивача як копії листів за вихідними номерами 497 та 498 так і долучені до цих листів додатки (загалом на 12 аркушах).

Відтак, оскільки відповідач в ході судового провадження у цій справі надав позивачу повну та достовірну інформації на його запит від 07.02.2024, тому правових підстав для задоволення позовних вимог в зобов`язальній частині цього позову - не має, оскільки повну інформацію на свій запит позивач уже отримав.

Разом із тим суд враховує, що в пункті 4 прохальної частини позовної заяви позивач просив суд у випадку, якщо відповідач надасть повну та достовірну інформацію на його запит від 07.02.2024 вх. №34-запит/2.24, визнати протиправними дії відповідача щодо несвоєчасного надання інформації на цей запит в частині надання копій додатків до листів.

Щодо цієї позовної вимоги то суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 20 Закону N 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

А згідно п. 5 ч. 2 ст. 23 Закону N 2939-VI запитувач має право оскаржити до суду несвоєчасне надання інформації розпорядником інформації.

Оскільки повну інформацію на запит позивача від 07.02.2024 відповідач надав лише 27.02.2024, тобто з пропуском визначеного у ч. 1 ст. 20 Закону N 2939-VI строку, тому має місце факт несвоєчасного надання інформації.

За таких обставин суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення даного позову у спосіб визнання протиправними дій відповідача щодо несвоєчасного надання інформації на запит від 07.02.2024 вх. №34-запит/2.24 в частині надання копій додатків до листів з вихідними номерами 497 та 498 від 05.02.2024.

Зважаючи, позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат у справі згідно ст. 139 КАС України судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Департаменту гуманітарної політики Вінницької обласної державної адміністрації щодо несвоєчасного надання інформації на запит ОСОБА_1 від 07.02.2024 вх. №34-запит/2.24 в частині надання копій додатків до листів з вихідними номерами 497 та 498 від 05.02.2024.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 20.03.24.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

Відповідач: Департамент гуманітарної політики Вінницької обласної державної адміністрації (вул. Миколи Оводова, 33, м. Вінниця, ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович