Справа № 522/3320/24
Суддя: Косіцина В. В.
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/3320/24
Провадження № 2-а/522/86/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючої судді Косіциної В.В.,

за участі секретаря судового засідання Слободянюк І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,-

ВСТАНОВИВ:

04 березня 2024 року до суду надійшла позовна заява Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина Узбекистану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справа передана на розгляд судді Косіциній В.В.

Ухвалою суду від 04 березня 2024 року провадження у справі відкрито. Судове засідання у справі призначено на 04 березня 2024 року.

У судове засідання, що відбулося 04.03.2024 року з`явився представник позивача та відповідач.

Ухвалою суду від 04.03.2024 року доручено Південному міжрегіональному центру з надання безоплатної правової допомоги м. Одеси призначити відповідачеві представника із числа адвокатів центру.

Судове засідання відкладено на 05.03.2024 року.

У судове засідання, що відбулося 05.03.2024 року з`явився представник позивача та відповідач.

Ухвалою суду від 05.03.2024 року повторно доручено Південному міжрегіональному центру з надання безоплатної правової допомоги м. Одеси призначити відповідачеві представника із числа адвокатів центру.

Судове засідання відкладено на 11.03.2024 року.

У судове засідання, що відбулося 11.03.2024 року з`явився представник позивача, відповідач та його представник.

Під час судового засідання розпочалася повітряна тривога, а тому, судове засідання відкладено на 13.03.2024 року.

У судове засідання, що відбулося 13.03.2024 року з`явився представник позивача, відповідач та його представник.

Відповідачем заявлено клопотання про особисту участь у судовому засідання. Ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання клопотання відповідача про особисту участь у судовому засіданні задоволено. Зобов`язано позивача забезпечити особисту явку відповідача. Судове засідання відкладено на 18.03.2024 року.

У судове засідання, що відбулося 18.03.2024 року з`явився представник позивача, відповідач та його представник. Здійснено допит свідка.

Будь-яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило.

Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до акту приймання-передавання, складеного 09 червня 2020 року, заступник начальника відділення інспекторів прикордонної служби передав Головному спеціалісту відділу ОЗН МВР ДМС України в Одеській області о 16 годині 30 хвилин Мухаметова Альберта.

09 червня 2020 року ГУ ДМС України в Одеській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МОД №003023 відносно ОСОБА_1 , за фактом вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП. Зі змісту протоколу вбачається, що 09 червня 2020 року близько 16 години 30 хвилин співробітниками державної прикордонної служби України було виявлено та доставлено до ГУ ДМС України в Одеській області громадянина Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Відповідно до постанови ГУ ДМС України в Одеській області від 09.06.2020 року серії ПН МОД №003050, на громадянина Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на підставі ч.1 ст.203 КУпАП.

ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення від 09.06.2020 № 122 про примусове повернення в країну походження або третю країну іноземця або особи без громадянства відносно громадянина Узбекистану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 06.07.2020, на підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно розписки від 09.06.2020 ОСОБА_3 відмовився від підпису та виконання рішення від 09.06.2020 № 122 про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства.

Рішення від 09.06.2020 № 122 про примусове повернення в країну походження або третю країну іноземця або особи без громадянства відносно громадянина Узбекистану ОСОБА_1 не виконано, що підтверджується листом ГУ ДМС України в Одеській області від 01.10.2020 року.

Рішенням ГУ ДМС в Одеській області про заборону в`їзду в Україну, №340 від 04 жовтня 2022 року, громадянину Узбекистану Махаметову Альберту заборонено в`їзд в Україну на термін з 04.10.2022 року по 04.10.2025 року.

01 березня 2024 року працівниками ГУ ДМС України в Одеській області складено протокол серії ПР МОД №010920 відносно ОСОБА_1 , за фактом вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП. Зі змісту протоколу вбачається, що 01.03.2024 року о 15 годині 00 хвилин у місті Одесі, вул. Градоначальницька, 33, було виявлено та запрошено до ГУ ДМС України в Одеській області Мухаметова Альберта, який порушив законодавство, що регулює правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Відповідно до постанови ГУ ДМС України в Одеській області від 01.03.2024 року серії ПН МОД №000001, громадянина Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203 КУпАП.

01 березня 2024 року ГУ ДМС України в Одеській області прийнято рішення №2 про примусове видворення з України громадянина Узбекистану ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 о 15 годині 00 хвилин громадянина Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано, що підтверджується копією протоколу про адміністративне затримання в порядку ст.263 КУпАП, серії МОД №000244.

Громадянина Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було поміщено в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, а саме: Державну установу «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС», що підтверджується копією рішення ГУ ДМС України в Одеській області від 01 березня 2024 року.

Як вбачається із матеріалів справи та підтверджено самим відповідачем, дія його паспорту громадянина Узбекистану для виїзду за кордон закінчилась 19 вересня 2021 року. Також, на момент розгляду справи відповідач не оскаржив рішення про його примусове видворення, у відповідача відсутні документи, які б давали йому право законно перебувати на території України. Відповідач не звертався до компетентних органів України із заявою про визнання його біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту.

Крім того, відсутні дані, що у країні походження відповідач піддавався переслідуванням за расовими або етнічними ознаками, за політичні або релігійні переконання.

Під час судового засідання відповідач підтвердив , що не має в Україні офіційної роботи.

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 , пояснила. Що разом з відповідачем вони проживають однією сім`єю, дітей не мають , офіційно відповідач не працює.

Згідно ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VІ передбачено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до п. 14 ст. 1 Закону вищезазначеного Закону нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Згідно до частини 3 статті 3 розділу I Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини 1 статті 9 розділу II Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VІ «центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухиляється від виконання такого рішення, та існує ризик його втечі…».

За приписами статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" органи Державної міграційної служби мають право поміщувати іноземців та осіб без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, до пунктів тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, за умови невиконання такими особами в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення з України.

Також, Законом встановлено, що зазначені дії не застосовуються до осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", та визначено вичерпний перелік випадків, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні за межі України. Крім того, відповідно до пункту "f" частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім як відповідно до процедури, встановленої законом, у випадку законного арешту або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Однак, судом не становлено обставин, які вказані в статті 5 Конвенції або статті 31 Закону "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", та які унеможливлюють примусове видворення за межі України. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Водночас, судом встановлено, що на момент затримання відповідача у нього були відсутні документи, які б надавали йому право законно перебувати на території України.

Зазначені обставини свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання рішення про примусове повернення, не має діючих документів, що встановлюють особі та дають право для перетинання державного кордону України на законних підставах.

Також, ним вчинені адміністративні правопорушення передбачені ст. 203 КУпАП та його притягнуто до відповідальності, тобто встановлений факт порушення законодавства України щодо прикордонних питань, іноземцем, що не має документу, що дає право на перебування в Україні.

Таким чином, суд встановив, що відповідач проживає на території України без документів на право проживання в Україні, вчинив адміністративне правопорушення передбачене 203 КУпАП, у нього відсутній паспортний документ, який надає можливість здійснити його ідентифікацію та право здійснити виїзд з території України.

У той же час, правовий аналіз норм матеріального та процесуального права щодо вирішення питання затримання іноземця або особи без громадянства стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, дає Суду право дійти висновку, що за наявності певних перелічених у цих нормах умов, існує правова можливість здійснити таке затримання як з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, так і лише для забезпечення видворення за межі території України, як досягнення самостійної мети без необхідності ідентифікації. Відповідна правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 27 лютого 2020 року по справі № 585/2811/19.

Відповідно до частини 11 статті 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Згідно пункту 27 частини 1 статті Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, державна установа, призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством України; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Суд вважає, що затримання відповідача, незважаючи на серйозність заходу, з огляду на встановлені фактичні обставини, є цілком виправданим, оскільки в цьому випадку застосування інших, менш суворих заходів, буде недостатнім для гарантування виконання відповідачем певних обов`язків, пов`язаних із залишенням території України, з огляду також і на те.

Окрім того, суд враховує позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладену в постанові від 25 листопада 2020 року по справі № 522/15129/19, адміністративне провадження № К/9901/28409/19.

Враховуючи зазначене та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 241, 244, 246, 289 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України - задовольнити.

Затримати громадянина Узбекистану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 01 вересня 2024 року з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно до 01 вересня 2024 року.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у письмовій формі протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Косіцина В.В.

19.03.2024