Справа № 932/3264/23
Суддя: Овчиннікова О. С.
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/3264/23
Провадження №2-а/932/113/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2024 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Овчиннікової О.С.,

при секретарі судового засідання Кирилішиній В.Д.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника відповідача Чвалюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі в режимі відеоконференції справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, головного спеціаліста інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Філоненка Артема Олеговича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, інспектора з паркування Філоненка А.О. , в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії РАП № 00283293 від 01.03.2023 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 в розмірі 300 грн., зобов`язати Інспекцію з питань контролю за паркуванням видалити з реєстру обліку правопорушень інформацію про винесення оскаржуваної постанови від 01.03.2023 року.

В обґрунтування позову зазначає, що постановою серії РАП № 00283293 від 01.03.2023 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП: 10.01.2023 року о 10.29 годині транспортним засобом HYUNDAY TUCSON, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснено користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з несплатою вартості послуг за користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш , як на 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування, чим порушено вимоги абз.2 п.26 Правил паркування транспортних засобів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 152-1 КУпАП. Позивач вважає, що постанова інспектора винесена з грубим порушенням чинного законодавства, є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки він є особою з 2 групою інвалідності, про що міститься позначка встановленого зразка «особа з інвалідністю» на лобовому склі, тому позивач підпадає під виключення , передбачені приміткою до ч.1 ст. 152-1 КУпАП, тому він не є суб`єктом даного правопорушення. В цей день 10.01.2023 року виділене місце для паркування транспортних засобів для інвалідів було зайняте, тому він припаркувався на вільному місці. При цьому вважає, що паркомат на даній парковці встановлений незаконно, оскільки позивач не отримував офіційної інформації що паркувальний майданчик увійшов до Переліку земельних ділянок , відведених для організації та провадження діяльності з забезпечення паркування транспортних засобів у м.Дніпрі. Оскаржувану постанову отримав 18.03.2023 року, тому строк на оскарження не пропустив. Просить позов задовольнити, постанову скасувати, зобов`язати Інспекцію з питань контролю за паркуванням видалити з реєстру обліку правопорушень інформацію про винесення оскаржуваної постанови від 01.03.2023 року.

Ухвалою суду від 04.04.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, на їхньому задоволенні в повному обсязі наполягав. Зазначив, що 10.01.2023 року не було вільного місця на паркувальному майданчику з позначкою для осіб з інвалідністю, доказів зворотнього відповідачем не надано, фото його транспортного засобу спереду інспектором не долучено, доказів, що його автомобіль перебував на парковці більше 10 хвилин матеріали справи не містять. Тому просив позов задовольнити.

Відповідач подав відзив, в якому з позовом не погодився, зазначив, що оскаржувана постанова винесена інспектором законно та обґрунтовано, оскільки 10.01.2023 року в період з 10.17 до 10.29 годин інспектором Філоненком А.О. було виявлено правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152-1 КУпАП: транспортним засобом HYUNDAY TUCSON, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснено користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з несплатою вартості послуг за користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш , як на 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування, чим порушено вимоги абз.2 п.26 Правил паркування транспортних засобів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 152-1 КУпАП. Інспектором було здійснено фотофіксацію правопорушення. Через відсутність технічних можливостей встановити особу, зазначену в ст. 14-2 КУпАП на місці вчинення правопорушення, інспектором було розміщено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ІД № 01110886 на лобовому склі транспортного засобу позивача. Після встановлення відповідальної особи інспектором було винесено 01.03.2023 року постанову за ч.1 ст. 152-1 КУпАП. Фотофіксація була розміщена на сайті ДМР, оскільки штраф не було сплачено впродовж 10 днів, то копію постанови було направлено на адресу реєстрації ( проживання) фізичної особи позивача ( місцезнаходження юридичної особи) у відповідності до ч.7 ст. 279-1 КУпАП. З фотофіксації чітко вбачається розміщення транспортного засобу позивача безпосередньо на паркувальному майданчику. Інформацію про те, що транспортний засіб HYUNDAY TUCSON, державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_1 , отримано інспектором з паркування з Єдиного державного реєстру транспортних засобів у відповідності до Закону України «Про захист персональних даних», і позивач не заперечує цей факт, тому постанову складено щодо власника транспортного засобу ОСОБА_1 . В якості доказу долучено відповідь ТОВ «Паркт Сервіс Группе» щодо обладнання паркувального майданчику за адресою: АДРЕСА_1 , одним автоматом паркувальним, автомат працював у штатному режимі, зі схемою організації руху. Щодо знаку «Водій з інвалідністю», то з фотофіксації чітко вбачається відсутність знаку ззаду транспортного засобу в порушення вимог п.п. г п.30.3 Правил дорожнього руху України. З фотофіксації вбачається, що транспортний засіб позивача розміщений не на спеціально відведеному (позначеному) на майданчику місці. Тобто в порушення вимог закону позивач припаркував транспортний засіб не на спеціально відведеному місці та автомобіль не мав позначки «Водій з інвалідністю» ззаду транспортного засобу.

В судовому засіданні представник відповідача надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві, просила в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, згідно наданого представником відповідача Наказу № 71-к від 10.04.2023 року, ОСОБА_2 увільнений з 12.04.2023 року у зв`язку з проходженням військової служби у Збройних Силах України зі збереженням місця роботи та посади.

Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов такого висновку.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями ч. 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення від 01.03.2023 року серії РАП №00283293 (до повідомлення серії ІД №01110886 від 10.01.2023) ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог абз. 2 п. 26 Правил паркування транспортних засобів, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 152-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300,00 грн.

Із змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності як власника, за яким, згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів, зареєстровано транспортний засіб HYUNDAY TUCSON, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснено користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з несплатою вартості послуг за користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш , як на 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування, чим порушено вимоги абз.2 п.26 Правил паркування транспортних засобів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 152-1 КУпАП.

Позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом не надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу HYUNDAY TUCSON, державний номерний знак НОМЕР_1 , на підтвердження права власності, однак в судовому засіданні він не заперечував належність автомобіля йому.

Відповідно до ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Суд зазначає, що право на внесення даних щодо належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів належить власникові фізичній особі або юридичній особі в особі керівника. В даному випадку позивачем - власником ОСОБА_1 дані про іншого користувача до Єдиного реєстру не внесені, отже належним користувачем є власник ОСОБА_1 .

Інспекцією з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради долучено фото знімки, з яких вбачається, що, дійсно, автомобіль HYUNDAY TUCSON, державний номерний знак НОМЕР_1 , 10.01.2023 року з 10.17. до 10.29 годині перебуває на паркувальному майданчику: м. Дніпро, Д1184, вул.Старокозацька, в районі буд.52-52А, який окреслений білою та синьою розміткою.

З відповіді ТОВ «Паркт Сервіс Группе» встановлено, що паркувальний майданчик за адресою: м. Дніпро, Д1184, вул.Старокозацька, в районі буд.52-52А , обладнаний одним автоматом паркувальним, інформація про збій в роботі паркомату в період 10.01.2023 року відсутня.

Вимогами частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться обов`язок знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частиною 1 статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено наступне: порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

Приміткою статті 152-1 КУпАП вказано, що під неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика).

Отже, порушення правил паркування, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування, є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.

Правила паркування транспортних засобів (далі - Правила), затверджені Постановою КМУ від 03.12.2019 року №1342, регламентують організацію та порядок паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах населених пунктів.

У відповідності до п. 4 Правил відведені майданчики для паркування - майданчики для паркування, розміщені в межах проїзної частини вулиці або дороги та обладнані відповідно до вимог цих Правил і Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852); місце для паркування - місце стоянки одного транспортного засобу на майданчику для паркування, позначене дорожньою розміткою відповідно до Правил дорожнього руху

Відповідно до п. 12-15 Правил, майданчики для паркування обладнуються відповідно до вимог цих Правил і Правил дорожнього руху.

Відведені майданчики для платного паркування повинні обов`язково бути обладнані паркувальними автоматами, платіжними пристроями та/або інформаційними знаками про способи та порядок оплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування.

Оплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування здійснена не була. Доказів зворотнього позивачем не надано.

Як того вимагають приписи статті 283 КУпАП України, спірна постанова по справі про адміністративне правопорушення містить посилання на технічний засіб, яким здійснено фіксацію правопорушення (LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK K80V2).

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі несплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування, є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 152-1 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що позивачем було здійснено паркування його транспортного засобу на майданчику для платного паркування без оплати паркування.

Підставою відсутності у своїх діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152-1 КУпАП, позивач вказує, що він є інвалідом ІІ групи, а чинним законодавством передбачено надання пільг, зокрема, водіям з інвалідністю щодо здійснення безоплатного паркування.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (Закон - № 875-ХІІ) власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. Водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі на транспортних засобах, що належать підприємствам, установам, організаціям, які здійснюють діяльність у сфері соціального захисту населення, та громадським організаціям осіб з інвалідністю, мають право на встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» та під час перевезення осіб з інвалідністю користуються всіма перевагами, що надаються водіям з інвалідністю. Водії, які керують транспортними засобами, на яких встановлений розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю», повинні мати при собі документи, що підтверджують інвалідність водія або одного з пасажирів. Кількість місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, становить не менше 10 відсотків загальної кількості місць на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування, але не менше одного місця з позначенням таких місць відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

Відповідно до пп. ґ п. 30.3 ПДР розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» - квадрат жовтого кольору із стороною 150 мм і чорним зображенням символу таблички 7.17. Знак розміщується спереду і ззаду на механічних транспортних засобах, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю.

Відповідно до пп. Д п.2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира(крім водіїв з явними ознака и інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Відповідно до приписів пп.е п.2.9 ПДР водієві забороняється користуватися розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю» за відсутності у водія чи пасажира документів, що підтверджують інвалідність ( крім водіїв з явними ознака інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Відповідно до ч. 10 ст. 30 цього Закону порядок надання пільг власникам транспортних засобів, зазначених у частині шостій цієї статті, на безоплатне паркування на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування та на безоплатне зберігання на автостоянках, на яких надаються послуги щодо зберігання транспортних засобів (крім автостоянок - гаражних кооперативів), визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 № 585 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 53 від 31 січня 2018) затверджено «Порядок надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів» (далі - Порядок № 585).

Даний Порядок встановлює механізм як надання, так і отримання пільг водіями з інвалідністю на безоплатне паркування на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування і на безоплатне зберігання на автостоянках, на яких надаються послуги із зберігання транспортних засобів (крім гаражних кооперативів) (далі - безоплатне зберігання), спрямований на реалізацію положень ч. 6 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».

Пунктом 2 Порядку №585 визначено категорію осіб, яким надається право на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів це, зокрема, водії з інвалідністю, водії, які перевозять осіб з інвалідністю (далі - водії).

Також, зазначеним вище Порядком детально визначено механізм отримання пільг, обов`язки та повноваження органів місцевого самоврядування.

Так, пункт 4 Порядку встановлює, що документом, що посвідчує право на безоплатне паркування транспортного засобу, є пенсійне посвідчення або посвідчення отримувача державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, або посвідчення особи, яка одержує державну соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, в яких міститься запис про інвалідність.

Безоплатне паркування здійснюється шляхом розташування транспортного засобу на місці для безоплатного паркування з урахуванням дорожніх знаків та дорожньої розмітки, а також з дотриманням Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1342 (Офіційний вісник України, 2009 р., № 96, ст. 3314), і Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому в лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу розміщується розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» (п.5 Порядку № 585).

Отже, соціальний захист осіб з інвалідністю є складовою діяльності держави щодо забезпечення прав і можливостей осіб з інвалідністю нарівні з іншими громадянами. Такий захист полягає, зокрема, у наданні, встановлених законодавством України, пільг таким особам на підставі посвідчення, яке підтверджує відповідний статус. Так, на власників спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування покладено обов`язок забезпечення виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують, зокрема, водії з інвалідністю, які у свою чергу мають право встановлювати на транспортному засобі розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю».

Порядком № 585 імперативно визначено, що для безоплатного паркування водієм з інвалідністю транспортного засобу на відповідному місці для безоплатного паркування, в лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу повинен бути розміщений розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю».

Тобто, у разі не дотримання вказаних вимог, а саме розташування транспортного засобу за відсутності на ньому розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю», отримання послуг з паркування на майданчику для платного паркування повинно бути сплачено на загальних підставах.

Так позивачем зазначено, що належний ОСОБА_1 транспортний засіб HYUNDAY TUCSON, державний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаний розпізнавальним знаком "Водій з інвалідністю", на підтвердження чого надав суду копію посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 18.09.2015 року Жовтневим районним комісаріатом м.Дніпропетровська , термін дії зазначено «безтермінове», зазначив, що відповідний розпізнавальний знак розміщений на лобовому склі автомобіля, а інспектором ОСОБА_2 не долучено фото автомобіля спереду.

Доказів протилежного відповідачем не надано.

Крім того, доказів того, що на майданчику для платного паркування, що знаходиться за адресою: Д1184, вул.Старокозацька, в районі буд.52-52А в м. Дніпрі наявні місця, призначені для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, що повинні становити не менше 10 відсотків загальної кількості місць на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування, але не менше одного місця з позначенням таких місць відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, відповідачем суду не надані та в матеріалах справи такі докази не містяться.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна підтверджуватися відповідними докази.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч. 2 цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскарженого рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

З огляду на наявні матеріали справи, дійшов висновку, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП не доведена, а склад вказаного правопорушення тим самим спростовано, позовні вимоги належить задовольнити в частині скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії РАП № 00283293 від 01 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 152-1 КУпАП з одночасним закриттям провадження по справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи встановлені обставини справи, беручи до уваги підстави заявленого позову, суд приходить до висновку, що оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Позовні вимоги в частині зобов`язання Інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР видалити інформацію про винесення постанови РАП № 00283293 від 01.03.2023 року задоволенню не підлягають, оскільки такого способу захисту не визначено ч. 3 ст. 286 КАС України.

Згідно із абз. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала її посадова чи службова особа.

В зв`язку з тим, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач був звільнений від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви, оскільки він інвалідом 2-ї групи , беручи до уваги, що його позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань з контролю за паркуванням ДМР в дохід держави судовий збір в розмірі 536 гривень 80 копійок.

Керуючись ст.ст.14-2, 152-1 КУпАП, ст.ст.2, 5, 77, 122, 241-244, 246, 255, 268, 271, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, головного спеціаліста інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови серії РАП № 00283293 від 01.03.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 152-1 КУпАП, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №00283293 від 01.03.2023 року, винесену інспектором з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Філоненком А.О., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 300 грн. скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (код ) накористь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С. Овчиннікова