Справа № 580/6288/23
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 березня 2024 року справа № 580/6288/23 м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А. В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

19.07.2023 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати позивачу середнього заробітку за весь час затримки перерахунку грошового забезпечення, з 27.02.2021 року по 15.07.2023 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити позивачу його середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні виходячи з його грошового забезпечення за крайні два місяці, що передують його звільненню, з 27.02.2021 по 15.07.2023;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо несвоєчасної виплати перерахунку грошового забезпечення пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 позивачу;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з несвоєчасною виплатою перерахунку грошового забезпечення відповідно до Порядку №159 з лютого 2020 року по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно з ч. 4 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Так, суд вбачає, що представник позивача в позовній заяві посилається на те, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 44 від 01.03.2021 його було виключено зі списків частини та знято з усіх видів забезпечення з 27.02.2021. Під час проходження військової служби відповідач виплачував позивачу грошове забезпечення з 29.01.2020 по день звільнення в розмірі, який не відповідав п. 4 постанови КМУ від 30.08.2017 №704. Фактичний розрахунок на виконання рішення суду в справі №580/11455/21 щодо перерахунку грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 27.02.2021 відповідач провів 15.07.2023 в сумі 43 758,73 грн.

Суд врахував, що відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Стаття 117 КЗпП України передбачає відповідальність за затримку розрахунку при звільненні.

Так, відповідно до зазначеної статті у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

З позовної заяви вбачається, що представник позивача просить, зокрема, зобов`язати відповідача виплатити позивачу його середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з його грошового забезпечення за крайні два місяці, що передують його звільненню, з 27.02.2021 по 15.07.2023.

Суд вважає, що представник позивача у позовній заяві зазначає неналежний спосіб захисту порушеного права, а саме: замість вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні просить зобов`язати відповідача виплатити середній заробіток за період затримки.

При цьому суд врахував наступне.

Верховний Суд у постанові від 13.09.2023 у справі № 560/11111/22 зазначив таке: «Поряд з критеріями зменшення розміру відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, звертається також увага на розмір відшкодування, визначити який має орган, який виносить рішення по суті спору (згідно з частиною другою статті 117 КЗпП України).

Іншими словами, мовиться про те, що недостатньо встановити факт затримки розрахунку при звільненні і «заборговану» суму та власне період затримки. Передбачений статтею 117 КЗпП України спосіб захисту вимагає також, щоб орган, який вирішує спір щодо суми заборгованості при звільненні (зокрема суд), визначив також і суму, яка підлягатиме стягненню на користь позивача.

Подібні за змістом висновки Верховний Суд висловлював, приміром, у постанові від 29 березня 2023 року № 260/2583/21.

Колегія суддів наголосила, що задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України суд першої інстанції має зазначити суму, яка підлягає стягненню, а в мотивувальній частині - навести розрахунок цієї суми, а також мотиви можливого зменшення її розміру, якщо для цього є підстави (з дотриманням приписів частини другої статті 117 КЗпП України). Покладання цього обов`язку на відповідача, як-то вирішили суди попередніх інстанцій, коли зобов`язали військову частину нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 серпня 2017 року по день фактичного розрахунку - 29 вересня 2022 року, суперечить приписам згаданої статті.»

Також, згідно пункту 3 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначається обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

При цьому, представник позивача не вказує суму середнього заробітку, яка підлягає, на його думку, нарахуванню та виплаті останньому. Також не надає суду розрахунок суми середнього заробітку, яка має бути нарахована та виплачена.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач повинен подати до суду позовну заяву в новій редакції із зазначенням належного способу захисту порушеного права та суми середнього заробітку, яка підлягає стягненню з відповідача та її обґрунтований розрахунок.

Крім того, згідно з частиною 3 статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Представник позивача на підтвердження сплати судового збору надала суду квитанцію від 18.07.2023 № 0.0..1, відповідно до якої позивач сплатив судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, у сумі 2 150 грн.

Разом з тим, суд зазначає, що судовий збір - це грошова сума, що сплачується особою, яка звертається до суду. Розмір судового збору визначається законом і залежить від об`єктивних ознак позову (заяви), з яких правовідносин він виник і який предмет позову. Умови сплати судового збору однакові і рівні для всіх позивачів, а пільги щодо його сплати передбачені безпосередньо законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України Про судовий збір від 08.07.2011 №3674-VI.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону №3674-VI за подання до суду позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону №3674-VI за подання до суду позову майнового характеру, який подано фізичною особою, сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік з 1 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розмірі 2 684 грн.

Вимога про стягнення середнього заробітку за порушення строку розрахунків при звільненні є майновою, оскільки предметом позову є стягнення середнього заробітку у визначеній позивачем сумі, тому позивач повинен сплатити 1% ціни позову (але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати, яким врегульовано обчислення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Розрахунок середнього заробітку для виплати позивачу за час вимушеного прогулу має бути здійснений на підставі довідки про розмір середньої заробітної плати, обчисленої згідно постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати від 08.02.1995 №100, який обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи перед звільненням.

З доданої до позовної заяви копії наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.03.2021 № 44 вбачається, що позивач був виключений із списків особового складу частини з 27.02.2021, тому розмір середньої заробітної плати позивача має бути обчислений за грудень 2020 року-січень 2021 року.

Проте, представник позивача довідку про розмір середньої заробітної плати позивача, обчисленої виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати від 08.02.1995 №100 до позовної заяви не додала.

З метою встановлення обставин, які мають значення для повного та всебічного розгляду справи, суд дійшов висновку запропонувати позивачу надати суду позовну заяву в новій редакції із зазначенням належного способу захисту порушеного права та суми середнього заробітку, яка підлягає стягненню з відповідача та її обґрунтованого розрахунку за спірний період; докази сплати судового збору; довідку про розмір середньої заробітної плати за грудень 2020 року січень 2021 року, обчисленої згідно постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати від 08.02.1995 № 100.

Згідно з частиною 3 статті 80 КАС України про витребування доказів за власною ініціативою суд постановляє ухвалу.

Також суд врахував, що згідно з інформації АС «Діловодство спеціалізованого суду» копія позовної заяви та копія ухвали від 24.07.2023 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі не були доставлені до електронного кабінету військової частини НОМЕР_1 , хоча відповідач зареєстрований в підсистемі «Електронний суд».

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем копій позовної заяви з додатками та ухвали суду від 24.07.2023, суд дійшов висновку направити відповідачу копії позовної заяви з додатками та ухвали від 24.07.2023 та продовжити строк для подання відзиву на позовну заяву.

Керуючись статтями 77, 80, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Направити військовій частині НОМЕР_1 копії позовної заяви ОСОБА_1 з доданими до неї матеріалами та ухвали від 24.07.2023 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі.

Продовжити військовій частині НОМЕР_1 на 15 днів від дати отримання копії цієї ухвали строк для подання відзиву на позовну заяву.

Запропонувати відповідачу в п`ятнадцятиденний строк від дати отримання копії ухвали надати до суду відзив на позовну заяву та всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), що підтверджують фактичні обставини та докази надіслання їх копій позивачу.

Запропонувати ОСОБА_1 надати суду:

позовну заяву в новій редакції із зазначенням належного способу захисту порушеного права та суми середнього заробітку, яка підлягає стягненню з відповідача та її обґрунтованого розрахунку за спірний період;

докази сплати судового збору;

довідку про розмір середньої заробітної плати за грудень 2020 року та січень 2021 року, обчисленої згідно постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати від 08.02.1995 № 100.

Зазначені докази надати Черкаському окружному адміністративному суду у десятиденний строк від дати отримання копії цієї ухвали із доказами їх направлення відповідачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя Алла РУДЕНКО