Справа № 120/13843/23
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 березня 2024 р. Справа № 120/13843/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області протиправно не включено до стажу при визначенні розміру пенсії періодів його трудової діяльності з 01.01.1981 по 14.04.1981, з 01.01.2023 по 20.03.2023 та не застосовано при обчисленні розміру пенсії по віку індивідуального коефіцієнту заробітку 2,55043.

Ухвалою від 13.09.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

30.10.2023 на адресу суду надійшов відзив ГУ ПФУ у Вінницькій області, у якому останнє заперечує щодо задоволення даного позову та зазначає, що позивач отримував пенсію по інвалідності, обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням даних про стаж та заробіток з 09.07.2013. Згідно поданої заяви від 20.03.2023 за № 7364, йому було проведено перерахунок пенсії шляхом переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком за матеріалами пенсійної справи та даних системи персоніфікованого обліку

Відповідач зазначає, що розмір пенсії по Закону №1058 залежить від двох показників заробітної плати та коефіцієнта страхового стажу. Згідно матеріалів пенсійної справи страховий стаж позивача, за даними системи персоніфікованого обліку, на момент звернення за перерахунком (20.03.2023) врахований по 31.12.2022, становив 40 років 11 місяців 09 днів. Коефіцієнт страхового стажу складає 0,40917. При опрацюванні електронної пенсійної справи не зараховано період роботи з 01.01.2023 по 20.03.2023, а саме згідно індивідуальних відомостях ОК-5 не враховано заробітну плату та стаж, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків. На час перерахунку в системі персоніфікованого обліку був наявний страховий стаж лише по 31.12.2022.

Також сторона відповідача зазначає, що на виконання заяви позивача від 07.04.2023 №674, про перерахунок пенсії з урахуванням стажу роботи до 01.01.2004, зазначеного в довідках, виданих КП Районний трудовий архів Липовецької міської ради №387/1-17,388/1- 17,389/1-17,390/1-17 про період роботи в колгоспі Україна с. Зозів з 1975 року по 1981 рік та з урахуванням актів проведення перевірки достовірності та обґрунтованості виданих довідок №0200-1103-13746 та №0200-1103-1/3747, було проведено перерахунок пенсії з урахуванням вище зазначеного страхового стажу. Водночас, до страхового стажу не зараховано період з 01.01.1981 по 14.04.1981, оскільки не було надано жодного документу, що підтвердив би трудову діяльність позивача.

23.11.2023 до суду надійшла заява позивача про зміну предмету позову.

Ухвалою суду від 29.11.2023 заяву про зміну предмету позову повернуто заявнику без розгляду.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та з 09.07.2013 отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З 20.03.2023 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

19.06.2023 ОСОБА_1 звернувся через Вебпортал Пенсійного фонду України із заявою щодо сприяння у зарахуванні до його страхового стажу періоду роботи 01.01.1981 по 20.04.1981.

ГУ ПФУ у Вінницькій області листом від 30.06.2023 повідомило, що відповідно до ст. 25 Закону №1058 визначено індивідуальний коефіцієнт страхового стажу, який становить 0,42667, що відповідає 42 рокам 08 місяцям 04 дням стажу зарахованого по 31.12.2022. В розрахунку середньомісячного заробітку враховано заробітну плату за період з 01.07.2000 по 31.12.2022 за даними персоніфікованого обліку. Індивідуальний коефіцієнт заробітку становить 2,12355, який застосовано до показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки 12236,71 грн.

Враховуючи вищезазначене, середньомісячний заробіток для обчислення пенсії становить: 2236,71 грн. х 2,12355 = 25985,27 грн.

Розрахунок пенсії з 01.04.2023 наступний:

11087,14 грн основний розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до пункту 1 статті 27 Закону №1058 (25985,27 грн. х 0,42667);

75,18 грн доплата за 7 років понаднормового стажу, обчислена відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 28 Закону №1058;

Розмір пенсії з надбавками 11162,32 грн.

Окрім того, у листі зазначено, що при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховуючи час роботи за фактичною тривалістю. Згідно архівної довідки виданої КП «Трудовий архів» Липовецької міської ради №388/01-17 від 05.04.2023 за період роботи в колгоспі «Україна» с. Зозів Липовецького району за 1976, 1979, 1981 роки, робота в колгоспі рахується по вироблених вихододнях, які в наданій довідці за період з 01.01.1981 по 20.04.1981 відсутні.

24.07.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою, у якій просив включити період стажу з 01.01.2023 по 18.03.2023 для обчислення пенсії з урахуванням відомостей про заробітну плату та провести перерахунок пенсії.

Листом від 18.08.2023 відповідач окрім інформації, наведеної у листі від 30.06.2023, додатково повідомив, що оскільки, на час перерахунку в системі персоніфікованого обліку був наявний страховий стаж лише по 31.12.2022, включити період страхового стажу з 01.01.2023 по 18.03.2023 для обчислення пенсії з 20.03.2022, немає законних підстав.

Вважаючи, що ГУ ПФУ у Вінницькій області допущено протиправну бездіяльність щодо не включення до стажу при визначенні розміру пенсії періодів трудової діяльності з 01.01.1981 по 14.04.1981 та з 01.01.2023 по 20.03.2023, а також щодо не застосування при обчисленні розміру пенсії за віком індивідуального коефіцієнту заробітку 2,55043, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначений Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 10 цього ж Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Отже, з вище зазначеного вбачається, що страховий стаж отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону № 1058-IV.

Згідно вимог ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок у спірні періоди роботи позивача регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженою 20.06.1974 № 162 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (далі - Інструкція № 162).

Пунктом 1.4 Інструкції № 162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 "Про трудові книжки працівників та службовців" (далі - Порядок № 656) та цією Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 656 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Із цього слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність надання будь-яких додаткових уточнюючих довідок виникає лише у випадку коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ПФУ у Вінницькій області не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 01.01.1981 по 14.04.1981, оскільки у наданій КП «Трудовий архів» Липовецької міської ради довідці №388/01-17 від 05.04.2023 за період роботи позивача в колгоспі «Україна» с. Зозів Липовецького району відсутні відомості про виробленим вихододнях за період з 01.01.1981 по 20.04.1981.

Суд зазначає, що відповідно до абз. 1 та 2 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується, зокрема, робота, здійснювана на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно п.п. 1, 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 "Про трудові книжки колгоспників" (далі - Постанова № 310), трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Відповідно до п.п. 5, 6 Постанови № 310, до трудової книжки колгоспника заносились наступні дані, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання; відомості про нагородження та заохочення.

Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладено на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасність та правильність заповнення трудових книжок несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа (п. 13 Постанови № 310).

Виходячи з наведеного можна дійти висновку про те, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема трудова участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

В матеріалах справи наявна копію трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 , відповідно до записів за № 1,2 якої позивача прийнято на роботу в колгосп «Україна» різноробочим з 01.09.1980 згідно з наказом №15 від 01.08.1980. З 21.04.1981 позивача переведено на посаду інструктора по спорту в к-з «Україна».

Відомостей про кількість вироблених трудоднів (людиноднів) трудову участь в колгоспному виробництві трудова книжка колгоспника не містить. При цьому, суд повторн наголошує, що саме трудова книжка є основним документом для визначення трудового стажу.

Суд звертає увагу, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Дана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Водночас, з приводу відомостей довідки, наданої КП «Трудовий архів» Липовецької міської ради №388/01-17 від 05.04.2023, слід зазначити, що остання сформована на підставі оборотних відомостей по розрахунках з членами колгоспу, а не на підставі книг обліку трудового стажу колгоспу «Україна» с. Зозів Липовецького район, відтак, останню не можна вважати належним та достовірним доказом, в підтвердження того, що ОСОБА_1 у період з 01.01.1981 по 14.04.1981 не виробив обов`язковий мінімум трудової участі в громадському господарстві.

Більш того, з наявного в матеріалах справи розрахунку розміру пенсії по інвалідності, в розрізі періодів, які зараховано до страхового стажу позивача вбачається, що при призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 у 2013 році враховано у повному обсязі період його роботи в колгоспі з 01.09.1980 по 04.10.1981.

Відтак, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо не врахування періоду роботи позивача 01.01.1981 по 14.04.1981 при проведенні розрахунку розміру пенсії за віком ОСОБА_1 .

Щодо не врахування до стажу позивача при визначенні розміру пенсії за віком періоду з 01.01.2023 по 20.03.2023, суд зазначає наступне.

З 1 січня 2021 року набрали чинності зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Податкового кодексу України, якими передбачено подання єдиної звітності з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування і податку на доходи фізичних осіб щокварталу (замість щомісяця).

Строки подання такої звітності згідно з Податковим кодексом України становлять 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного кварталу. Тобто, дані про страховий стаж та заробітну плату за перший квартал 2023 року відображаються в Реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування не раніше середини другого кварталу 2023 року.

Листом від 18.08.2023 відповідач повідомив, що страховий стаж позивача, за даними системи персоніфікованого обліку, на момент звернення за перерахунком (20.03.2023) врахований по 31.12.2022.

Тобто, на дату звернення ОСОБА_1 із заявою від 20.03.2023 відомості про заробітну плату за період з 01.01.2023 по 20.03.2023 були відсутні, тому в розрахунок пенсії було взято заробітну плату за період 01.07.2000 по 31.12.2022 за даними персоніфікованого обліку.

Відтак, у цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо доводів позивача про допущення ГУ ПФУ у Вінницькій області протиправної бездіяльності щодо не застосування при обчисленні розміру пенсії по віку індивідуального коефіцієнту заробітку 2,55043, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 27 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп*Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії визначено ст. 40 Закону №1058.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону №1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою:

Кз = Зв : Зс, де:

Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи;

Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

Сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), визначається за формулою:

Зв = З + Зд, де:

Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу). У разі якщо сума страхових внесків, сплачена виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), для обчислення пенсії враховується розмір мінімальної заробітної плати. У разі якщо сума страхових внесків визначена платником та/або застрахованою особою, яка є працівником та гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті відповідно до Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні", і сплачена виходячи з суми, що є більшою за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), але меншою за фактичну суму заробітної плати (доходу) застрахованої особи, для обчислення пенсії враховується лише та частина суми заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

Зд - сума заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, застрахованої особи, розрахована виходячи із передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону доплати, за місяць, за який визначається коефіцієнт заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, і яка визначається за формулою:

Зд = Д/Т х 100%, де:

Д - сума доплати, здійснена відповідно до частини третьої статті 24 цього Закону, або додаткових сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати;

Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці.

У разі подання застрахованою особою для обчислення розміру пенсії даних про заробітну плату (дохід) за період до 1 січня 1992 року при визначенні коефіцієнта заробітної плати (доходу) середня заробітна плата за рік (квартал) у відповідному періоді вважається щомісячною середньою заробітною платою (доходом) в Україні, з якої сплачено страхові внески, відповідного року (кварталу)/

Отже, зі змісту вищезазначених положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вбачається, що коефіцієнт заробітної плати у кожному випадку розраховується індивідуально та не є сталою величиною, оскільки на його розмір залежить від таких розрахункових величин, як: сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); сума доплати, здійснена відповідно до частини третьої статті 24 цього Закону, або додаткових сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати; розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці; середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу).

З матеріалів справи вбачається, що з 09.07.2013 ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При призначенні пенсії по інвалідності відповідачем було враховано наявність загального страхового стажу у розмірі 35 років 1 місяць 11 днів, середній заробіток за три попередні роки (2014-2016 роки) у розмірі 3764,40 грн. При цьому, заробітна плата позивача була врахована по 30.06.2013.

В результаті врахування вищезазначених показників індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для обчислення пенсії встановлено на рівні 2,55043.

Водночас, при призначенні позивачу пенсії за віком з 20.03.2023 пенсійним органом враховано вже інші показники, які впливають на визначення індивідуального коефіцієнту заробітної плати.

Зокрема, страховий стаж позивача - 42 роки 08 місяців 04 дні, середній заробіток за три попередні роки (2020-2022 роки) у розмірі 12236,71 грн., в розрахунку середньомісячного заробітку враховано заробітну плату за період з 01.07.2000 по 31.12.2022.

В результаті чого, індивідуальний коефіцієнт заробітку становить 2,12355.

Суд зазначає, що зменшення коефіцієнту заробітної плати може бути спричинене, зокрема отриманням позивача після 2013 року, тобто після призначення пенсії по інвалідності, заробітної плати у розмірі меншому, ніж у період до 2013 року.

Відтак, судом не встановлено допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо не врахування індивідуального коефіцієнту заробітку 2,55043 при обчисленні позивачу розміру пенсії по віку. При цьому, суд зазначає, що позицію позивача щодо заявлених позовних вимог базується виключно на тому, що пенсійний орган має застосовувати індивідуальний показник заробітку, який був визначений при призначенні пенсії по інвалідності, що не базується на приписах Закону №1058.

Отже, в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В силу приписів частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд доходить висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями частини 3 статті 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Вінницькій області підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не врахування до стажу ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком періоду стажу з 01.01.1981 по 14.04.1981.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.01.1981 по 14.04.1981 та здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком з 20.03.2023.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005; ).

Рішення суду сформовано: 20.03.2024.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна