Справа № 161/2267/24
Суддя: Гринь О. М.
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/2267/24
Провадження № 2-а/161/72/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі в особі головуючого судді Гриня Олександра Миколайовича, розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Луцької міської ради про скасування постанови Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради,-

В С Т А Н О В И В :

05 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до виконавчого комітету Луцької міської ради про скасування постанови Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради.

Позов обґрунтовує тим, що постановою № 963 Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради від 22 січня 2024 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Позивач вважає вищевказану постанову безпідставною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки постанова складена відносно нього як відносно фізичної особи-підприємця, однак суб`єкт владних повноважень не перевірив такий його статус, адже встановив лише його паспортні дані. Доказів наявності в нього статусу фізичної особи-підприємця в справі про адміністративне правопорушення немає. Позивач додає, що він надавав пояснення особі, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, та повідомляв, що він діє як представник власника приміщення, що підтверджується відповідною довіреністю. Однак такі його пояснення суб`єкт владних повноважень не врахував. Позивач вважає, що «ФОП» не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

Відповідно до змісту цієї постанови ФОП ОСОБА_1 порушив правила благоустрою м. Луцька, а саме: розмістив металеву конструкцію (сходи) без дозвільних документів на території загального користування. На думку позивача, металева конструкція розміщена не на території загального користування, а на прибудинковій території багатоквартирного будинку, а тому він не порушив правил благоустрою м. Луцька. У зв`язку з тим, що металева конструкція розміщена на прибудинковій території, то дозвіл на її розміщення має надавати балансоутримувач багатоквартирного будинку, тобто ОСББ «Соборності, 26».

На підставі наведеного позивач просить скасувати постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради № 963 від 22 січня 2024 року та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді від 07 лютого 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

14 лютого 2024 року на адресу суду від представника відповідача Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи позов, представник відповідача зазначає, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення статус підприємця ОСОБА_1 було перевірено. Така інформація є відкритою та загальнодоступною, а тому не викликала жодних сумнівів. Громадянин суб`єкт підприємницької діяльності є фізичною особою підприємцем, а тому відповідно до диспозиції ст. 152 КУпАП є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого вказаною нормою. Враховуючи те, що металева конструкція (сходи) добудована до об`єкту нерухомого майна комерційного призначення, враховуючи статус позивача як фізичної особи підприємця, який безпосередньо був присутній та займався облаштуванням цих сходів, то адмінкомісія в межах діючого законодавства та визначених повноважень прийняла оскаржувану постанову. На спростування відповідних доводів позову представник відповідача зазначає, що біля будинку по АДРЕСА_1 немає сформованих земельних ділянок та встановлених містобудівною чи землевпорядною документацією прибудинкових територій, а тому посилання позивача на норми Законів та підзаконних актів, які регулюють правовідносини щодо прибудинкових територій є безпідставними. Погодження з ОСББ дій щодо розміщення на прибудинковій території металевої конструкції також є безпідставними, оскільки доказів отримання дозволу на такі дії позивач не надав. Крім того, представник відповідача зазначає, що належним відповідачем у цій справі є адміністративна комісія при виконавчому комітеті Луцької міської ради. На підставі наведеного представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити.

Позивачем на спростування доводів відзиву було подано відповідь на відзив.

Надаючи оцінку доводам сторони позивача, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача . Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Отже вказана норма процесуального закону покладає обов`язок доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності саме на суб`єкта владних повноважень, проте не знімає зі сторони позивача обов`язку подати суду докази на доведення тих обставин, якими така сторона обґрунтовує свої доводи

Позивач не погоджується із винесеною відносно нього постановою на підставі:

По-перше позивач стверджує, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення він діяв, як представник власника приміщення, про що пред`явив довіреність особі, яка складала протокол, крім того позивач стверджує, що відповідачем у протоколі та спірній постанові вказано, що і в постанові, і в протоколі, в графі «місце роботи», позивач значиться, як «ФОП», проте протокол щодо нього складено, як щодо фізичної особи, крім того ст. 152 КУпАП не передбачає такого визначення, як «ФОП», однак міститься визначення «суб`єкт підприємницької діяльності», що призводить до невірного з`ясування особи правопорушника.

Суд вважає такі доводи надуманими. Так суд відхиляє доводи позивача, що він діяв за довіреністю від власника приміщення, оскільки докази цього, суду не надано.

Суд також відхиляє доводи позивача про те, що зазначення у спірній постанові «ФОП» замість «суб`єкт підприємницької діяльності» призводить до її помилкового розуміння і необов`язковості виконання, оскільки такі доводи є з боку позивача є надмірним формалізмом з точки зору розуміння того, що «ФОП» та «суб`єкт підприємницької діяльності» по відношенню до фізичної особи є фактично тотожними визначеннями в контексті ст. 152 КУпАП.

Також слід зазначити, що згідно доданого до відзиву витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 станом на 31 березня 2023 року є фізичною особою підприємцем, № запису 000284685.

По-друге металева конструкція розміщена не на території «загального користування», як вказано в спірній постанові, а на території ОСББ, що на думку позивача, підтверджується фотозйомкою із матеріалів справи і є також підставою для скасування спірної постанови.

Суд такі доводи відхиляє, як не підтвердженні жодним належним та допустимим доказом, при цьому суд відхиляє посилання позивача, як на доказ на фотозйомку, як додаток до протоколу, оскільки із наданих стороною відповідача світлин видно лише сам факт наявності такої металевої конструкції та самого позивача при цьому з жодного матеріалу справи не вбачається, де саме знаходиться, в чийому віданні, земельна ділянка на якій розміщено спірну металеву конструкцію.

По-третє щодо наявності у позивача погодження від ОСББ на розміщення спірної земельної ділянки, суд також такі доводи відхиляє, оскільки жодного доказу на їх підтвердження суду не надано.

По четверте щодо підписання спірної постанови членом комісії В. Лозовською, а не головуючою І. Чебелюк, суд зазначає, що відповідно до п. 1.1 та 2.4 Положення про адміністративну комісію при виконавчому комітеті Луцької міської ради адміністративна комісія це колегіальний орган, який утворюється при виконавчому комітеті Луцької міської ради для розгляду і вирішення справ про адміністративні правопорушення, за винятком справ, віднесених Кодексом України про адміністративні правопорушення до відання інших органів (посадових осіб). Голова адміністративної комісії, а під час його відсутності, заступник голови: керує роботою комісії, несе відповідальність за виконання покладених на комісію завдань; головує на засіданнях комісії; забезпечує регулярне проведення засідань комісії, визначає коло питань, що підлягають розгляду на черговому засіданні; вживає заходів щодо підвищення рівня правової культури і правової підготовки членів адміністративної комісії; підписує протокол і постанову комісії по справі про адміністративне правопорушення. Як вбачається із наданої стороною відповідача виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Лозовська В.В. є представником Виконавчого комітету Луцької міської ради, згідно додатку до рішення Луцької міської ради від 23 листопада 2022 року № 609-1 «Про новий склад адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради» Лозовська В.В. є заступником голови комісії ( https://www.lutskrada.gov.ua/documents/2905934-pro-noviy-sklad-administrativnoi-komisii-pri-vikonavchomu-komiteti-lutskoi-miskoi-radi ), а отже мала право підпису в разі відсутності голови комісії, при цьому суд враховує те, що відсутність голови комісії у даній справі жодним чином стороною позивача не оспорювалась.

По-п`яте щодо застосування до позивача штрафу в розмірі 1800 грн. замість 1700, що суперечить ст. 152 КУпАП, суд зазначає, що вказані позивачем обставини не відповідають дійсності, а розмір штрафу вказаний у спірній постанові становить саме 1700 грн., тобто 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян тобто в повному обсязі відповідає санкції ст. 152 КУпАП.

Таким чином, доводи позивача щодо протиправності спірної постанови суд вважає необґрунтованими, надуманими та такими, що не базуються на належних та допустимих доказах.

Крім того відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд також виходить із наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 КАС України Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Із метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП). Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Приписи ст. 251 КпАП України визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 20 грудня 2023 року о 09:28 ФОП ОСОБА_1 порушив правила благоустрою м. Луцька, а саме: розмістив металеву конструкцію (сходи) без дозвільних документів на території загального користування за адресою АДРЕСА_1 .

Позивачем, згідно встановлених судом раніше обставин, не спростовано належними та допустимими доказами вчиненням ним таких дій.

Крім того позивачем не заперечується сам факт вчинення вказаних у постанові дій, однак, як ним вказано такі дії ним вчинено в інтересах власника приміщення за довіреністю від нього, однак жодного доказу на підтвердження вказаного суду не надано, а отже таке твердження не може слугувати підставою для скасування спірної постанови.

При цьому суд також встановив, що згідно доданого до відзиву витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 станом на 31 березня 2023 року є фізичною особою підприємцем, № запису 000284685.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від (далі- Закон) до повноважень міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Рішення Луцької міської ради № 44/2 від 29 липня 2009 року були затверджені Правила благоустрою міста Луцька (далі-Правила), які встановлюють та регулюють права і обов`язки учасників правовідносин у галузі благоустрою території міста, визначають комплекс заходів, необхідних для забезпечення чистоти і порядку в місті.

Громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані дотримуватися правил благоустрою територій населених пунктів, не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону.

Згідно п.2.5.5.1.13 Правил забороняється самовільно встановлювати рекламоносії, різноманітні конструкції, інформаційно-рекламні плакати, стаціонарні малі архітектурні форми.

Відповідно до Правил до об`єктів благоустрою належать наступні території парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва та інші), сади сквери , вулиці, прибудинкові території, території будівель та споруд тощо.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 та ч. 1 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» прибудинкова територія є спільним майном співвласників (власників квартир або нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку), що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Водночас п. 1 ч. 1 ст. 6 та п. 1 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників..

Режим використання земельних ділянок багатоквартирних житлових будинків регулюється ст. 42 Земельного кодексу України, відповідно до якої земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 самовільно встановив металеву конструкцію (сходи) на території загального користування, чим порушив конституційні права інших мешканців будинку, оскільки земельна ділянка, на якій встановлено металеву конструкцію (сходи) є комунальною власністю і Луцька міська рада як власник об`єкта не давала згоди на таке встановлення.

Що стосується інших доводів позивача вони не спростовують зроблених судом висновків, а лише виходять із самих доводів позивача про незаконність оскаржуваної постанови та не можуть слугувати самостійними підставами для задоволення позову.

Зважаючи на встановлення судом обґрунтованості оскаржуваної постанови та наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, позовну заяву необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Керуючись ст.286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Постанову адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Луцької міської ради про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 22 січня 2024 року № 963 залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачем у справі є Виконавчий комітет Луцької міської ради, м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 19.

Повне судове рішення складено та підписано 18 березня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області О.М. Гринь