Справа № 420/20217/23
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС в Одеській області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС в Одеській області від 13.11.2020 року №Ф-7642-54 У щодо заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску, яка становить 35 588,74 гривень до громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , код ДРФО-ПП НОМЕР_1 ;

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем винесено Вимогу від 13.11.2020 року №Ф-7642-54 У, якою позивачу нараховано заборгованість в сумі 35588,74 грн. з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Про існування вказаної вимоги позивач ОСОБА_2 дізнався лише 28.06.2023 року, коли при підготовці угоди з продажу майна, адвокат перевірив Єдиний реєстр боржників та встанови наявність виконавчого провадження відносно позивача. 03.07.2023 року адвокатом позивача було отримано Постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.11.2022 року у ВП №70356545, з якої позивач дізнався про існування оскаржуваної вимоги.

Вважаючи вказану податкову вимогу протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Так, позивач у позові вказує, що діяльності як фізична особа - підприємець не здійснював, звітність не подавав та фактично перебував за кордоном, починаючи з серпня 2018 року.

Крім того, зазначає, що згідно п. 9-19 розд. VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» всі підприємці мають право не нараховувати, не обчислювати і не сплачувати ЄСВ за себе з 01.03.2022 року (тобто починаючи зі сплати за березень) і протягом усього часу до припинення/скасування воєнного стану в Україні, а також протягом 12 місяців після припинення / скасування воєнного стану. Вищезгадане послаблення - це теж не відстрочка від сплати ЄСВ за себе, а саме звільнення від сплати. Тобто ФОП може скористатися цим звільненням і взагалі не нараховувати, не обчислювати і не сплачувати ЄСВ за себе за вказані періоди.

Окрім того, позивач звертає увагу на те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного соціального внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів. На думку позивача, оскільки податковий орган не проводив перевірку стосовно позивача, то були відсутні підстави для формування вимоги.

Ухвалою від 14.08.2023 року Одеський окружний адміністративний суд визнав поважними причини пропуску звернення до суду, відкрив провадження у справі № 420/20217/23, та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

Ухвалою від 15.08.2023 року Одеський окружний адміністративний суд повернув без розгляду заяву позивача про забезпечення позову.

13.10.2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог, вважає їх не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування своєї позиції відповідачем зазначено, що за даними інформаційної системи Головного управління ДПС в Одеській області ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_1 ) з 09.09.2013 року по 07.05.2023 року перебував на обліку у Головному управлінні ДПС у Одеській області, Доброславській державній податковій інспекції як фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування здійснюючи діяльність згідно обраного основного виду діяльності «Роздрібна торгівля м`ясом і м`ясними продуктами в спеціалізованих магазинах, роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах». Позивач зареєстрований платником єдиного внеску з 09.09.2013 року за №0005739.

Згідно відомостей з облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів загальна сума заборгованості ОСОБА_1 , станом на дату подання відзиву становить - 37 788,74 грн. На підставі цих даних Головне управління ДПС в Одеській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7642-54 У від 13.11.2020 року, відповідно до вимог чинного законодавства.

Оскільки вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7642-54 У від 13.11.2020 року на суму 35 588,74 грн. позивачем не була погашена або оскаржена у встановлений законодавством термін, 11.11.2022 року була передана на виконання із заявою про відкриття виконавчого провадження до Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). На підставі зазначеної вимоги Доброславськім ВДВС відкрито виконавче провадження №70356545 щодо стягнення боргу по єдиному внеску.

Ухвалою від 30.10.2023 року суд витребував з Головного управління ДПС в Одеській області інформацію, на підставі яких даних сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-7642/54У від 13.11.2020 року стосовно ОСОБА_1 , та за які періоди нарахована заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 35588,74 грн., доказів направлення оскаржуваної вимоги на адресу позивача.

Ухвалою від 30.10.2023 року суд ухвалив розгляд справи № 420/20217/23 проводити за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання на 06.12.2023 року.

В підготовче судове засідання, призначене на 06.12.2023 року, учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно. Від представник відповідача надійшла заява про проведення судового засідання без участі представника Головного управління ДПС в Одеській області.

Ухвалою від 06.12.2023 року суд продовжив шістдесятиденний строк підготовчого провадження у справі №420/20217/23 на тридцять днів та відклав підготовче засідання на 17.01.2024 року.

06.12.2023 року до суду представника відповідача надійшло заява з поясненнями на виконання ухвали суду про витребування доказів.

У поданій заяві представник відповідача зазначив, що відповідно даних ІТС «Податковий блок» ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) знаходився за основним місцем обліку - Доброславська ДПІ Головного управління ДПС в Одеській області. Дата державної реєстрації 09.09.2013. Дата прийняття рішення про припинення 07.05.2023. Перебував на загальній системі оподаткування. На підставі даних ІТС «Податковий блок» ФОП ОСОБА_1 у інтегрованої картці платника по коду платежу «Для фізичних осіб підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування, та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність» 09.02.2018 проведено в автоматичному режимі нарахування ЄВ за 2017 року в сумі 8448,00 грн.; 19.04.2018р. за 1 квартал 2018р. в сумі 2457,18 грн.; 19.07.2018р. за 2 квартал 2018р. в сумі 2457,18 грн.; 19.10.2018 р. за 3 квартал 2018р. в сумі 2457,18 грн.; 21.01.2019р. за 4 квартал 2018р. в сумі 2457,18 грн.; 19.04.2019р. за 1 квартал 2019р. в сумі 2754,18 грн.; 19.07.2019р. за 2 квартал 2019р. в сумі 2754,18 грн.; 21.10.2019р. за 3 квартал 2019р. в сумі 2754,18 грн.; 20.01.2020р. за 4 квартал 2019р. в сумі 2754,18 грн.; 21.04.2020р. за 1 квартал 2020р. в сумі 2078,12 грн.; 20.07.2020р. за 2 квартал 2020р. в сумі 1039,06 грн.; 19.10.2020р. за 3 квартал 2020р. в сумі 3178,12 грн.; 19.01.2021р. за 4 квартал 2020р. в сумі 2200,00 грн. Загальна заборгованість в сумі 37788,74 грн. За період 2013 - 2022р. ФОП ОСОБА_1 самостійно не надавав податкових декларацій щодо суми доходу (прибутку), отриманого від діяльності та звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску. Також до заяви представником відповідача долучено копію вимоги з доказами направлення.

Підготовче судове засідання, призначене на 17.01.2024 року, було перенесено на 24.01.2024 року у зв`язку з оголошення повітряної тривоги в м. Одеса.

В підготовче судове засідання, призначене на 24.01.2024 року, учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомленні належним чином та завчасно.

Ухвалою від 24.01.2024 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу № 420/20217/23 до судового розгляду на 28.02.2024 року.

В судове засідання, призначене на 28.02.2024 року, з`явилися представники відповідача. Представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно.

Суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 28.02.2024 року, відклав засідання на 06.03.2024 року.

В судове засідання, призначене на 06.03.2024 року, з`явилися представники сторін.

У судовому засіданні 06.03.2024 року під час розгляду справи по суті сторони у вступному слові надали свої пояснення щодо змісту та підстав своїх вимог і заперечень щодо предмета позову.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Суд в судовому засіданні з`ясував думку учасників справи щодо продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 06.03.2024 року, суд задовольнив клопотання учасників справи та на підставі ч. 3 ст. 194 КАС України здійснив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 09.09.2013 року по 07.05.2023 року перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Одеській області, Доброславській державній податковій інспекції як фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування та був платником єдиного внеску.

Головним управлінням ДПС в Одеській області сформовано Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7642-54 У від 13.11.2020 року, якою позивачу нараховано заборгованість в сумі 35588,74грн. з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

03.07.2023 року представник позивача отримав постанову про відкриття виконавчого провадження №ВП70356545 з виконання вимоги №Ф-7642-54 У від 13.11.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ГУ ДПС в Одеській області боргу (недоїмки) в розмірі 35 588,74 грн., з якої дізналась про існування самої Вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7642-54 У від 13.11.2020 року.

Позивач, не погоджуючись з вказаною Вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7642-54 У від 13.11.2020 року, звернувся до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення та обліку єдиного внеску, умови та порядок його нарахування і сплати регулюються Законом України від 08 липня 2010 року №2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зі змінами та доповненнями (далі Закон №2464).

Відповідно до п.2 ст.7 Розділу III Закону №2464 (в редакції, що діяла до 01.01.2021) єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі, якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску, який становив у 2017 році 704,00 грн., у 2018 році - 819,06 грн., у 2019 році - 918,06 грн., у 2020 році з 1 січня 1039,0 грн., з 1 вересня 1100,0 грн.

Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 за результатами розгляду касаційної скарги у адміністративній справі № 440/2149/19 сформульовано правовий висновок, відповідно до змісту якого, особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Інше тлумачення норм Закону № 2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДПС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

В ухвалі від 29 травня 2023 року по справі № 240/35302/21 Верховний Суд зазначив, що відступлення від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №440/2149/19, не відбулось.

У відповідності до вимог Закону №2464 з урахуванням змін, внесених Законом України від 06 грудня2016 року №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», позивачу в автоматичному режимі нараховано зобов`язання зі сплати єдиного внеску за 2017 року в сумі 8448,00 грн.; за 1 квартал 2018р. в сумі 2457,18 грн.; за 2 квартал 2018р. в сумі 2457,18 грн.; за 3 квартал 2018р. в сумі 2457,18 грн.; за 4 квартал 2018р. в сумі 2457,18 грн.; за 1 квартал 2019р. в сумі 2754,18 грн.; за 2 квартал 2019р. в сумі 2754,18 грн.; за 3 квартал 2019р. в сумі 2754,18 грн.; за 4 квартал 2019р. в сумі 2754,18 грн.; за 1 квартал 2020р. в сумі 2078,12 грн.; за 2 квартал 2020р. в сумі 1039,06 грн.; за 3 квартал 2020р. в сумі 3178,12 грн.; за 4 квартал 2020р. в сумі 2200,00 грн.

Враховуючи наявність в інтегрованій картці платника заборгованості з ЄСВ в автоматичному режимі було сформовано та надіслано за податковою адресою вимоги про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-7642-54 У від 13.11.2020 на суму 35 588,74 грн.

Вимога направлялась платнику засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення за податковою адресою та була повернута поштою за закінченням терміну зберігання.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) відповідно до норм діючого законодавства є виконавчим документом. У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги не сплатив зазначених у вимозі сум недоїмки, не узгодив вимогу з податковим органом, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу, податковий орган протягом десяти робочих днів надсилає в порядку, встановленому Законом №2464, до органу державної виконавчої служби вимогу про сплату боргу (недоїмки).

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування " від 08.07.2010 р. № 2464-VI(далі - Закон № 2464). Згідно з положеннями Закону №2464недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Єдиний внесок на загальнообов`язкове соціальне страхування це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Адміністрування єдиного соціального внеску, зокрема, забезпечення збору, ведення обліку надходжень та здійснення контролю за його сплатою здійснює Державна податкова служба України.

Відповідно до п.4 ч.1ст.4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Один з обов`язків платників ЄСВ визначений п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону про ЄСВ, яким встановлено, що платники ЄСВ зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята статті 9 Закону № 2464).

Згідно із абзацом третім, п`ятим частини 8 статті 9Закону № 2464платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4,5та5-1частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4і5частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.

Відповідно до положень статті 13Закону № 2464-VIоргани доходів і зборів мають право: стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом, а його стягнення відповідно до ст. 25 Закону № 2464 здійснюють органи державної виконавчої служби України.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449(далі Інструкція №449).

За порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону (п.1 розділу VII Інструкції № 449).

Відповідно до п. 1 розділу VI Інструкції № 449до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Згідно з п. 4 розділу VI Інструкції № 449вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

У інформаційній системі органу доходів і зборів відображається відомості про сплату чи не сплату платниками податків єдиного внеску, розмір та обов`язок сплати якого встановлені напряму Законом.

Пункт 4 Розділу VI Інструкції надає право контролюючим органам формувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів.

Відповідно до ч. 16 ст. 25 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується, а оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) відповідає формі, встановленій Інструкцією №449. Наявність заборгованості зі сплати єдиного внеску та фінансових санкцій є самостійною підставою для направлення платникові вимоги про сплату недоїмки, без проведення додаткових перевірок.

Відтак, оскаржувані вимоги сформовані у відповідності до вимог ст. 25 Закону на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів. Не сплата в добровільному порядку позивачем єдиного соціального внеску свідчить про порушення вимог законодавства.

Таким чином, фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою (частина восьма статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року №755-ІV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закон № 755), а отже і позбавляється статусу платника єдиного внеску.

Останнім періодом, за який необхідно сплатити єдиний внесок, буде період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Відповідно до ч.8 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» фізична особа підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Згідно інформаційних баз даних ДПС України позивач перебував на податковому обліку як фізична особа-підприємець, що обрала загальну систему оподаткування з 09.09.2013 року.

Відповідно до даних інформаційної системи "Податковий блок" Державну реєстрацію припинення позивача проведено тільки 07.05.2023 року.

Вказані обставини позивачем не заперечувалися.

Таким чином, позивач, в розумінні норм Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», до 07.05.2023 року був платником єдиного соціального внеску, як фізична особа -підприємець.

Згідно реєстраційних та облікових даних позивач, який був підприємцем на загальній системі оподаткування, знято з податкового обліку як фізичну особу підприємця тільки 07.05.2023року.

З огляду на викладене, нарахування єдиного соціального внеску є такими, що відповідають чинному законодавству, так як платник не своєчасно завершив процедуру припинення господарської діяльності на момент формування вимоги.

Доказів того, що позивач з 2017 року по 2020 рік був найманим працівником та сплата єдиного внеску за нього здійснювалась страхувальниками роботодавцями до суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Щодо посилань позивача на п. 9-19 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464-VI, суд зазначає наступне.

Так, нормами зазначено пункту установлено, що тимчасово, з 1 березня 2022 року до припинення або скасування воєнного стану в Україні та протягом дванадцяти місяців після припинення або скасування воєнного стану, особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, мають право не нараховувати, не обчислювати та не сплачувати єдиний внесок за себе. При цьому положення абзацу другого пункту 2 частини першої статті 7 цього Закону щодо таких періодів для таких осіб не застосовується.

При цьому такими особами розрахунок єдиного внеску у складі податкової декларації не заповнюється за період, в якому відповідно до абзацу першого цього пункту єдиний внесок не нараховувався, не обчислювався та не сплачувався.

Разом з тим, як встановлено судом з матеріалів справи, до суми недоїмки (боргу) позивача з єдиного внеску №Ф-7642-54 У від 13.11.2020 року не були включені нарахування зі сплати єдиного внеску за період після 01.03.2022 року.

Відтак посилання позивача на пункту 9-19 розділу VIII Закону № 2464-VI є неспроможними.

Крім того, суд не бере до уваги доводи позивача, щодо не проведення податковим органом перевірки стосовно позивача, натомість, суд зазначає, що аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи податкового органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги не належать до задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (буд. 5, вул. Семінарська, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП: 44069166) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 19.03.2024 року.

Суддя Г.В. Лебедєва

.