Справа № 520/37749/23
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2024 року № 520/37749/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Комунального підприємства "Житлова управляюча компанія" Лозівської міської ради Харківської області до Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови та припинення виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить суд:

постанову Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 19.12.2023ВП № 73506573, про накладення на Комунальне підприємство «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області штрафу у розмірі 5100 грн, скасувати;

виконавче провадження ВП № 73506573, відкрите постановою Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05.12.2023, припинити;

постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору від 05.12.2023 ВП № 73506573, скасувати.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він категорично не погоджується з постановою про накладення на нього штрафу у розмірі 5100 грн, оскільки відповідний судовий наказ не може бути виконаний позивачем.

Ухвалою суду від 03.01.2024 відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та призначено чергове засідання на 05.03.2024.

Представники позивача та відповідача в судове засідання не прибули, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач подав відзив на позов, в якому проти позову заперечував, наполягав на відмові в задоволенні позову.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін у письмовому провадженні, оскільки немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно до вимог статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як передбачено приписами ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позовних вимог, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що Лозівським відділом державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.12.2023 ВП № 73506573 на підставі судового наказу Господарського суду Харківської області від 26.06.2023 по справі № 922/1804/22.

Листом від 15.12.2023 № 3175 Комунальним підприємством «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області повідомила відповідача про відсутність можливості виконати наказ Господарського суду Харківської області від 26.06.2023 по справі № 922/1804/22.

Постановою Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 19.12.2023 ВП № 73506573 було накладено штраф на Комунальне підприємство «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області штрафу у розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду без поважних причин.

Не погоджуючись з такими діями Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон України №1404-VIII).

Положеннями статті 3 Закону України №1404-VIII закріплено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону України №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно статті 63 Закону України №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 75 Закону України №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З огляду на системний аналіз наведених норм права, правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. При цьому, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника. Встановлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених статтею 18 Закону України №1404-VIII, а також дотриманням сторонами виконавчого провадження свої обов`язків.

Зокрема, частиною першою статті 18 Закону України №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до змісту положень частини третьої статті 18 Закону України №1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а частина 4 наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом

З огляду на викладене слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

З матеріалів справи встановлено, що листом від 15.12.2023 № 3175 Комунальним підприємством «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області повідомила відповідача про відсутність можливості виконати наказ Господарського суду Харківської області від 26.06.2023 по справі № 922/1804/22.

Відповідно до вказаного листа, поважність причин невиконання рішення обгрунтована наступним:

проектна документація зі схемами влаштування внутрішньо будинкових систем виготовляється та передається забудовнику до початку виконання будівельних робіт. Документ, що підтверджує прийняття в експлуатацію закінчений будівництвом об`єкт оформлюється безпосередньо при закінченні будівництва та прийнятті об`єкта в експлуатацію. Багатоквартирний будинок по вул. Грушевського, 11 був прийнятий в експлуатацію у 1989 році. КП «Житлова управляюча компанія» не має жодного відношення до будівництва та передачі в експлуатацію вказаного вище будинку, оскільки на той момент нашого підприємства не існувало (КП «ЖУК» функціонує з 25.02.2011 року). Таким чином, вищевказані документи на підприємстві відсутні і ніколи не надходили, у зв`язку з чим передати їх ми не маємо можливості. Виготовити дані документи також неможливо, оскільки станом на 1989 рік процедура вводу в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (зокрема жилого будинку) регламентувалась постановою Ради Міністрів Української РСР від 12 березня 1981р. № 125 «Про приймання в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», яка втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.1992 року № 587;

план земельної ділянки відсутній, оскільки земельна ділянка для обслуговування жилого будинку за адресою: м. Лозова, вул. Грушевського, 11 не відведена Лозівською міською радою. Питання земельних відносин не належать до компетенції КП «Житлова управляюча компанія». Землевідведення вирішується виключно міською радою за зверненням безпосереднього користувача земельною ділянкою, у даному випадку ОСББ «М.Грушевського-11»;

акти приймання-передачі технічної документації на багатоквартирний будинок у розпорядженні КП «ЖУК» відсутні, оскільки передача такої документації до нашого підприємства не здійснювалась. Таким чином, виготовлення таких актів у даний час на неіснуючу документацію є неможливим;

комунальне підприємство «Житлова управляюча компанія» є некомерційним підприємством і створене Лозівською міською радою для виконання функцій з управління та обслуговування багатоквартирних житлових будинків. Джерелом фінансування нашого підприємства є виключно плата за управління багатоквартирними будинками. Таким чином, у нашого підприємства відсутня фінансова можливість оплати послуг з виготовлення решти документації, оскільки використання вказаних вище коштів не за цільовим призначенням (надання послуг з управління багатоквартирними будинками) призведе до невиконання обов`язків управителя та прямого порушення діючого законодавства у сфері управління жилим фондом. КП «Житлова управляюча компанія» з 2021 року намагається вирішити питання додаткового фінансування нашого підприємства з місцевого бюджету (оскільки вартість виготовлення деяких, які можливо виготовити на цей час, документів з наведеного вище переліку складає більше 1 млн. грн., а також час, необхідний для їх виготовлення, складає від 10 місяців), але на даний час питання не вирішене, що унеможливлює виконання вказаних вище дій.

Вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. При цьому, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника.

Враховуючи той факт, що відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування правомірності власних постанов, не надано до суду доказів, що під час прийняття оскаржуваної постанови про накладення на позивача штрафу, вживалися заходи для з`ясування поважності або неповажності невиконання позивачем рішення суду, а оскільки це має принципове значення для прийняття спірної постанови, суд вважає за можливе скасувати постанову від 19.12.2023ВП № 73506573, про накладення на позивача штрафу у розмірі 5100 гривень.

Щодо позовних вимог про припинення виконавчого провадження ВП № 73506573 та скасування постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору від 05.12.2023 ВП № 73506573, суд вважає, що вказані позовні вимоги наразі не знайшли свого підтвердження та належного аргументування з огляду на наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VІІІ.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом (п.2 ч.1 ст.3 ЗУ №1404-VІІІ).

Вимоги до виконавчого документа встановлені статтею 4 Закону №1404-VІІІ.

У виконавчому документі зазначаються, зокрема назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень (п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 4 ЗУ №1404-VІІІ).

Згідно статті 5 Закону №1404-VІІІ, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.1 ст.13 ЗУ №1404-VIII).

Стаття 26 Закону України "Про виконавче провадження" визначає початок примусового виконання рішення, зокрема, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п.1 ч.1).

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ч.ч.5, 6 ст.26 ЗУ №1404-VІІІ).

Як свідчать матеріали справи, Лозівським відділом державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.12.2023 ВП № 73506573 на підставі судового наказу Господарського суду Харківської області від 26.06.2023 по справі № 922/1804/22.

Враховуючи імперативність норм чинного законодавства щодо обов`язковості виконання судових рішень, відповідність пред`явленого виконавчого документу вимогам, визначеним ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а також покладення законодавцем обов`язку на державного виконавця здійснювати заходи щодо його примусового виконання, отримавши наказ Господарського суду Харківської області від 26.06.2023 по справі № 922/1804/22., державний виконавець зобов`язаний був відкрити виконавче провадження для здійснення заходів його примусового виконання.

Зважаючи на що, дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документа (рішення суду) є правомірними, а доказів існування підстав для припинення виконавчого провадження та відповідно скасування постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору, позивачем до суду не надано.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Приписами ч. 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. 241, ч. 3 ст. 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Комунального підприємства "Житлова управляюча компанія" Лозівської міської ради Харківської області до Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови та припинення виконавчого провадження задовольнити частково.

Скасувати постанову Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 19.12.2023 ВП № 73506573 про накладення на Комунальне підприємство «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області штрафу у розмірі 5100 гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Михайла Грушевського, буд. 7, м. Лозова, Харківська область, 64602, ) на користь Комунального підприємства "Житлова управляюча компанія" Лозівської міської ради Харківської області (мікрорайон 1, буд. 17, м. Лозова, Харківська область, 64604, ) суму судового збору у розмірі 2 684,0 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 06 березня 2024 року.

Суддя Заічко О.В.