Справа № 140/33350/23
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/33350/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі ГУ ПФУ у Київській області, відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 05.09.2023 №35972/03-16 про відмову в перерахунку пенсії по віку відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VІІI «Про державну службу»; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області нарахувати та виплачувати з 28.08.2023 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІI.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як одержувач пенсії за віком з 29.07.2021 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-IV).

21.08.2023 ОСОБА_1 звільнився з посади заступника начальника управління начальника відділу систем життєзабезпечення та житлового господарства Волинської ОВА.

28.08.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ (далі Закон №889-VІІІ), який набув чинності 01 травня 2016 року.

Однак, відповідач-2 рішенням №35972/03-16 від 05.09.2023 в перерахунку пенсії було відмовлено у зв`язку з тим, що стаж на посаді державного службовця станом на 01.05.2016 становить 05 років 01 місяць 12 днів.

Зазначає, що пенсійним органом незаконно не враховано стаж державної служби загальним строком 05 років 02 місяці 03 дні.

З таким діями відповідачів ОСОБА_1 не погоджується, вважає їх неправомірними та такими, що не відповідають діючому законодавству, порушують її конституційне право на пенсійне забезпечення. Вважає рішення ГУ ПФУ у Київській області №35972/03-16 від 05.09.2023 протиправним та таким, що підлягає скасуванню. З врахуванням наведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 15.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.52).

В поданому до суду відзиві (а.с.57-76). ГУ ПФУ у Волинській області з позовними вимогами не погоджується та просить відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача-1 в обґрунтування своєї позиції вказує, що ОСОБА_2 перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області з 29.07.2021 та отримує пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

01 травня 2016 року набув чинності Закон України від 10.12.2015 №889-VІІІ «Про державну службу», (далі Закон №889), підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» якого визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про державну службу», крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Статтею 90 Закону №889-VIІІ встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV. Згідно з п. 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIІІ на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 мають право жінки по досягненню 60 років, які на день набрання чинності Законом № 889 (01.05.2016): - мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України; - мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України.

Представник відповідача-1 зазначає, що за результатами розгляду заяви правомірно прийнято рішення №35972/03-16 від 05.09.2023 про відмову у проведенні перерахунку (переведенні) з пенсії за віком згідно Закону України №1058 на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», оскільки у позивача відсутній необхідний стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Крім того, вимоги позивача про зарахування періодів роботи з 18.11.1993 по 18.05.1985 (проходження строкової військової служби), з 02.12.1985 по 06.07.1987 (проходження служби в органах внутрішніх справ) та з 06.07.1987 по 01.08.1989 (робота в Обласному комунальному управлінні житлово-комунального господарства Волинського облвиконкому) до стажу державної служби, то вони є безпідставними, оскільки дані періоди не відносяться до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723.

Таким чином, позивач не має достатнього стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, відповідно відсутні підстави для переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №889.

Враховуючи вищенаведена просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідач-2 у відзиві на позовну заяву (а.с.77-83), вказав, що відповідь на звернення надавалася за екстериторіальним принципом відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України №25-1 від 16.12.2020 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за №259/35961 від 16.03.2021.

Враховуючи подані разом із заявою документи, право на перерахунок пенсії у позивача відсутнє, оскільки стаж на посадах, віднесених до відповідних посад державної служби станом на 01.05.2016 становить 05 років 01 місяць 21 день.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з вересня 29.07.2021 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV.

28.08.2023 позивач звернувся із заявою ГУ ПФУ у Волинській області про перехід на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII.

Електронну пенсійну справу розглянуто ГУ ПФУ у Київській області за принципом екстериторіальності.

ГУ ПФУ у Київській області рішенням №35972/03-16 від 05.09.2023 відмовлено у переведенні з пенсії відповідно до Закону №1058-ІV на пенсію відповідно до Закону №889-VIII, оскільки у позивач відсутній необхідний стаж державного службовця станом на 01.05.2016 (а.с.34).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Закон України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9, частини першої статті 10 вказаного Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV передбачений порядок переведення з одного виду пенсії, передбаченої цим Законом, на інший. Зокрема, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889-VIII), який набрав чинності 01.05.2016.

Статтею 90 Закону №889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До 01.05.2016 діяло законодавство у сфері державної служби, яке передбачало право державного службовця на призначення пенсії на умовах, визначених статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (далі Закон №3723-VIII).

Згідно з частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Також згідно з пунктом 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону №3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені вище норми законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Такі ж висновки щодо застосування норм права неодноразово висловлювалися Верховним Судом, зокрема, у постановах від 03.07.2018 у справі №265/3709/17, від 19.03.2019 у справі №357/1457/17, від 15.08.2019 у справі №676/6166/17, від 01.04.2020 у справі №607/9429/17.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.08.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про перехід на інший вид пенсії пенсію за віком відповідно до Закону 3723-ХІІ. На момент звернення із даною заявою вона отримував пенсію за віком за нормами Закону №1058.

Разом з тим, обчислений ГУ ПФУ у Київській області на підставі записів трудової книжки стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії відповідно до Закону №889-VIII, становить 05 років 01 місяць 12 днів.

Відповідач не заперечує того факту, що за наявності станом на 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Закону №889-VIII) стажу держслужби 10 років, позивач, який на час досягнення віку 62 роки працював на посаді державного службовця, мав би право на призначення пенсії державного службовця.

Спірним ж є питання зарахування до стажу державної служби позивача періоди його військової служби та роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с.7-27), що також зазначається відповідачем-1 у відзиві на позовну заяву.

Статтею 24 вищевказаного Закону визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із частиною другою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (надалі - Порядок № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 18 Порядку № 637, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Так, ОСОБА_1 у період з 18.11.1983 по 18.05.1985 проходив службу в рядах Радянської Армії (наказ №4569327, записи №7-8); з 02.12.1985 по 06.07.1987 проходив службу в органах внутрішніх справ (запис №11); з 06.07.1987 по 01.08.1989 працював в Обласному комунальному управлінні житлово-комунального господарства Волинського облвиконкому) (записи №12-13).

На переконання суду записи в трудовій книжці щодо роботи позивача самі по собі дають вичерпну інформацію про стаж його роботи. Водночас, відповідачі не ставлять під сумнів достовірність та точність внесених до трудової книжки записів про роботу позивача за вказані періоди.

Так, пунктом 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229, визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, встановлених на той час законодавством.

Отже, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283.

Згідно із пункту 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283, до стажу державної служби включається також час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що період проходження ОСОБА_1 військової служби з 18.11.1983 по 18.05.1985 зараховується до стажу державної служби.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 03 липня 2018 року у справі №569/350/17, від 27 грудня 2019 року у справі №500/2565/18, яка враховується судом в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України.

Враховуючи відомості трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 суд приходить до висновку, що позивач займав посади, які згідно Закону України «Про державну службу» віднесені до посад державної служби.

Відтак, за умови зарахування спірних періодів до стажу державної служби, такий стаж становитиме не менш 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців станом на 01.05.2016.

Крім того, з матеріалів справи слідує, що на момент звернення із заявою про перехід на інший вид пенсії ОСОБА_1 досяг віку 62 років та його загальний страховий стаж становить більше 10 років станом на 01.05.2016.

Встановлені судом обставини у справі вказують на те, що позивач досяг пенсійного віку, встановленого Законом №1058-ІV, має необхідний страховий стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби (10 років станом на 01.05.2016).

Отже, з урахуванням положень пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII ОСОБА_1 має право на пенсію за віком на підставі статті 37 Закону №3723-XII.

За вказаних підстав суд дійшов висновку, що спірне рішення відповідача-2 №35972/03-16 від 05.09.2023 є необґрунтованим та безпідставним, з огляду на що підлягає скасуванню як протиправне.

Щодо заявленої вимоги позивача про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити переведення на пенсію державного службовця, то суд зазначає, що за загальним правилом, встановленим у статті 45 Закону №1058-ІV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 звернувся з відповідною заявою про переведення на пенсію державного службовця 28.08.2023 (а.с.30-32), тому саме з цієї дати така пенсія підлягає призначенню.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач ГУ ПФУ у Київській області як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили, що рішення №35972/03-16 від 05.09.2023 прийняте відповідно до норм законодавства, з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для їх вчинення.

Враховуючи, що рішенням ГУ ПФУ у Київській області №35972/03-16 від 05.09.2023 позивачу безпідставно та необґрунтовано відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця, то з метою належного та ефективного захисту порушених прав позивача адміністративний позов слід задовольнити шляхом визнання протиправним і скасування спірного рішення, зобов`язання відповідача-2 перевести ОСОБА_1 з 28.08.2023 на пенсію державного службовця по віку відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що суд задовольняє позов, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Київській області, рішенням якого було відмовлено позивачу у переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу», що і стало підставою звернення до суду з цим позовом, необхідно стягнути судовий збір у сумі 1 073,60 грн, сплата якого підтверджується квитанцією від 01.11.2023 (а.с.43).

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про державну службу», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №35972/03-16 від 05 вересня 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області перевести ОСОБА_1 з 28 серпня 2023 року на пенсію державного службовця по віку відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області судові витрати у сумі 1 073,60 грн (одна тисяча сімдесят три грн 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ).

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (08001, Київська область, місто Фастів, вулиця Саєнка Андрія, 10, ).

Суддя А.Я. Ксензюк