Справа № 200/170/24
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2024-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2024 року Справа№200/170/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Череповський Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б. ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

10 січня 2024 року року ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - Відповідач), в якому просив суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову в призначенні пенсії №22 від 25.12.2023 р.;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву від 18.12.2023 р. громадянина України ОСОБА_2 (Податковий номер (РНОКПП): НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, cт. 14 Закону України Про пенсійне забезпечення, ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці із зарахуванням до пільгового стажу за списком №1 шахтарі підземні, що дає право на пенсію на пільгових умовах наступних раніше не врахованих періодів: з 31.08.1994 р. по 22.02.1996 р. прохідник підземний 4-го розряду з повним робочим днем під землею, з 18.05.2015 р. по 15.06.2015 р., з 16.06.2015 р. по 28.03.2019 р. прохідником підземним 5-го розряду з повним робочим днем під землею, гірничим робітником підземним 3-го розряду з повним робочим днем під землею прохідником 5-го розряду з повним робочим днем під землею, прохідником 5-го розряду з повним робочим днем під землею, прохідником 5-го розряду з повним робочим днем під землею, з 11.05.2022 р. по 27.09.2022 р. прохідник підземний 5-го розряду з повним робочим днем у шахті, з 03.10.2022 р. по 19.01.2023 р. прохідник підземний 5-го розряду з повним робочим днем в шахті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 18.12.2023 звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за допомогою веб-порталу електронних послуг Пенсійного фонду України. рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 22 від 25.12.2023 р. Позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Відповідачем всупереч законодавства та з порушенням законних прав позивача не зараховано до страхового та пільгового стажу період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 та довідки №133 від 16.03.2020 р. період роботи з 18.05.2015 р. по 15.06.2015 р. та з 16.06.2015 р. по 28.03.2019 р., у зв`язку з тим, що з 01.01.2023 р. припинена дія міжнародної угоди. А також, до пільгового стажу не зараховано період роботи: з 31.08.1994 р. по 22.02.1996 р. УКК П/О "ЛИСИЧАНСКУГОЛЬ" прохідник підземний 4-го розряду з повним робочим днем під землею. Крім того у формі РС-Право до оскаржуваного рішення та у самому рішенні не вірно обрахований стаж та не включено до підземних умов праці наступні періоди: з 11.05.2022 р. по 27.09.2022 р. прохідник підземний 5-го розряду з повним робочим днем у шахті TOB Айтмер обджект, з 03.10.2022 р. по 19.01.2023 р. прохідник підземний 5-го розряду з повним робочим днем в шахті ТОВ Шахтпром сервіс.

Позивач вважає рішення відповідачів протиправними, оскільки має необхідний повний стаж, що підтверджується записами в трудовій книжці.

Ухвалою суду від 15.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що 18.12.2023 року позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, передбаченої ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058.

Розглянувши заяву та надані документи, Головним управлінням Пенсійного фонду в Запорізькій області встановлено, що страховий стаж позивача складає 31 рік 1 місяць 17 днів, в тому числі пільговий стаж становить 8 років 9 місяців 8 днів.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону № 1058 платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в ст. 14 цього Закону і застраховані особи, зазначені в ч. 1 ст. 12 вказаного Закону.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у ч. 1 ст. 20 Закону № 1058, якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) щодо позивача інформація про сплату страхових внесків за періоди з 10.06.2014 по 22.06.2014 у Реєстрі застрахованих осіб відсутня (копію довідки форми ОК-5 додано до позовної заяви).

Таким чином, на підставі вищезазначеного, повідомляємо, що до страхового стажу зараховується лише той період протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески, оскільки у Реєстрі застрахованих осіб на позивача не має відомостей щодо сплати страхових внесків та відомостей стосовно сум заробітної плати, на підставі чого, відсутні правові підстави для зарахування вищевказаних періодів роботи до страхового стажу позивача.

З 01.01.2023 року Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р.

Задля Узгодження порядку дій, який буде застосовуватись при призначені/поновлені раніше призначених пенсій громадянам ,які працювали/проживали на території Російської Федерації листом Міністерства соціальної політики України від 12.01.2023 року № 411/0/2-23/54 встановлено, що при призначені пенсії заробітну плату (дохід) для обчислення пенсії враховувати за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах, визначених частиною першою статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, при цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року.

Слід зазначити, що Україна і Російська Федерація розірвали дипломатичні відносини, та Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, що унеможливлює поштове листування з Російською Федерацією.

Виходячи з вищезазначеного, дії відповідача не суперечать чинному законодавству України, тому, підстави для задоволення вимог позивача повністю відсутні.

Позивач надав до суду відповідь на відзив, в якому повністю підтримав вимоги викладені в позовній заяві, відзив не визнав, та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_3 .

Згідно копії трудової книжки (вкладиш) серії НОМЕР_4 Позивач в спірні періоди працював:

31.08.1994 року переведено прохідником підземним 4 розряду з повним робочим днем під землею на Шахта «Призольнянська»;

22.02.1996 року переведено прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем під землею;

11.05.2022 року прийнято прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті на ТОВ «Айтмер Обджект»;

27.09.2022 року звільнений за власним бажанням;

03.10.2022 року прийнято прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті на ТОВ «Шахт Пром Сервіс»;

19.01.2023 року звільнений за власним бажанням.

Вказане також підтверджується відомостями про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб.

Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_5 Позивач в спірні періоди працював:

18.05.2015 року прийнятий на роботу вахтовим методом на гірничопрохідну ділянку №1 прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем під землею на ТОВ «ДДС-Плюс»;

15.06.2015 року звільнений за власним бажанням відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 77 КЗпП РФ;

16.06.2015 року прийнятий гірником підземним 3 розряду з повним робочим днем під землею вахтовим методом на ТОВ «Північна алмазна компанія» м. Воркута район Крайньої Півночі;

07.09.2015 року переведено прохідником 5 розряду розряду з повним робочим днем під землею вахтовим методом;

14.03.2016 року переведено прохідником 5 розряду розряду з повним робочим днем під землею;

01.08.2016 року переведено прохідником 5 розряду розряду з повним робочим днем під землею вахтовим методом;

23.03.2019 року трудовий договір розірвано з ініціативи робітника (власне бажання).

Згідно довідки № 133 від 16.03.2020 року яка уточнює особливий характер або умови праці, необхідні для нарахування пільгової пенсії, та підтвердження постійного працевлаштування на пільговій роботі виданої ТОВ «Північна алмазна компанія», позивач в період з 16.06.2015 року по 06.09.2015 року працював та виконував роботи в СП «Шахта «Воркутинська» в якості гірника підземного, з 07.09.2015 року по 28.03.2019 року в якості прохідника. На підставі постанови КМ СРСР №10 від 26.01.1991 року посади: гірник підземний, прохідник, відносяться до пільгових професій передбачених Списком №1 розділ 1 підрозділ 1 пункт А шифр 1010100а.

Згідно довідок про доходи фізичних осіб № 515 за 2015 рік, №325 за 2016 рік, №366 за 2017 рік, №б/н за 2018 рік виданих 27.05.2019 року вбачається, що за вказані роки позивачу нараховувалась заробітна плата з якої утримувались та перераховувались податки до державного бюджету.

18.12.2023 року Позивач звернувся до Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком.

Заяву позивача було опрацьовано за принципом екстериторіальності, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», Головним управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

За результатом розгляду заяви позивача про призначення пенсії Головним управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058- IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 25.12.2023 № 22, відмова у призначенні пенсії вмотивована тим, що страховий стаж особи становить 31 рік 1 місяць 17 днів. Пільговий стаж особи становить 8 років 9 місяців 8 днів.

За доданими документами до страхового та пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_4 з 10.06.2014 по 22.06.2014, оскільки в Державному реєстрі застрахованих осіб відсутня сплата страхових внесків; Періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 та довідки № 133 від 16.03.2020 з 18.05.2015 по 15.06.2015, з 16.06.2015 по 28.03.2019 (російська федерація), оскільки з 19 червня 2023 року для України припинено дію Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, у зв`язку з чим, стаж роботи зараховується по 31.12.1991р.

Пільговий стаж зараховано по довідкам та згідно Реєстру застрахованих осіб.

Відповідно до форми РС-право наданої до матеріалів справи судом встановлено, що до пільгового стажу за Списком №1 не зараховано спірні періоди роботи позивача, з 31.08.1994 по 22.02.1996, з 11.05.2022 по 27.09.2022, з 03.10.2022 по 19.01.2023, взагалі не зараховано періоди роботи з 18.05.2015 по 15.06.2015, з 16.06.2015 по 28.03.2019.

Згідно довідки форми ОК-5 у розділі «Відомості по спеціальному стажу» міститься інформація, що трудовий стаж позивача за період з 10.2022 року по 01.2023 року (включно) облікований за кодом спецстажу ЗПЗ014А2, страхові внески з 05.2022 по 01.2023 сплачено.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV.

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058).

Частина 3 статті 4 Закону №1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац 1 частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону (абзац 1 частини 2 статті 27 Закону № 1058-IV).

Частиною 1 статті 44 Закону України № 1058 передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до п.2 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків

Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Комплексний аналіз норми дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах за п.1 ч.2 статті 114 Закону № 1058-IV є досягнення особою відповідного віку 50 років, перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, з урахуванням проведеної атестації робочих місць за час виконання роботи після 21 серпня 1992 року, а також документальне підтвердження зайнятості працівника повний робочий день за відповідною професією.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).

Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5)

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 23 Порядку, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Відповідно до пункту 24 Порядку, для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Згідно трудової книжки (вкладиш) серії НОМЕР_4 позивач у спірні періоди працював:

31.08.1994 року переведено прохідником підземним 4 розряду з повним робочим днем під землею на Шахта «Призольнянська»;

22.02.1996 року переведено прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем під землею;

11.05.2022 року прийнято прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті на ТОВ «Айтмер Обджект»;

27.09.2022 року звільнений за власним бажанням;

03.10.2022 року прийнято прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті на ТОВ «Шахт Пром Сервіс»;

19.01.2023 року звільнений за власним бажанням.

Слід зазначити, що наведені відомості у трудовій книжці про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього на відповідних посадах в шкідливих умовах під землею в шахті.

Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають, а відтак факт роботи позивача у спірні періоди підтверджується відповідними запасами, які були внесені відповідно до діючого законодавства.

На час роботи позивача з 31.08.1994 по 22.02.1996, з 11.05.2022 по 27.09.2022, з 03.10.2022 по 19.01.2023 були чинні Списки №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановами Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994, №461 від 24.06.2016 та постанова Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994.

Суд зазначає, що професія позивача «прохідник підземний» відноситься до Списку 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджених постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994, (розділ І підрозділ 1 пункт «а» код 1010100а) постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 (розділ І підрозділ 1) та постанова Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 року.

У відповідності до відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, копію витягу з якого позивачем додано до позовної заяви, у розділі «Відомості по спеціальному стажу» міститься інформація, що трудовий стаж позивача за період з 10.2022 року по 01.2023 року (включно) облікований за кодом спецстажу ЗПЗ014А2, страхові внески з 05.2022 по 01.2023 сплачено.

Наказом Мінфіну від 14.04.2015 № 435 (зі змінами) затверджено довідник кодів підстав для обліку Пенсійним фондом України стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства.

Згідно зазначеного довідника код підстави ЗПЗ014А2 це працівники провідних професій: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, які безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників,- за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого.

Записи трудової книжки позивача виконані чітко, зрозуміло та в повному обсязі, містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені, тому надання позивачем довідок на підтвердження пільгового стажу не має бути обов`язковою умовою для такого підтвердження.

Так, суд враховує, що дійсно за період роботи позивача з 11.05.2022 по 27.09.2022 в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості по спеціальному стажу.

Разом з цим, суд зазначає, що невірно зазначений код підстав для обліку спецстажу, що вноситься роботодавцем при формуванні та поданні страхувальником звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або відсутність коду обліку спецстажу, не може слугувати підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком за пунктом 1 частиною 2 статті 114 Закону України №1058, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача з 31.08.1994 по 22.02.1996, з 11.05.2022 по 27.09.2022, з 03.10.2022 по 19.01.2023 прохідником підземним з повним робочим днем у шахті необхідно зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 (ст. 14, П/П, підземні, сп. 1, р. 1, п-р 1, п.а-в).

Щодо неврахування стажу роботи позивача в РФ з 18.05.2015 р. по 15.06.2015 р., з 16.06.2015 р. по 28.03.2019 р., суд вказує наступне.

Як вбачається із наданої трудової книжки серії НОМЕР_5 , позивач за період з 18.05.2015 р. по 15.06.2015 р., з 16.06.2015 р. по 28.03.2019 р. працював у Російській Федерації, прохідником підземним, гірничим робітником.

Згідно довідки № 133 від 16.03.2020 року виданої ТОВ «Північна алмазна компанія», посади на яких працював Позивач в період з 18.05.2015 р. по 15.06.2015 р., з 16.06.2015 р. по 28.03.2019 р.: гірник підземний, прохідник, згідно постанови КМ СРСР №10 від 26.01.1991 року відносяться до пільгових професій передбачених Списком №1 розділ 1 підрозділ 1 пункт А шифр 1010100а,

Згідно довідок про доходи фізичних осіб № 515 за 2015 рік, №325 за 2016 рік, №366 за 2017 рік, №б/н за 2018 рік виданих 27.05.2019 року вбачається, що за вказані роки позивачу нараховувалась заробітна плата з якої утримувались та перераховувались податки до державного бюджету.

Відповідно до частини четвертої статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).

Отже, питання врахування періодів роботи в Російської Федерації після 01 січня 1991 року до стажу при призначенні пенсій на території України регулюється нормами міжнародних угод, підписаних Україною та російською федерацією.

Відповідно до частини другої статті 6 Угоди Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, укладеною між Україною і Росією, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Частиною другою статті 4 Угоди Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі №676/6166/16-а та від 14 листопада 2019 року у справі №676/6166/16-а.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26.03.2008 №01-1/2-07 визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Таким чином, під час вирішення питання про наявність у позивача права на пенсію за віком відповідачем повинен був бути врахований трудовий стаж та заробітна плата, набуті ним на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, в тому числі на території Російської Федерації.

1 грудня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» (далі Закон №2783-IX), який набрав чинності 23.12.2022 і яким постановила зупинити у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст.417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м.Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., № 26, ст. 162).

9 листопада 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» (далі Постанова №1328), яка набрала чинності 02.12.2022 якою постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

Пенсійний фонд України звернувся із запитом від 27.12.2022 за № 2800-030102-5/56080 щодо погодження порядку дій, який буде застосовуватись до прийняття відповідного нормативно-правового акту у зв`язку із припиненням з 01.01.2023 Росією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, при призначенні пенсій/поновленні раніше призначених пенсій громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації. Відповідно до запропонованого порядку дій, до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року, а заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії враховується за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах, визначених частиною першою статті 40 Закону № 1058. Міністерство соціальної політики України (далі - Мінсоцполітики) листом від 12.01.2023 № 411/0/2-23/54 підтримало позицію Пенсійного фонду України щодо порядку дій. При призначенні пенсії, Мінсоцполітики запропонувало заробітну плату (дохід) для обчислення пенсії враховувати за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах, визначених частиною першою статті 40 Закону № 1058, а за період по 31.12.1991 - на умовах, визначених абзацом п`ятим частини першої статті 40 Закону № 1058.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В Рішенні Конституційного Суду № 1-рп/99 від 09.02.99 щодо тлумачення частини першої вказаної статті 58 Конституції України зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія нормативно-правових актів у часі раніше визначалась тільки в окремих законах України (стаття 6 Кримінального кодексу України, стаття 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

За статтею 151-1 Конституції України, рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 820/5348/17, розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу закону (крім випадків, якщо у самому законі не визначений інший порядок), що узгоджується з принципом правої визначеності.

Таким чином, положення Закону №2783-IX підлягають застосуванню щодо правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто з 23.12.2022, а положення Постанови №1328 з 02.12.2022.

Таким чином, оскільки позивач працював у Російській Федерації в той час, коли усі вищевказані міжнародні договори були чинні, у відповідача не було підстав не зараховувати стаж роботи позивача на території Російської Федерації.

Суд також не бере до уваги лист Мінсоцполітики від 12.01.2023 №411/0/2-23/54 як належне джерело правового обґрунтування, оскільки листи це службова кореспонденція, вони не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Такі правові норми мають бути викладені виключно у нормативно-правовому акті, затвердженому відповідним розпорядчим документом уповноваженого відповідно до законодавства суб`єкта нормотворення, погодженому із заінтересованими органами та зареєстрованому в органах юстиції в порядку, встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів.

Такий правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року (справа №826/2426/16).

Таким чином, увесь офіційно набутий трудовий стаж позивача на території РФ з 18.05.2015р. по 15.06.2015р., з 16.06.2015р. по 28.03.2019р. підлягає зарахуванню як до страхового, так і до пільгового стажу за Списком №1.

З приводу позовних вимог в частині застосування відповідачем вимог ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно із абзацом 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за списком № 1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком (в тому числі, з урахуванням понаднормового стажу, встановленого статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Виходячи з положень наведеної норми, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у списку № 1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 січня 2020 року у справі № 640/4469/17.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом Позивач має більше 15 років необхідного пільгового стажу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України. А тому має право на застосування ст. 8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» (80 відсотків його заробітної плати (доходу) при обчисленні пенсії.

Проте суд зазначає, що судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені в майбутньому. Отже, на переконання суду, в даному випадку вимоги Позивача в частині зобов`язання Відповідача при повторному розгляді заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах застосувати положення ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» є передчасними, адже наразі пенсійний орган не приймав рішення про призначення пенсії та не здійснював розрахунок пенсії позивача за віком на підставі його заяви, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Наведене відповідає висновкам Верховного Суду, які викладені у постанові від 14 вересня 2020 року у справі № 560/2120/20.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними ст.2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Оскільки в силу ч.5 ст. 45 Закону № 1058-IV передбачено обов`язок органу Пенсійного фонду щодо прийняття відповідного рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунок) пенсії, суд вважає, що територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (перерахунку) пенсії. Отже, зазначене питання віднесено до дискреційних повноважень територіального органу Пенсійного фонду.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в ч.2 ст. 2 КАС України.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що для ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №22 від 25.12.2023р. про відмову позивачу в призначенні пенсії;

зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву від 18.12.2023р. позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зарахувавши до пільгового стажу за списком №1 шахтарі підземні, періоди роботи з 31.08.1994р. по 22.02.1996р. за посадою прохідник підземний з повним робочим днем під землею, з 18.05.2015р. по 15.06.2015р., з 16.06.2015р. по 28.03.2019р. за посадою прохідник з повним робочим днем під землею, гірник підземний з повним робочим днем під землею, з 11.05.2022р. по 27.09.2022р., з 03.10.2022р. по 19.01.2023р. прохідник підземний з повним робочим днем у шахті, з урахуванням висновків суду викладених у цьому рішенні.

За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3,8 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно квитанції № 5692-7877-3446-8172 від 09.01.2024 року Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати 800,00 грн. судового збору.

Керуючись ст. 227, 241-246, 250, 263 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б. ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №22 від 25.12.2023р. про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б. ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 18.12.2023р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 шахтарі підземні, періоди роботи з 31.08.1994р. по 22.02.1996р., з 11.05.2022р. по 27.09.2022р., з 03.10.2022р. по 19.01.2023р. за посадою прохідник підземний з повним робочим днем під землею, до страхового та пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 18.05.2015р. по 15.06.2015р., з 16.06.2015р. по 28.03.2019р. за посадою прохідник з повним робочим днем під землею, гірник підземний з повним робочим днем під землею, з урахуванням висновків суду викладених у цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б. ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 800,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.В. Череповський