Справа № 160/193/24
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2024 рокуСправа №160/193/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В., розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява від ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії посадових осіб Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за речове майно, яке належало йому до видачі станом на день звільнення з військової служби, виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 01.01.2023;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за речове майно, яке належало йому до видачі станом на день звільнення з військової служби, виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 01.01.2023.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 та наказом командира даної ВЧ №133 (по стройовій частині) від 11.05.2023 виключений зі списків особового складу військової частини (звільнений в запас за станом здоров`я) за підпунктом «б» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Внаслідок отриманих травм та захворювань під час несення військової служби та захисту Батьківщини ОСОБА_1 встановлено інвалідність ІІІ групи та на сьогоднішній день він є ветераном війни особою з інвалідністю внаслідок війни, крім того він є учасником бойових дій. Однак, згідно з отриманою 13.12.2023 банківською інформацією, ВЧ НОМЕР_1 здійснено нарахування та виплату грошової компенсації за неотримане речове майно станом на день звільнення в розмірі 38 712, 80 грн., однак така сума визначена із розрахунку вартості такого майна на момент виникнення такого права на видачу майна, а не виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 01.01.2023 (оскільки ОСОБА_1 звільнений 11.05.2023), що, на думку позивача, свідчить про протиправність дій відповідача. Таким чином, позивач вважає, що на момент його звільнення з військової служби, ОСОБА_1 протиправно не здійснено виплату грошової компенсації за неотримане речове майно станом на день звільнення, виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 01.01.2023. Вважаючи дії ВЧ НОМЕР_1 протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2024 прийнято позовну заяву та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України; зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 надати до суду докази на підтвердження того, із закупівельної вартості на яку дату виплачена позивачу компенсація за речове майно.
02.02.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ВЧ НОМЕР_1 проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що ОСОБА_1 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 та отримував грошове, речове забезпечення у визначеному діючим законодавством розмірі. Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 11.05.2023 №133, ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Станом на момент видання наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.05.2023 ОСОБА_1 погодив проведення з ним усіх необхідних розрахунків та не заперечував проти розмірів всіх основних та додаткових виплат, які він отримував за час проходження військової служби, зазначені в грошовому атестаті. Відповідач зауважує, що обов`язковою умовою для отримання військовослужбовцем компенсації речового майна у грошовому вигляді є звернення військовослужбовця до командування військової частини з відповідним рапортом. У разі відсутності відповідного рапорту, право на отримання компенсації не виникає. Відповідно до рапорту ОСОБА_1 від 12.09.2023, у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 з військової служби за станом здоров`я з Лав Збройних Сил України, відмовився від отримання належного йому речового майна. Однак, позивач просив видати йому довідку про вартість не отриманого ним речового майна за весь період служби з травня 2007 по травень 2023 включно та виплатити грошову компенсацію його вартістю. Згідно з довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 20.12.2023 ОСОБА_1 13.12.2023 виплачена сума у розмірі 38 712,80 грн. за неотримане речове майно, що позивачем не оспорюється та не заперечується. Що стосується суми виплати, відповідач зазначає, що відповідно до телеграми командира ВЧ НОМЕР_2 , було доведено розпорядження начальника Центрального управління речового забезпечення Командування Сил логістики ЗСУ від 27.12.2022 №370/6/4/4455. При розрахунку військовослужбовців з 01.01.2023 застосовувати ціни, вказані у Додатку №1 до цієї вказівки. Отже, відповідач у відзиві підсумовує, що вартість речового майна сформувалась станом на 01.01.2023 і була дійсна протягом усього 2023 року. Крім того, обов`язковою умовою для отримання військовослужбовцем компенсації речового майна у грошовому вигляді є звернення військовослужбовця до командування військової частини з відповідним рапортом, що було зроблено ОСОБА_1 12.09.2023. Тому, на думку відповідача, ним у повному обсязі здійснена компенсація за невикористане речове майно ОСОБА_1 .
Разом з відзивом, відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.
Щодо заявленого клопотання суд зазначає, що враховуючи небезпеку ракетних ударів по м. Дніпро та м. Кам`янське, враховуючи віддаленість розташування учасників справи від Дніпропетровського окружного адміністративного суду, з метою збереження життя та здоров`я працівників та відвідувачів суду, керуючись наказом Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2023 №142-од, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 11.05.2023 №133 майора медичної служби ОСОБА_1 , начальника медичної служби служб ВЧ НОМЕР_1 , звільнено наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 18.04.2023 №283 з військової служби у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку), відповідно до пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ОСОБА_1 вважати таким, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до Кам`янського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Дніпропетровської області.
З 11.05.2023 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
12.09.2023 ОСОБА_1 подав рапорт, в якому зазначив, що відмовляється від отримання належного йому речового майна та просив видати довідку вартості неотриманого речового майна за весь період служби з травня 2007 по травень 2023 включно, та виплатити грошову компенсацію його вартості (а.с. 51).
Відповідно до виписки по находженням по банківській картці ОСОБА_1 , ВЧ НОМЕР_1 13.12.2023 позивачу виплачена сума у розмірі 38 712,80 грн. за неотримане речове майно (а.с. 17).
На виконання ухвали суду від 15.01.2024, відповідачем надано до суду розрахунок цін станом на 01.01.2023 на предмети речового майна, які належать до видачі згідно з нормами забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, що є Додатком №1 до розпорядження начальника Центрального управління речового забезпечення Командування Сил логістики ЗСУ від 27.12.2022 №370/6/4/4455 (а.с. 47-50).
Не погоджуючись з нарахуванням та виплатою позивачу суми, визначеної із розрахунку вартості такого майна на момент виникнення такого права на видачу майна, а не виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 01.01.2023, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Військовослужбовці користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 (далі Закон №2011-ХІІ), який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Статтею 1 Закону №2011-ХІІ визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (стаття 2 Закону №2011-ХІІ).
Частиною 1 статті 9-1 Закону №2011-ХІІ передбачено, зокрема, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
За змістом статті 9-1 зазначеного Закону порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
За приписами абзацу 3 пункту 242 розділу ХІІ Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Відповідно до наведеної норми Кабінет Міністрів України постановою від 16.03.2016 №178 затвердив Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок №178).
Пунктами 2, 3 Порядку №178 визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі, зокрема, й звільнення з військової служби.
Відповідно до пункту 4 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
За приписами пункту 5 Порядку №178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку, Головному управлінню розвідки Міноборони та Управлінню державної охорони на відповідний рік (пункт 7 Порядку №178).
Зміст вищезазначених норм свідчить, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби.
При цьому, застосовування в пункті 3 Порядку №178 словосполучення "у разі звільнення з військової служби", а не, наприклад, "при звільненні з військової служби", дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу). Отже, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.
Вищевказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 29.08.2019 у справі №2040/7697/18 та від 30.07.2020 у справі №820/5767/17.
Крім того, суд звертає увагу, що положеннями пункту 4 Порядку №178 передбачено застосування двох різних форм звернення за виплатою грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме: шляхом подання рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, та шляхом подання заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.
Вказаний висновок щодо застосування норм права узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі №803/756/17.
Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач звертався до відповідача із рапортом про виплату компенсації за неотримане речове майне та надання довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, тобто вчинив залежні від нього дії щодо реалізації права на вказану виплату у спосіб, передбачений пунктом 4 Порядку №178.
Суд зазначає, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна у разі звільнення з військової служби. Така компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації та на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.
Відповідно до листа ВЧ НОМЕР_2 , доведено до відома розпорядження начальника Центрального управління речового забезпечення Командування Сил логістики ЗСУ від 27.12.2022 №370/6/4/4455. У зв`язку зі зміною закупівельних цін на речове майно у промисловості, з метою приведення у відповідність до діючих нормативно-правових документів розрахунків з військовослужбовцями за належне до видачі речове майно, при розрахунку військовослужбовців з 01.01.2023 слід застосовувати ціни, вказані у Додатку №1 до цієї вказівки (а.с. 46).
Як було зазначено вище, відповідачем надано до суду розрахунок цін станом на 01.01.2023 на предмети речового майна, які належать до видачі згідно з нормами забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, що є Додатком №1 до розпорядження начальника Центрального управління речового забезпечення Командування Сил логістики ЗСУ від 27.12.2022 №370/6/4/4455 (а.с. 47-50).
Так, проаналізувавши розрахунки цін речового майна у довідці №4 про вартість речового майна, що належить до видачі майору медичної служби ОСОБА_1 (а.с. 9) та розрахунок цін станом на 01.01.2023 на предмети речового майна, які належать до видачі згідно з нормами забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (а.с.47-50), судом встановлено, що вартість речового майна відповідає вартості, що нарахована позивачу при звільненні з військової служби за неотримане речове майно.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, нарахування грошової компенсації за неотримане позивачем речове майно проведено на підставі довідки №4 про вартість речового майна, що належить до видачі майору медичної служби ОСОБА_1 (а.с. 9), яка складена відповідачем за цінами станом на 01.01.2023.
Отже, при розрахунку з позивачем за неотримане речове майно, відповідачем застосовувались ціни, вказані у Додатку №1 до вказівки начальника Центрального управління речового забезпечення Командування Сил логістики ЗСУ від 27.12.2022 №370/6/4/4455, чинні станом на 01.01.2023.
Разом з тим, суд зауважує, що у цій справі нарахована відповідачем належна позивачу сума до виплати у розмірі 38 712,80 грн. за неотримане речове майно ОСОБА_1 не оспорюється та не заперечується.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовної заяви належить відмовити повністю.
В зв`язку з відмовою у позові підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 26613757) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар