Справа № 380/3186/24
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 рокусправа № 380/3186/24

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартинюк Віталій Ярославович, розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач), в якому просить:

визнати бездіяльність, яка полягає у відмові здійснити перерахунок пенсії з урахуванням сум додаткових видів грошового забезпечення на підставі довідки №С/17884, протиправною;

зобов`язати здійснити з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, згідно поданої Львівським ОТЦК та СП довідки №С/17884 від 21.11.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачу призначено пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Також позивач посилається на те, що її представник звертався до відповідача із заявою щодо перерахунку пенсії, однак така залишена без задоволення у зв`язку з відсутністю підстав для такого перерахунку. Вказує, що така відповідь є протиправною, оскільки пенсійний орган зобов`язаний був здійснити на підставі вищезазначеної довідки перерахунок пенсії з урахуванням складових та розмірів грошового забезпечення, вказаних у вказаній довідці.

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, просить відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у ньому та зазначає, що нормативно-правових актів щодо визначення складових грошового забезпечення, з яких має проводитися перерахунок пенсій, призначених згідно із Законом 2262, після 05.03.2019 не приймалося. Також, зазначає що позивач просить здійснити перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки, яка видана на звернення на звернення позивача, а не відповідно до Порядку 45. Крім того, дія норм Закону поширюється виключно на тих пенсіонерів, котрі вийшли на пенсію до набрання чинності Законом 2262, тобто до 09.04.1992. Зазначені норми визначають порядок перерахунку раніше призначених пенсій відповідно до пенсійного законодавства військовослужбовців (законодавства СРСР), яке діяло до 09.04.1992.

Ухвалою суду від 19.02.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Позивачу призначена пенсія в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З матеріалів позовної заяви вбачається, що представник позивача звернувся до відповідача зі заявою, в тому числі щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії в разі втрати годувальника.

Відповідач, листом від 18.12.2023, відмовив позивачу у проведенні перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки, оскільки підстави були відсутні.

Мотивами відмови є те, що з березня 2019 року, після скасування пунктів 1, 2 Постанови №103 від 21.02.2018 року Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, жодних нових видів грошового забезпечення для військовослужбовців не було запроваджено.

Не погодившись із такою відповіддю представник позивача звернувся з адміністративним позовом до суду.

Змістом спірних правовідносин є відмова Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до оновленої довідки.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон №2262-ХІІ) перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Згідно з ч.2 ст.63 Закону №2262-ХІІ якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Частиною четвертою цієї ж норми передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до ч.18 ст.43 Закону №2262-ХІІ у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Згідно з ч.3 ст.51 Закону №2262-ХІІ перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

При цьому, відповідно до пункту 4 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, з наступними змінами та доповненнями, перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону.

У рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у адміністративній справі за № 160/8324/19 від 17.12.2019 року зазначено, що до моменту отримання належної довідки у пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії позивача.

Вказану довідку відповідачем отримано, що підтверджується його листом, який міститься в матеріалах справи.

Відтак, у відповідача виник обов`язок для перерахунку пенсій позивача, призначеної згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, з урахуванням розміру грошового забезпечення зазначеного в згаданій довідці.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відмова відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу на підставі оновленої довідки не відповідає критерію правомірності, передбаченому п.1 ч.2 ст.2 КАС України, а тому позовні вимоги в цій частині є обгрунтованими, та в цих межах підлягають задоволенню.

Як наслідок обґрунтованими є і похідні вимоги про спонукання до вчинення дій.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу до матеріалів справи надано договір № 576 від 30.11.2023 року про надання правової допомоги, ордер на надання правничої (правової) допомоги Серія ВС №1260059 від 09.02.2024 року, акт виконаних робіт від 09.02.2024 року та копію квитанції від 09.02.2024 року на загальну суму 5000,00 грн.

Судом встановлено, що умови оплати та гонорари передбачено п. 3 вищезазначеного Договору.

Відповідно до п.3.1 цього Договору правова допомога оплачується згідно акту виконаних робіт згідного якого сума оплати за виконану роботу становить 5000 грн. 00 коп.

Суд звертає увагу, що при встановленні розміру гонорару за надання професійної правничої допомоги враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року N 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Даних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року при розгляді справи 200/14113/18-а.

Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, суд вважає, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу від попередньо заявленої суми (5000 грн. 00 коп.).

Таким чином, суд дійшов висновку, що обґрунтованим, об`єктивним і таким, що підпадає під критерій розумності, є визначення вартості послуг адвоката у сумі 1000 грн. 00 коп.

Що стосується судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 з урахуванням сум додаткових видів грошового забезпечення на підставі довідки Львівського обласного Територіального центру комплектування та соціальної підтримки №С/17884 від 21.11.2023 року про розмір грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: вул.Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016, ) з 01 квітня 2019 року перерахувати та виплатити ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення на підставі довідки Львівського обласного Територіального центру комплектування та соціальної підтримки №С/17884 від 21.11.2023 року про розмір грошового забезпечення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: вул.Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп. сплаченого судового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: вул.Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. понесених судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Мартинюк Віталій Ярославович