Справа № 520/3427/24
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

20 березня 2024 року № 520/3427/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білової О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білової О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Метрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить суд:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 23 лютого 2022 року (зважаючи на дату звернення - 23 лютого 2022 року та дату прийняття рішення за поданою заявою - 11 жовтня 2023 року), пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, з урахуванням стажу роботи за Списком № 1 з 09 січня 1997 року по 30 березня 2007 року, згідно гі. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 року рішенні №1-р/2020, як особі, які працювала до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а також проводити відповідні виплати, без застосування положень Постанови Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018 року, та без застосування будь-яких обмежень щодо виплати заборгованості, в тому числі поетапного чи часткового;

- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії № 48 від 11.10.2023 року щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі заяви від 23.02.2022 року згідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХП в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 року рішенні №1-р/2020, як особі, які працювала до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що зважаючи на прийняття 23.01.2020 року Конституційним Судом України рішення №1-р/2020, а також враховуючи те, що їй виповнилося 45 років, загального трудового стажу понад 37 років (в пільговому обчисленні), а пільгового понад 10 років, ще 23.02.2022 позивачка звернулася до уповноваженого структурного підрозділу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком за Списком № 1, надавши пакет необхідних документів. При перевірці зауважень не виявлено. Рішенням Головною управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії № 48 від 11.10.2023 відмовлено у призначенні пенсії саме згідно заяви від 23.02.2022 року та вказано, що вік заявниці 45 років 4 місяці 6 днів, страховий стаж особи становить 37 років 6 місяців 23 дні (в т.ч. додаткові роки за Список № 1 - 10 років), пільговий стаж особи становить 10 років 2 місяці 22 дні; результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано усі періоди. Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату згідно підтверджених документів, - 18.10.2026 (після досягнення необхідного віку). Позивачка не погодилась з вказаним рішенням у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 14.02.2024 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цій справі без виклику сторін.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження та позов з додатками надіслані відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку в електронний кабінет.

Відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області не погодився з позовними вимогами та направив до суду відзив на позовну заяву, в якому в обґрунтування заперечень на позов зазначив, що Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 визнано неконституційними статтю 13, частину 2 статті 14, пункту "б"-"г" статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213. Стаття 13, частина друга етапі 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-Х1І зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-УІІІ, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Разом з тим, стаття 114 Закону № 1058 є чинною, її положення неконституційними не визнавались, а відтак норми цієї статті підлягають застосуванню під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах особам, які працювали на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці. Оскільки вік позивачки 45 років 4 місяці 6 днів та її страховий стаж становить 37 років 6 місяців 23 дні (в тому числі додаткові роки за Список №1 - 10 років), то умови призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 визначаються згідно із Законом № 1058.

Відповідно до ч. 3 ст. 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив, з огляду на що подання у вказаній категорії справ відповіді на відзив не передбачено, а відтак подана позивачем відповідь на відзив не береться судом до уваги.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

23.02.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після настання віку 45 років, зважаючи на прийняття 23.01.2020 року Конституційним Судом України рішення №1-р/2020, звернулася до уповноваженого структурного підрозділу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком за Списком № 1 відповідно до норм п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» року, надавши пакет необхідних документів. При перевірці зауважень не виявлено.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.

19 вересня 2023 року позивачка звернулася за консультацією до територіального структурного підрозділу Пенсійного фонду України в м. Балаклія, де їй повідомили, що у зв`язку з бойовими діями її заява та подані документи не розглядалися, рішення за її заявою не приймалося, документи незабаром будуть розглянуті, про результати розгляду її буде повідомлено додатково.

З 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення. Перерахунок пенсій, який передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсій бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер. Можливість застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій передбачено постановою Правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за № 339/35961 (далі Постанова).

Даною Постановою внесено зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок).

Так, пунктом 4.2 розділу IV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку передбачено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію.

Як вбачається з матеріалів справи, за принципом екстериторіальності заяву позивачки було передано на розгляд до ГУ ПФУ у Львівській області.

Рішенням Головною управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії № 48 від 11.10.2023 року позивачці відмовлено у призначенні пенсії згідно її заяви від 23.02.2022.

В обґрунтування вказаного рішення з посиланням на пункт 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зазначено:

Вік заявника 45 років 4 місяці б днів.

Страховий стаж особи становить 37 років 6 місяців 23 дні (в т.ч. додаткові роки за Список № 1 - 10 років).

Пільговий стаж особи становить 10 років 2 місяці 22 дні.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано усі періоди.

Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату згідно підтверджених документів, 18.10.2026 (після досягнення необхідного віку).

Позивачка зазначає, що вона не подавала заяву про призначення пенсії за нормами пп. «а» п.1 ч. 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки її право на пенсію врегульовано саме нормами діючої редакції п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також висновками у прийнятому 23.01.2020 року рішенні Конституційного Суду України №1-р/2020, тому заява повинна була розглядатися саме в контексті цих норм законодавства.

Вважаючи свої права порушеними, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду ухвалою від 16 грудня 2020 відкрито провадження у зразковій адміністративній справі № 360/3611/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Так, у зазначеній ухвалі Верховного Суду визначені такі ознаки типової справи, в якій може бути ухвалено рішення цієї зразкової справи, а саме:

1) позивачі є особами, які після ухвалення 23.01.2020 Конституційним Судом України рішення № 1-р/2020 у справі № 1-5/2018 звернулись за призначенням пенсії згідно зі статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ, оскільки вказані норми із зазначеними змінами визнані неконституційними;

2) відповідачами є один і той самий суб`єкт владних повноважень територіальні органи Пенсійного фонду України, уповноважені на вирішення питання про призначення пенсії;

3) спірні відносини стосуються набуття права на призначення пенсії на пільгових умовах позивачами, що досягли пенсійного віку, визначеного статтею 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», у редакції чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», після набрання чинності Законом України» від 03.10.2017 № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій»;

4) позивачами у цих справах заявлено аналогічні позовні вимоги (визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача щодо призначення пенсії статтею 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», в редакції чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

З Єдиного держаного реєстру судових рішень судом встановлено, що повний текст рішення Великої Палати Верховного Суду по справі № 360/3611/20 зареєстровано у Єдиному державному реєстрі судових рішень 22.11.2021, рішення набрало законної сили 03.11.2021.

Так, Верховним Судом при вирішенні справи № 360/3611/20 як зразкової було задоволені позовні вимоги позивача.

Великою Палатою Верховного Суду в Постанові від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20 в обґрунтування задоволення позовних вимог зазначено таке:

« 3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VIII, що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Тому відмова управління ПФУ в призначенні ОСОБА_1, яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 50 років, мала страховий стаж роботи 31 рік 3 місяці 3 дні, у тому числі на роботах за списком № 2 - 20 років 11 місяців 23 днів, пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням недосягнення нею 55-річного пенсійного віку, визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.

Ураховуючи викладене вище, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов правильного по суті висновку про те, що ОСОБА_1 набула право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ, отже, її позов підлягає задоволенню, а рішення управління ПФУ - скасуванню.»

З огляду на заявлені позивачем позовні вимоги, суд вважає дану справу такою, що відповідає ознакам типової, а відтак для вирішення спірних правовідносин підлягають застосуванню саме норми Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІ1 «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. а ч. 1 ст. 13 Закону 1788 на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими

умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 45 років, мала страховий стаж роботи понад 37 років 6 місяців 23 дні (в т.ч. додаткові роки за Список № 1 - 10 років), пільговий стаж за списком № 1 - 10 років 2 місяці 22 дні, який розрахований відповідачем та який набутий до 1 квітня 2015 року.

В той же час, підставою відмови в призначенні пенсії є недосягнення позивачкою необхідного віку.

При цьому як страховий стаж, так і стаж роботи зі шкідливими і важкими умовами праці був зарахований відповідачем в повному обсязі, а відтак питання зарахування стажу у даній справі не є спірним.

Зі спірного рішення судом встановлено, що відповідач, відмовляючи позивачу в задоволенні заяви про призначення пенсії на пільгових умовах, керувався нормами Закону України № 1058.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

З урахуванням висновків Верховного Суду у зразковій справі, враховуючи, що позивачка на момент звернення до відповідача 23.02.2022 досягла віку, встановленого ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», мала загальний страховий стаж 37 років 6 місяців 23 дні та необхідний стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці (10 років 2 місяці 22 дні), набутий до 01 квітня 2015 року, вона набула право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відтак, рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах позивачці є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини третьої статті 245 КАС України у разі скасування індивідуального акта, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 45 Закону № 1058-ІV, яка визначає загальні умови щодо строків призначення (перерахунку) та виплати пенсії, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з ч. 3 ст. 245 КАС України, у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В даному випадку відповідач не мав можливості прийняти будь-яке інше законне альтернативне рішення, яке було б відмінним від рішення про призначення позивачу пенсії, у зв`язку з відсутністю будь-яких законних підстав для прийняття такого іншого рішення.

Відтак, позивачем правильно обрано спосіб захисту прав шляхом зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 23 лютого 2022 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з урахуванням визначеного стажу.

При цьому вказаний спосіб суд не вважає втручанням у дискреційні повноваження відповідача, з огляду на таке.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Постановою Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №806/1316/18 також визначено, що дискреційними є повноваженнями суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

З викладеного вбачається, що «власний розсуд» органів державної влади та місцевого самоврядування або осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування це вибір між двома або більше альтернативами рішеннями, коли кожне відповідне рішення є законним, або юридично допустимим (правомірним). З цього випливає, що у разі якщо відсутня законна альтернатива прийняття правомірного рішення, не може йтися про прийняття рішення органом державної влади та місцевого самоврядування або особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування «на власний розсуд».

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача проводити відповідні виплати без застосування положень Постанови Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018 року та без застосування будь-яких обмежень щодо виплати заборгованості, в тому числі поетапного чи часткового, суд зазначає про таке.

Виплата пенсії позивачці має проводитися за зареєстрованою адресою її місця проживання (ГУ ПФУ в Харківській області) після надходження відповідного рішення про призначення пенсії від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, що передбачено ч. 1 ст. 47 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

До вирішення питання про призначення пенсії вимоги про її виплату іншим територіальним органом пенсійного фонду є передчасними.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України шляхом стягнення на користь позивача 2/3 сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову у призначенні пенсії № 48 від 11.10.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 23 лютого 2022 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 згідно з п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 року рішенні №1-р/2020, як особі, які працювала до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Метрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого судового збору у сумі 807,46 грн (вісімсот сім гривень 46 копійок).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 20.03.2024.

Суддя Білова О.В.