Справа № 200/933/24
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 року Справа№200/933/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі ГУ ПФУ, відповідач), в якому, з урахуванням заяви про уточнення (зміну) позовних вимог, просить: - визнати протиправними дії №38 від 29.12.2023 щодо відмови у призначенні пенсії згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; - зобов`язати повторно розглянути заяву від 26.12.2023 про призначення пенсії згідно ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; - зобов`язати зарахувати до страхового стажу періоди роботи в колгоспі з 08.08.1979 по 12.01.1999, згідно з трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_1 від 13.08.1982.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на безпідставне не зарахування спірного періоду роботи до страхового стажу пд час вирішення питання про призначення пенсії.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов, яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Посилається на те, що при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Зазначає, що до страхового стажу позивача не зараховано період роботи в колгоспі згідно з трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_1 від 13.08.1982 з 08.08.1979 по 12.01.1999, оскільки відсутні підстави внесення записів про встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві та кількість відпрацьованих вихододнів. Також не прийнято до уваги архівну довідку позивача від 27.03.2023 № 12.05-19/71, про кількість відпрацьованих вихододнів та нарахування заробітної плати за період роботи протягом 1979-1999 років, оскільки в довідці зазначено скорочене ім`я та по батькові, що не відповідає паспортним даним позивача. Посилається на те, що за наданими до заяви про призначення пенсії документами, установлено, що страховий стаж позивача склав 4 роки 2 місяці 1 день, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року суддею прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), витребувано у відповідача.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту громадянина України НОМЕР_2 , виданого 19.02.1998.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.12.2023 про призначення пенсії ГУ ПФУ прийняло оскаржуване рішення від 29.12.2023 № 38 про відмову в призначенні пенсії.

Указаним рішенням позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років. Зазначено, що вік заявниці 60 років. Страховий стаж особи становить 4 роки 2 місяці 1 день. Роз`яснено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі з 08.08.1979 по 12.01.1999, згідно з трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_1 від 13.08.1982, оскільки відсутні підстави внесення записів про встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві та кількість відпрацьованих вихододнів. Не прийнято до уваги архівну довідку від 27.03.2023 № 12.05-19/71, про кількість відпрацьованих вихододнів та нарахування заробітної плати за період роботи протягом 1979 - 1999 років, оскільки зазначено скорочене ім`я та по батькові ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ), що не відповідає паспортним даним особи. Також зазначено, що страховий стаж обчислено за додатковими документами та даними реєстру застрахованих осіб.

Позивачем до суду надана копія трудової книжки позивача НОМЕР_1 , в якій наявні записи №1 щодо прийняття позивача з 08.08.1979 в члени колгоспу ім. Мічуріна на посаду різноробочого; № 2 щодо переведення позивача з 01.01.1981 на посаду доярки в колгоспі ім. Мічуріна; № 3 щодо звільнення позивача 12.01.1999 із члени колгоспу ім. Мічуріна. Відповідні записи скріплено печатками та підписами відповідальних осіб.

Також у трудовій книжці позивача наявні відомості щодо трудової участі в громадському господарстві за період 1979 по 1998 роки. Відповідні записи скріплено печатками та підписами відповідальних осіб але без зазначення підстав їх внесення.

Також позивач надала до суду копію архівної довідки Шахівської сільської військової адміністрації Покровського району Донецької області від 27.03.2023 № 12.05-19/71 щодо кількості відпрацьованих людино-днів та заробітної плати ОСОБА_1 за період з 1979 року по 1999 рік.

У вказаній зазначено, що вона складена відносно: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , О.И., ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 із посиланням на те, що це відповідає записам у документах.

Крім того, до суду надана копія свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_3 , виданого 20.02.1982, відповідно до якого установлено, що позивач (до шлюбу ОСОБА_3 ) 20 лютого 1982 року одружилася з ОСОБА_12 і змінила своє прізвище на ОСОБА_1 , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 20 лютого 1982 року зроблений відповідний актовий запис № 4.

Спірні правовідносини виникли з приводу правомірності не зарахуванням спірного періоду роботи до загального страхового стажу.

Відповідно до ч 1 ст. 26 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-IV) установлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до ч. 1 і ч 2 ст. 56 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до п. 18 Постанови Ради Міністрів СРСР і Загальнорадянської центральної ради професійних спілок від 6 вересня 1973 року № 656 «Про трудові книжки робочих та службовців» було передбачено, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну відповідальність, а у встановлених законом випадках іншу відповідальність.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 Про трудові книжки працівників, передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, правильність і своєчасність заповнення трудових книжок покладалася саме на відповідальних посадових осіб роботодавця, а не на працівника.

Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Позивач у період з 08.08.1979 по 12.01.1999 працювала у колгоспі ім. Мічуріна, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці.

Аналогічно суд вважає, що наявність описок в ініціалах позивача, які зазначені в документах, на підставі яких складена архівна довідка Шахівської сільської військової адміністрації Покровського району Донецької області від 27.03.2023 № 12.05-19/71, - не є достатньою підставою для не зарахування відповідного періоду роботи до страхового стажу позивача.

У вказані довідці відсутні відомості щодо не виконання позивачкою без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

До суду не надано відомостей про не виконання позивачем без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

Тому ГУ ПФУ безпідставно не зарахувало до страхового стажу період роботи позивачки з 08.08.1979 по 12.01.1999.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для неврахування цього періоду до страхового стажу позивача.

Позивачем заявлені позовні вимоги, якими позивач просить визнати протиправними «дії № 38 від 29.12.2023». Суд вважає, що в позовній заяві допущено описку щодо «дії» замість належного «рішення», оскільки зазначення реквізитів відповідного рішення відповідача вказує на оскарженні саме цього рішення.

Водночас, ураховуючи приписи ч. 2 ст. 9 КАС України, з метою забезпечення правової визначеності в спірних правовідносинах, суд вважає за потрібне вийти за межі позовних вимог для захисту прав позивача і прийняти рішення про визнання протиправним та скасування спірного рішення, що відповідає приписам п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог повністю.

Відповідно до квитанції № 0081-7156-1659-2283 від 15.02.2024 позивачем сплачено судовий збір за подання позову в загальному розмірі 1211,20 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позовна заява ОСОБА_1 подана її представником через систему «Електронний суд», тому позивач мала сплатити 968,96 грн судового збору.

Частиною 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, стягненню на користь позивача підлягає 968,96 грн понесених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Сума в розмірі 242,24 грн є частиною судового збору, що внесена в більшому розмірі ніж установлено Законом України «Про судовий збір», а тому може бути повернута за клопотанням позивача.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 255, 263, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (ідентифікаційний код: 13844159; 54008, м. Миколаїв, вул. Морехідна, буд.1) про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 38 від 29.12.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.12.2023 про призначення пенсії згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із зарахуванням до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 08.08.1979 по 12.01.1999.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області суму судових витрат у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок.

Повне рішення суду складено 19 березня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Куденков