Справа № 320/1615/21
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1615/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Єжелі А.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комісії щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 травня 2023 року, суддя Колеснікова І.С., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комісії щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян виконавчого комітету Білоцерківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Комісії щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати пункт 3 рішення Комісії щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян виконавчого комітету Білоцерківської міської ради №237 від 18.09.2020 про відмову в призначенні ОСОБА_1 грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян, а також членам їх сімей;

- зобов`язати Комісію щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян виконавчого комітету Білоцерківської міської ради вчинити дії на виконання пунктів 1 та 2 рішення Комісії щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян виконавчого комітету Білоцерківської міської ради №237 від 18.09.2020 про призначення та перерахунок грошової компенсації на виконання судового рішення ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Комісії щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 18.09.2020 №237, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні грошової компенсації за належні до отримання приміщення окремим категоріям громадян, а також членам їх сімей, є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки наявність нерухомого майна у члена сім`ї не є підставою для відмови у наданні грошової компенсації. Також, позивачка зазначає, що закон не має зворотної дії у часі, а тому внесенні зміни у Порядок № 719 не можуть бути застосовані.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17 травня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для задоволення клопотання про вихід із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 має статус члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданого Управлінням соціального захисту Білоцерківської міської ради.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка та її сім`я взяті на квартирний облік як багатодітна сім`я, відповідно до рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 127 від 26.02.2019.

Звернувшись до Комісії щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян, Рішенням Комісії щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області № 98 від 13.03.2019 позивачу було відмовлено в призначенні грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян, а також членам їх сімей, оскільки ОСОБА_1 , забезпечена житлом як така, що має у власності квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 у справі №320/3816/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2020, визнано протиправним та скасовано рішення №98 від 13 березня 2019 року Комісії щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян виконавчого комітету Білоцерківської міської ради про відмову у призначенні ОСОБА_1 грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян, а також членам їх сімей та зобов`язано Комісію щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян виконавчого комітету Білоцерківської міської ради прийняти заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової компенсації та призначити одноразову грошову компенсацію відповідно до вимог законодавства.

На виконання рішення суду у справі 320/3816/19 Комісією прийнято рішення від 18.09.2020 №237, відповідно до якого вирішено:

1. Призначити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належні для отримання жилі приміщення, розрахувавши її розмір станом на 13 березня 2019 року за формулою: ГК = (13,65 х Nс + 35,22 + (10 х Nп)) х Bг х Км + ПЗ, де: с - кількість членів сім`ї загиблого за однією категорією або кількість членів сім`ї особи з інвалідністю, на яких розраховується грошова компенсація; Nп - кількість членів сім`ї заявника, які є особами з інвалідністю або дітьми з інвалідністю і на яких розраховується грошова компенсація з урахуванням додаткових 10 кв. метрів жилої площі на кожного (у тому числі на заявника); Вг - опосередкована вартість (гривень) 1 кв. метра загальної площі житла для населеного пункту, в якому заявник перебуває на обліку як особа, що потребує поліпшення житлових умов на день звернення за грошовою компенсацією; Км - коефіцієнт збільшення опосередкованої вартості 1 кв. метра загальної площі житла для міст, визначених в абзаці другому підпункту 5 пункту 19 цього Порядку; ПЗ - витрати (гривень), пов`язані з купівлею, оформленням права власності на житло та сплатою передбачених законодавством податків і зборів (обов`язкових платежів).

Відповідно: (13,65*1 + 35,22 + (10*0))* 11834 * 1,25 + 7229,09 = 730 138,57 грн.

2. У зв`язку із зміною опосередкованої вартості спорудження житла, яка відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 02.12.2019 №286 «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України» для Київської області встановлена в розмірі 12556,00 грн., провести перерахунок раніше призначеної грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення ОСОБА_1 , за формулою: ГК = (13,65 * Nc + 35,22 + (10*Nп)) * Вг * КМ +ПЗ,

Відповідно: (13,65*1 + 35,22 + (10*0))* 12556 * 1,25 + 7670,15 = 774684,80 грн.

3. На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2020 р. №353 «про внесення змін до постанови від 19.10.2016 №719», комісія встановила: …. оскільки ОСОБА_1 має у власності квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , загальна площа 50,9 кв. м, а житлова площа 27,9 кв. м, яка відповідає нормі жилої площі, визначеної статтею 47 Житлового кодексу Української РСР (13,65 кв. м.) комісія вирішила: відмовити в призначенні грошової компенсації за належні до отримання приміщення окремим категоріям громадян, а також членам їх сімей, відповідно до підпункту 9 пункту 15 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет, територіальну цілісність України, а також членів їх сімей», із внесеними змінами постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2020 №353 «про внесення змін до постанови від 19.10.2016 №719».

Вважаючи пункт 3 рішення відповідача протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, врегульовано Порядком № 719.

Відповідно до пункту 2 Порядку 719 право на отримання грошової компенсації відповідно до цього Порядку мають члени сімей осіб, які загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час участі в антитерористичній операції або забезпеченні її проведення чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, статус яким надано відповідно до абзаців п`ятого - восьмого пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - особи, які загинули (пропали безвісти), померли) і які перебувають на квартирному обліку, за категоріями у такій черговості: категорія І - дружина (чоловік) і малолітні та неповнолітні діти загиблого (в тому числі усиновлені), які проживають разом з матір`ю (батьком); дружина (чоловік), якщо в загиблого немає дітей (в тому числі усиновлених); категорія II - малолітні та неповнолітні діти загиблого (в тому числі усиновлені), які на день його смерті проживали окремо від матері (батька), якщо загибла особа на день смерті була розлучена або не була розлучена і дружина (чоловік) цієї особи не була (не був) позбавлена (позбавлений) батьківських прав; малолітні та неповнолітні діти загиблого; категорія III - батьки загиблого.

Згідно з пунктом 4 Порядку 719 грошова компенсація виплачується у повному обсязі в порядку черговості взяття на квартирний облік та з урахуванням категорії отримувача грошової компенсації для членів сімей осіб, визначених пунктом 2 цього Порядку, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для сімей осіб, визначених абзацами п`ятим - восьмим пункту і статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», для осіб з інвалідністю I-II груп, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, визначеній пунктами 11-14 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які потребують поліпшення житлових умов.

У відповідності до пункту 5 порядку №719 утворюються комісії щодо розгляду заяв членів сімей осіб, які загинули (пропали безвісти), померли, та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації (далі - комісія).

За пунктом 6 Порядку №719 до повноважень комісії належить: перевірка наявності у особи статусу члена сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, та особи з інвалідністю; визначення категорії особи як члена сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла; перевірка складу сім`ї особи з інвалідністю; перевірка наявності документів про взяття на квартирний облік членів сім 'ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, та особи з інвалідністю; перевірка факту спільного або роздільного проживання членів сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, які мають право на грошову компенсацію; прийняття рішення про призначення або відмову в призначенні грошової компенсації; визначення розміру грошової компенсації; перевірка наявності майнових прав на нерухоме майно членів сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, та особи з інвалідністю, а також всіх членів родини, на яких розраховується грошова компенсація, або відчуження такого майна протягом п`яти років, що передують даті подання заяви про виплату грошової компенсації.

Як вбачається із матеріалів справи, право ОСОБА_1 на отримання грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення встановлено в рішенні Київського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 у справі №320/3816/19, що набрало законної сили.

На виконання рішення суду відповідачем було прийнято п. 1 Рішення від 18.09.2020 №237 та призначено грошову компенсацію за належні до отримання жилі приміщення у розмірі 730 138, 57 грн., при цьому її розмір розраховано станом на 13.03.2019 року.

Згідно з ч.5 пункту 19 Порядку №719 у разі прийняття рішення про призначення заявнику грошової компенсації комісія одночасно визначає розмір такої компенсації з урахуванням опосередкованої вартості спорудження 1 кв. метра загальної площі житла в населеному пункті, в якому заявник перебуває на квартирному обліку на день звернення за грошовою компенсацією і яка визначається Мінрегіоном відповідно до Порядку визначення та застосування показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затвердженого наказом Держбуду від 27 вересня 2005 р. № 174. У разі зміни опосередкованої вартості спорудження 1 кв. метра загальної площі житла на день звернення заявника за грошовою компенсацією, визначеної Мінрегіоном після розрахунку комісією розміру грошової компенсації, розмір грошової компенсації підлягає перерахунку комісією без звернення заявника за умови, що на день такої зміни грошова компенсація не виплачена чи виплачена не у повному обсязі.

Так, Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 02.12.2019 №286 затверджено наказ, яким рекомендовано до застосування нові показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України. Вартість 1 кв.м. загальної площі по Київській області стала становити - 12 556,00 грн.

З оскаржуваного рішення слідує, що станом на дату зміни опосередкованої вартості спорудження 1 кв. м загальної площі житла призначена позивачу грошова компенсація виплачена не була, а тому Пунктом 2 Рішення від 18.09.2020 №237 Комісією проведено перерахунок раніше призначеної грошової компенсації.

При цьому, пунктом 3 Рішення Комісії було відмовлено у призначенні грошової компенсації за належні до отримання приміщення, оскільки ОСОБА_1 має у власності квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , загальна площа 50,9 кв. м, а житлова площа 27,9 кв. м, яка відповідає нормі жилої площі, визначеної статтею 47 Житлового кодексу Української РСР (13,65 кв. м.). так, приймаючи вказане рішення відповідач керувався змінами, що були внесені Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2020 №353 до Порядку №719.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2020 №353 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року №719 "Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей". Вказана Постанова набрала чинності 14.05.2020.

Вказаною постановою було доповнено пункт 15 Порядку №719 пунктом 15: заявник та члени його сім`ї, на яких було розраховано грошову компенсацію, володіють майновими правами на незакінчене будівництвом житло чи правом власності на нерухоме майно, в тому числі на житлове приміщення, що відповідає нормі жилої площі, визначеної статтею 47 Житлового кодексу Української РСР (крім житлового приміщення, яке зруйноване або стало непридатним для проживання внаслідок збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі), або таке нерухоме майно було відчужено протягом п`яти років, що передують даті подання заяви про призначення грошової компенсації.

Таким чином, у відповідача відсутні підстави для відмови у призначенні грошової компенсації у відповідності до внесених змін до Порядку №719.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 вперше звернулася до відповідача у січні 2019 року із заявою про призначення та виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення особі-члену сім`ї загиблого військовослужбовця.

При цьому, як вірно зауважено судом першої інстанції, постанова Кабінету Міністрів "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року №719" набрала чинності після звернення позивачки із заявою про призначення грошової компенсації, а саме 14.05.2020.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України №5-рп/2002, що зупинення пільг, компенсацій і гарантій для військовослужбовців та працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державною права на їх соціальний захист та членів їхніх сімей.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист і сформулював чітку правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справах щодо права на пільги, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 щодо пільг, компенсацій і гарантій та від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказує на те, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (рішення № 5-рп/2002).

Конституційний Суд України 22.05.2008 в рішенні №10-рп/2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів.

Тлумачення словосполучення "звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005, згідно з яким "...конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод - є їх обмеження. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними". Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянина Конституційний Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій для військовослужбовців та членів їх сумей, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів, а правовідносини щодо їхнього забезпечення виникають не в момент звернення, а з моменту прийняття нормативно - правового акту, і не можуть бути припинені у зв`язку з внесенням до нього змін.

Отже, відповідач приймаючи пункт 3 рішення від 18.09.2020 №237 про відмову у призначенні та виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення із застосуванням п.9 п. 15 Порядку №719, який введений новою редакцією Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деякими категоріями осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей (в редакції постанови Кабінету міністрів України від 06.05.2020 року №353) діяв всупереч вимогам статті 22 Конституції України.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вперше у рішенні у справі "Міллер проти Австрії'" від 16 грудня 1974 року, де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і у рішенні "Гайгузус проти Австрії" від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, в свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Аналогічні висновки містяться в правовій позиції Європейського суду з прав людини, викладеній у п. 23 рішення "Кічко проти України" від 08.11.2005, а саме якщо правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування пункту 3 рішення відповідача №237 від 18.09.2020 про відмову в призначенні ОСОБА_1 грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян, а також членам їх сімей та зобов`язання Комісію щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян виконавчого комітету Білоцерківської міської ради вчинити дії на виконання пунктів 1 та 2 рішення Комісії щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян виконавчого комітету Білоцерківської міської ради №237 від 18.09.2020 про призначення та перерахунок грошової компенсації на виконання судового рішення ОСОБА_1 .

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 травня 2023 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Комісії щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 травня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.