Справа № 380/2359/24
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 рокусправа № 380/2359/24

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартинюк Віталій Ярославович, розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач 2), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення №154/03-16 №27 від 07.08.2023 року про відмову щодо перерахунку пенсії згідно Закону України "Про державну службу", про відмову на перехід на пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу";

зобов`язати перевести на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-ХІІ з дня її звернення із заявою від 03.08.2023 року та здійснити перерахунок пенсії відповідно до довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця Управління адміністрування послуг департаменту адміністративних послуг Львівської міської ради від 03.08.2023 року №20 та від 03.08.2023 року №19.

Позивач свої вимоги аргументує тим, що відповідач протиправно відмовив їй у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» з підстав, що в період з 25.05.2004 по 01.05.2016 вона працювала на посадах, що відноситься до посад в органах місцевого самоврядування, оскільки такі посади віднесені до відповідної категорії посад державної служби, а отже відповідно до п. 8 Прикінцевих Положень Закону України «Про державну службу» №889 мають бути зараховані до стажу державної служби за період роботи до набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889 від 10.12.2015 року. Крім того, посилається на правові позиції Верховного Суду.

Відповідач 1 подав суду відзив на позовну заяву, просить відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у ньому та зазначає, що позивач у період з 25.05.2004 по 01.05.2016 працювала на посадах органів місцевого самоврядування, який до стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до Закону №889 не зараховується, так як не передбачено статтею 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України, а відтак станом на дату набрання чинності Законом №889, тобто станом на 01.05.2016 остання працювала на посадах, які не відносяться до посад державної служби.

Відповідач 2 подав суду відзив на позовну заяву, просить відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у ньому та зазначає, що оскілки позивач у період з 25.05.2004 по 01.05.2016 працювала на посадах, що відноситься до посад в органах місцевого самоврядування, який не підлягає зарахуванню до стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», а тому, правові підстави для зарахування до стажу державної служби періоду роботи позивачки в органах місцевого самоврядування з 25.05.2004 по 01.05.2016 відсутні.

Ухвалою суду від 19.02.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, давши їм оцінку, суд виходив з наступного.

Позивач отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З матеріалів справи видно, що позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою від 03.08.2023 року щодо переведення її на пенсію державного службовця.

Листом відповідача 1 від 24.08.2023 року № 1300-5210-5/123316 позивачу скеровано рішення начальника відділу перерахунків пенсій № З управління пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області №154/03-16 № 27 від 07.08.2023 року про відмову щодо перерахунку пенсії згідно Закону України «Про державну службу».

Мотивами відмови є те, що у позивача відсутній стаж державної служби, так як у період з 25.05.2004 по 01.05.2016 вона працювала на посадах органів місцевого самоврядування, який до стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до Закону №889 не зараховується, оскільки не передбачено статтею 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Змістом спірних правовідносин є рішення органу Пенсійного фонду про відмову у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Підставою для відмови позивачу в перерахунку пенсії «перехід на пенсію за іншим Законом» відповідач у своєму рішенні зазначає «у зв`язку з відсутністю стажу державної служби».

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України, суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Застосовуючи наведену норму, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 19.03.2019 року у справі №466/5138/17.

Так, у згаданій постанові Верховного Суду зазначено наступне.

«Відповідно до частин 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому зазначений вік визначається статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тобто до 1 травня 2016 (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 1 травня 2016 року, відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

…

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, Верховний Суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частини 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у зразковому рішенні Верховного Суду від 4 квітня 2018 року у справі №822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №676/4235/17.

Статтею 46 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у пункті 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року №283.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування передбачених статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».».

Згідно ст. 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07 червня 2001 року за №2493-III (далі - Закон №2493-III) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Положення статей 2, 3 Закону №2493-III визначають, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» до п`ятої категорії посад в органах місцевого самоврядування відносяться - посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост; до шостої категорії начальники секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад, старост.

Статтею 46 Закону № 889 та пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 передбачено, що, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зараховується до стажу державної служби.

Аналогічна позиція повністю узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду викладеними в постановах від 10.05.2018 у справі №351/1792/17 та від 26.06.2018 у справі №735/939/17.

Як вбачається з трудової книжки серія НОМЕР_1 від 16 серпня 1985 року, позивач з 25.05.2004 року працювала на таких посадах:

- 25.05.2004 року прийнята на посаду спеціаліста 1-ї категорії, інспектора сектору передприватизаційної підготовки відділу реформування власності Львівської міської ради. Присвоєно 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування. Складена присяга посадової особи;

- 01.10.2004 року призначена на посаду бухгалтера, головного спеціаліста організаційно - інформаційного управління, як така, що брала участь у конкурсі та зарахована до кадрового резерву;

- 01.06.2006 року присвоєно черговий 12 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах шостої категорії посад;

- 04.01.2007 року у зв`язку із реорганізацією переведена на посаду бухгалтера, головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності адміністративно - господарського управління Львівської міської ради;

- 05.09.2007 року переведена на посаду головного спеціаліста відділу адміністративних послуг адміністративно - господарського управління;

- 02.06.2008 року присвоєно черговий 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах шостої категорії посад;

- 16.10.2009 року відділ адміністративних послуг перейменовано у відділ Центр обслуговування мешканців;

- 02.06.2014 року переведена з кадрового резерву на посаду адміністратора відділу Центр надання адміністративних послуг адміністративно - господарського управління. Збережено 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах шостої категорії посад;

- 01.07.2014 року присвоєно черговий 10 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах п`ятої категорії посад;

- 01.07.2016 року присвоєно черговий 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах п`ятої категорії посад;

- 02.01.2017 року переведена на посаду провідного спеціаліста відділу кореспонденції управління адміністрування послуг департаменту адміністративних послуг Львівської міської ради;

- 15.01.2018 року переведена з кадрового резерву на посаду начальника відділу - адміністратора відділу кореспонденції управління адміністрування послуг департаменту адміністративних послуг Львівської міської ради;

- 15.06.2020 року переведена за згодою на посаду провідного спеціаліста відділу кореспонденції управління адміністрування послуг департаменту адміністративних послуг Львівської міської ради;

- 31.07.2023 року звільна з роботи за угодою сторін.

Відтак, станом на 01.05.2016 року стаж роботи на посадах віднесених до відповідної категорії посад державної служби становить 11 років 11 місяців 7 днів.

Крім того, позивач зазначає у позові, що її загальний страховий стаж становить 37 роки 11 місяців, 19 днів, проте такий не досліджується судом, оскільки не є спірним.

Верховний Суд в постанові від 10.05.2018, справа №351/1792/17 зазначив, що після набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889 положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 Закону України «Про державну службу» №889 та пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зараховується до стажу державної служби.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу №889-Х/ІІІ від 10.12.2015 року стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах установлених на той час законодавством.

Таким чином, з наведеного слідує, що позивач з 25.05.2004 року безперервно до 01.05.2016 року займала посади в органах місцевого самоврядування, віднесені до відповідної категорії посад державної служби, а отже відповідно до п.8 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-ІІІ такі мають бути зараховані до стажу державної служби за період роботи до набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889-Х/ІІІ від 10.12.2015 року.

Крім того, суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» затверджений Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - Порядок № 622).

Згідно з пунктом 4 Порядку № 622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 01.05.2016, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 01.05.2016 на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 01.05.2016 на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах 3 - 5 цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики (пункт 5 Порядку № 622).

В матеріалах справи наявні довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 03.08.2023 № 20 та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед звільненням за пенсією) від 03.08.2023 № 19.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що наявні довідки видані позивачу її роботодавцем за формою, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не подано належних доказів правомірності відмови позивачу у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Наведене вказує на те, що відповідачем при прийнятті спірного рішення не було дотримано п.1 і п.3 ч.2 ст.2 КАС України, критеріїв правомірності.

З огляду на викладене, спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку обраному позивачем способу захисту судом враховано таке.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Наведена норма вказує на те, що завданням адміністративних судів є вирішення спору.

Оскільки оскаржене рішення є необґрунтованим в тому числі в частині визначення стажу державної служби позивача, який не був зарахований згідно записів трудової книжки, а також вимога щодо здійснення перерахунку пенсії відповідно до вищевказаних довідок, як просить позивач, то суд вважає, що спір між сторонами у цій частині ще не виник, а тому такі вимоги є передчасними та задоволенню не підлягають.

Відтак, в цій частині позовних вимог слід відмовити.

При цьому, суд, у відповідності до ч.2 ст.9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-ХІІ з дня її звернення із заявою від 03.08.2023 року та здійснення перерахунку пенсії відповідно до довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця Управління адміністрування послуг департаменту адміністративних послуг Львівської міської ради від 03.08.2023 року №20 та від 03.08.2023 року №19, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Щодо судового збору, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі підлягають стягненню на користь позивача пропорційно задоволених вимог в розмірі 605,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області, як особи, що приймала оскаржуване рішення.

Решта суми судового збору у розмірі 1211,20 грн., може бути повернений за клопотанням позивача відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» (внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом).

Керуючись ст.ст.2, 6, 9-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково та вийти за межі позовних вимог.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області №154/03-16 №27 від 07.08.2023 року про відмову ОСОБА_1 щодо перерахунку пенсії згідно Закону України "Про державну службу" на перехід на пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу".

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ) з урахуванням правової оцінки, наданої судом, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) щодо переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-ХІІ з дня її звернення із заявою від 03.08.2023 року та здійснення перерахунку пенсії відповідно до довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця Управління адміністрування послуг департаменту адміністративних послуг Львівської міської ради від 03.08.2023 року №20 та від 03.08.2023 року №19.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області (адреса: 36008, Запорізька область, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158б, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Мартинюк Віталій Ярославович