Справа № 440/11085/23
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/11085/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Довгопол М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви /а.с. 63 68/, просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати грошового забезпечення за період з 04 серпня 2022 року по день виключення зі списків особового складу військової частини 08.02.2023;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2022 рік та за 2023 рік ОСОБА_1 , виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 04 серпня 2022 року по день виключення зі списків особового складу військової частини 08.02.2023;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної відпустки за 2022 рік та за 2023 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 08 лютого 2023 року;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплата грошового забезпечення та невиплата компенсації за невикористані календарні дні щорічної відпустки) на користь ОСОБА_1 за період з 09.02.2023 по день ухвалення судового рішення за цим адміністративним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом т.в.о. командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.02.2023 № 36 позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення на підставі частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», однак не проведено усіх необхідних розрахунків, зокрема, не виплачено грошове забезпечення за період з 04.08.2022 по 08.02.2023, компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік тривалістю 30 календарних днів та за 2023 рік відповідно. На заяву до командира Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати грошового забезпечення до дня виключення зі списків особового складу позивачем отримано відмову. Позивач наголошував, що виключення зі списків особового складу військовослужбовця, звільненого з військової служби, можливе за умови здачі посади та проведення з ним усіх розрахунків по грошовому, продовольчому та речовому забезпеченню, а до проведення розрахунку дозволяється лише зі згоди такого військовослужбовця, проте згода на виключення зі списків особового складу позивачем не надавалася.

2. Стислий зміст заперечень відповідача

У відзиві на позовну заяву /а.с. 116 - 118/ представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на безпідставність позовних вимог та заявлення їх із пропуском строку звернення до суду. Наголошував, що відповідно до статті 233 КЗпП України встановлено тримісячний строк для звернення до суду із заявою про вирішення трудового спору, при цьому грошове забезпечення позивачу припинено нараховувати з серпня 2022 року, тому строк позовної давності закінчився з 01.12.2022, із заявою про виплату компенсації за невикористану відпустку до військової частини НОМЕР_1 позивач звернувся 02.02.2023, тому строк позовної давності закінчився 02.05.2023, а за вимогами, що стосуються стягнення середнього заробітку, строк позовної закінчився 08.05.2023, що свідчить про пропуск позивачем строку звернення до суду із позовом.

Поміж іншого, вказував, що виплата грошового забезпечення позивачу здійснювалася відповідно до пунктів 9.1., 9.2. розділу IX Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.

3. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2023 позовну заяву залишено без руху /а.с. 47/.

Ухвалою суду від 30.08.2023 продовжено строк для усунення недоліків до 08.09.2023 /а.с. 51/.

Ухвалою суду від 11.09.2023 продовжено строк для усунення недоліків до 18.09.2023 /а.с. 58/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) /а.с. 107 - 108/.

Ухвалою суду від 04.12.2023 повторно витребувано від Військової частини НОМЕР_1 інформацію щодо використання ОСОБА_1 щорічної відпустки за 2022 - 2023 роки, а також виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2022 - 2023 роки, документи на підтвердження цієї інформації; належним чином засвідчені копії наказів по особовому складу, що стосуються прийняття та звільнення з військової служби ОСОБА_1 ; додатково витребувано від Військової частини НОМЕР_1 довідку про середньоденний та середньомісячний розмір грошового забезпечення позивача; відомості про те, якою військовою частиною здійснюється нарахування та виплата сум грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 (на час спірних правовідносин та на час розгляду справи), обґрунтовані письмові пояснення щодо правових підстав направлення до військової частини НОМЕР_2 документів щодо погодження призначення позивача на посаду начальника відділення медичного постачання військової частини НОМЕР_1 , докази на підтвердження пояснень; витребувано від Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки належним чином засвідчені копій документів особової справи ОСОБА_1 (за наявності); витребувано від військової частини НОМЕР_2 інформацію про те, чи надходили документи військової частини НОМЕР_1 щодо погодження призначення ОСОБА_1 на посаду начальника відділення медичного постачання військової частини НОМЕР_1 (клопотання від 12.07.2022 № 1983, від 14.07.2022 № 1170/152, від 25.08.2022 № 1170/461, рапорт від 08.09.2022 № 1170/576), документи за наслідками їхнього розгляду, відомості щодо місця перебування особової справи ОСОБА_1 (за наявності) /а.с. 135/.

16.01.2024 до суду надійшли документи відповідача на виконання ухвали суду від 04.12.2023.

12.02.2024 до суду надійшли пояснення щодо виконання ухвали суду від 04.12.2023 від Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

04.03.2024 електронною поштою та 12.03.2023 засобами поштового зв`язку до суду надійшли документи від Військової частини НОМЕР_2 на виконання ухвали суду від 04.12.2023.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 є громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія паспорту КН050792 /а.с. 14 15/.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.03.2022 № 46 лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 , призваного на військову службу відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», згідно з пунктом 1, 17 частини 1 статті 106 Конституції України, частини 3 статті 8 Закону України «Про оборону України», частини першої, другої та одинадцятої статті 39-1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення і призначено на посаду начальника аптеки, ВОС 9090003 /а.с. 139/.

01.06.2022 Військовою частиною НОМЕР_1 отримано від Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» лист від 01.06.2022 № 555дск, яким з метою виконання вимог директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 26.05.2022 № Д-116/дск надіслано для керівництва в роботі штат № 57/083 військовий госпіталь (на 200 ліжок) /а.с . 119/.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.06.2022 № 120 відповідно до директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 26.05.2022 № Д-116/дск з 04 червня 2022 року введено в дію штат № 057/083 військовий госпіталь (на 200 ліжок) та з 04 червня 2022 року військовослужбовців допущено до тимчасового виконання обов`язків за новим штатом до відповідних посад, зокрема, лейтенанта медичної служби ОСОБА_2 , начальника аптеки, начальника відділення медичного постачання /а.с. 121/.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.08.2022 № 174 вирішено лейтенанту медичної служби ОСОБА_1 , який у зв`язку з переведенням військової частини на новий штат, відповідно до наказу командира військової частини (по стройовій частині) від 03.06.2022 № 120, з 04 червня 2022 року був допущений до виконання обов`язків начальника відділення медичного постачання, припинити виплату грошового забезпечення /а.с. 81/.

Листом від 25.08.2022 № 1170/461 командир військової частини подав командиру військової частини НОМЕР_2 документи для залишення на військовій службі понад граничний вік військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 , тимчасового виконуючого обов`язки начальника відділення медичного постачання /а.с. 124/.

Відповідно до письмових пояснень Військової частини НОМЕР_2 подання № 1170/461 від 25.08.2022 щодо залишення ОСОБА_1 на військовій службі понад граничний вік не реалізовано, через те що станом на 25.08.2022 ОСОБА_1 виповнилося 64 роки /а.с. 152/.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 07.09.2022 № 115 відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 , начальника аптеки 387 військового госпіталю (на 100 ліжок) Національного військо-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» (на 1100 ліжок) Медичних сил Збройних Сил України звільнено з військової служби у відставку за підпунктом «а» (за віком) /а.с. 153/.

08.09.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 складено рапорт № 1170/576 щодо призначення лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 на посаду начальника відділення медичного постачання військової частини НОМЕР_1 . У рапорті також зауважено, що час для виплат грошового забезпечення два місяці закінчився 03.08.2022, а рішення по військовослужбовцю не прийнято /а.с. 125/.

Згідно з письмовими поясненнями Військової частини НОМЕР_2 позитивного рішення за вказаним рапортом не прийнято у зв`язку з виданням наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 07.09.2022 № 115 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби /а.с.152/

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 12.10.2022 (з адміністративно-господарчої діяльності) «Про прийом-передачу справ та посади начальника відділення медичного постачання» у зв`язку зі звільненням з військової служби у запас, відповідно до наказу Командувача Медичних сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 07 вересня 2022 року № 115 (вх. № 877 від 11.10.2022) лейтенанту медичної служби ОСОБА_1 , тимчасово виконуючому обов`язки начальника відділення медичного постачання, визначено в період з 12 жовтня по 26 жовтня 2022 року здати справи та посаду, працівнику ЗСУ ОСОБА_3 , провізору групи медичного постачання, тимчасово прийняти справи та посаду начальника відділення медичного постачання /а.с. 128/.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.10.2022 № 160 (з адміністративно-господарчої діяльності) «Про продовження терміну прийому передачі справ та посади начальника відділення медичного постачання» визначено лейтенанту медичної служби ОСОБА_1 продовжити термін передачі справ та посади начальника відділення медичного постачання до 10 листопада 2022 року у зв`язку з хворобою працівника ЗСУ ОСОБА_3 , провізора групи медичного постачання відділення медичного постачання, яка приймає тимчасово посаду начальника відділення медичного постачання /а.с. 129/.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2022 № 166 (з адміністративно-господарчої діяльності) «Про продовження терміну прийому-передачі справ та посади начальника відділення медичного постачання» у зв`язку зі звільненням працівника ЗСУ ОСОБА_3 визначено в період з 6 листопада по 10 листопада 2022 року лейтенанту медичної служби ОСОБА_1 здати справи та посаду начальника відділення медичного постачання, старшому лейтенанту ОСОБА_4 , начальнику приймального відділення, тимчасово прийняти справи та посаду начальника відділення медичного постачання /а.с. 130/.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.11.2022 № 168 (з адміністративно-господарчої діяльності) «Про продовження терміну прийому-передачі справ та посади начальника відділення медичного постачання» у зв`язку з перебуванням лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_1 , звільненням його від виконання службових обов`язків, вирішено продовжити термін прийому-передачі справ та посади начальника відділення медичного постачання до закінчення лікування лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 /а.с. 131/.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.01.2023 № 20 (з адміністративно-господарчої діяльності) «Про продовження терміну прийому-передачі справ та посади начальника відділення медичного постачання» у зв`язку зі звільненням з військової служби у запас лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 , на виконання наказів командира військової частини НОМЕР_1 № 152 від 12.10.2022, № 160 від 26.10.2022, № 116 від 05.11.2022, із закінченням лікування лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 168 від 09.11.2022, визначено в період з 24 січня по 03 лютого 2023 року лейтенанту медичної служби ОСОБА_1 здати справи та посаду начальника відділення медичного постачання , працівнику ЗСУ ОСОБА_5 , провізору відділення медичного постачання прийняти справи та посаду начальника відділення медичного постачання /а.с. 87 - 88/.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.02.2023 № 25 (з адміністративно-господарчої діяльності) «Про продовження терміну прийому-передачі справ та посади начальника відділення медичного постачання» у зв`язку з високим навантаженням по поточній роботі провізора та великим обсягом майна у відділенні медичного постачання, внаслідок чого не вистачає часу для повної перевірки фактичної наявності всього інвентарного майна та медикаментів продовжено здачу справ та посади начальника відділення медичного постачання до 08 лютого 2023 року /а.с. 89/.

08.02.2023 ТВО командира військової частини НОМЕР_1 затверджено акт про прийняття і здавання посади начальника відділення медичного постачання /а.с. 90/.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.02.2023 № 36 (по стройовій частині) лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 , тимчасово виконуючого обов`язки начальника відділення медичного постачання, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 07.09.2022 № 115 з військової служби у відставку, відповідно до підпункту «а» (за віком) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вирішено вважати таким, що справи та посаду здав і направити на військовий облік до Полтавського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, 08 лютого 2023 року виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення /а.с. 91/.

22.02.2023 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслано командиру військової частини НОМЕР_1 заяву про виплату грошового забезпечення до дня виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 /а.с. 97 98/.

Листом від 19.03.2023 № 1170/918 на заяву позивача стосовно виплати грошового забезпечення командиром Військової частини НОМЕР_1 повідомлено, що відповідно до пункту 1 глави ХХVII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам 03.08.2022 нарахування та виплату грошового забезпечення було зупинено, підстав для виплати грошового забезпечення до дня виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 немає /а.с. 132/.

Не погодившись із бездіяльністю військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати грошового забезпечення за період з 04 серпня 2022 року по день виключення зі списків особового складу військової частини 08.02.2023, а також щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2022 рік та за 2023 рік ОСОБА_1 , виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

У силу вимог статті 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 25.03.1992 №2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

За змістом частини першої статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною шостою статті 2 Закону № 2232-XII передбачено такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом № 2102-IX від 24.02.2022, введено на території України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб воєнний стан, дія якого в подальшому була неодноразово продовжена та була чинною на час спірних правовідносин .

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 Про загальну мобілізацію оголошено загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 22 Закону № 2232-XII граничний вік перебування на військовій службі встановлюється: для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду, з числа осіб:

рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу - до 60 років;

вищого офіцерського складу - до 65 років.

Згідно з частиною 3 статті 24 Закону № 2232-XII закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з підпунктом «а» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану: за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі.

Водночас пунктом 219 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008), визначено, що військовослужбовці, які мають високу професійну підготовку, досвід практичної роботи на займаній ними посаді, визнані військово-лікарською комісією придатними за станом здоров`я для проходження військової служби, на їх прохання і за потреби Збройних Сил України можуть бути залишені на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі на строк до п`яти років.

Згідно з пунктом 222 Положення № 1153/2008 рішення про залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі приймається:

для осіб офіцерського складу - Міністром оборони України;

для осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу - посадовими особами, яким надано право їх звільнення з військової служби відповідно до пункту 225 цього Положення.

Пунктом 256 Положення № 1153/2008 визначено, що у разі проведення організаційно-штатних заходів під час особливого періоду військовослужбовці військової служби за призовом, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі та є придатними до проходження військової служби за станом здоров`я, переміщуються на інші посади, передбачені штатами воєнного часу, або приймаються на військову службу за контрактом (у тому числі після демобілізації чи прийняття Президентом України рішення про звільнення громадян з військової служби за призовом) чи направляються на курс військової підготовки за програмою підготовки офіцерів або сержантів (старшин) або на курс перепідготовки за дефіцитною для Збройних Сил України спеціальністю.

За приписами частини 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 4 статті 9 вказаного Закону визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 3 вказаної Постанови виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу визначено здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Порядок № 260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Пунктом 2 розділу І Порядку № 260 встановлено, що грошове забезпечення включає:

щомісячні основні види грошового забезпечення;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать:

посадовий оклад;

оклад за військовим званням;

надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать:

підвищення посадового окладу;

надбавки;

доплати;

винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту;

премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать:

винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану;

допомоги.

Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку № 260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є:

штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина);

накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження;

накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення;

накази про присвоєння військових звань;

грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до пункту 7 розділу І Порядку № 260 військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення (абз. 3).

За час прийняття справ і посади військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, в межах строків, визначених чинним законодавством для прийняття та здавання справ і посади, виплачується грошове забезпечення, яке військовослужбовець отримував за останньою займаною посадою, виходячи з окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії (абз. 5).

Порядок виплати грошового забезпечення у зв`язку з переведенням військової частини на інший штат (внесення змін до штату) регламентується розділом XXVII Порядку № 260.

Так, згідно з пунктом 1 розділу XXVII Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) у разі переведення військової частини на інший штат (внесення змін до штату), допущеним до виконання обов`язків за посадами за новим штатом, виплачується з дня допуску до виконання обов`язків за новими посадами, встановленого наказом командира військової частини, але не раніше дня переведення військової частини на інший штат (внесення змін до штату) і дня отримання нового штату, не більше ніж два місяці.

У свою чергу пунктом 15 розділу І Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час тимчасового виконання обов`язків понад два місяці за новими посадами у зв`язку з переведенням військової частини на інший штат (внесення змін до штату).

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Виплату грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби визначає розділ XXXI Порядку № 260.

Пунктом 1 розділу XXXI Порядку № 260 встановлено, що грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується: військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади.

Військовослужбовцям, які у період перебування у відпустці або під час здавання справ та посади захворіли, грошове забезпечення за цей період виплачується у разі набуття права на продовження відпустки (на підставі довідки лікарняного закладу) або продовження строків здавання справ та посади (на підставі відповідного наказу) (пункт 2 розділу XXXI Порядку № 260) .

Відповідно до пункту 3 розділу XXXI Порядку № 260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

У свою чергу за приписами пункту 4 розділу XXXI Порядку № 260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), накази про звільнення яких підписано минулого року, але які не виключені зі списків військової частини, відпустка за період служби в поточному році не надається і грошове забезпечення за час такої відпустки не виплачується.

Згідно з пунктом 6 розділу XXXI Порядку № 260 розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Аналіз наведених положень законодавства свідчить, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби. Порядок та умови виплати військовослужбовцям Збройних Сил України грошового забезпечення визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та Порядком № 260.

Спірним питанням у цій справі є наявність підстав для виплати Військовою частиною НОМЕР_1 позивачу грошового забезпечення за період з 04 серпня 2022 року по день виключення зі списків особового складу військової частини 08.02.2023, а також компенсації за невикористані календарні дні щорічної відпустки за 2022 рік та за 2023 рік.

Як встановлено судом, Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.06.2022 № 120 відповідно до директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 26.05.2022 № Д-116/дск з 04 червня 2022 року введено в дію штат № 057/083 військовий госпіталь (на 200 ліжок) та з 04 червня 2022 року військовослужбовців допущено до тимчасового виконання обов`язків за новим штатом до відповідних посад, зокрема, лейтенанта медичної служби ОСОБА_2 , начальника аптеки, начальника відділення медичного постачання /а.с. 121/.

За приписами пункту 1 розділу XXVII Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) у разі переведення військової частини на інший штат (внесення змін до штату), допущеним до виконання обов`язків за посадами за новим штатом, виплачується з дня допуску до виконання обов`язків за новими посадами, встановленого наказом командира військової частини, але не раніше дня переведення військової частини на інший штат (внесення змін до штату) і дня отримання нового штату, не більше ніж два місяці.

Імперативною нормою пункту 15 розділу І Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час тимчасового виконання обов`язків понад два місяці за новими посадами у зв`язку з переведенням військової частини на інший штат (внесення змін до штату). Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.08.2022 № 174 визначено лейтенанту медичної служби ОСОБА_1 , який у зв`язку з переведенням військової частини на новий штат, відповідно до наказу командира військової частини (по стройовій частині) від 03.06.2022 № 120, з 04 червня 2022 року був допущений до виконання обов`язків начальника відділення медичного постачання, припинити виплату грошового забезпечення /а.с. 81/.

Із довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 /а.с. 120/ слідує, що виплата грошового забезпечення останньому здійснювалася по 03.08.2022 включно.

Таким чином припинення виплати позивачу грошового забезпечення з 04.08.2022 було обумовлено приписами Порядку № 260 та оформлено Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.08.2022 № 174.

Суд зауважує, що наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.08.2022 № 174 щодо припинення виплати грошового забезпечення позивачу є чинним та у встановленому порядку не оскаржувався.

Також зазначений наказ не є предметом спору у цій справі.

За наведених обставин суд не вбачає підстав для визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати грошового забезпечення позивачу за період з 04 серпня 2022 року до 11 жовтня 2022 року (дати отримання наказу про звільнення позивача) та відповідно зобов`язання відповідача нарахувати та виплати грошове забезпечення за цей період.

У свою чергу суд враховує, що наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 07.09.2022 № 115 відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 , начальника аптеки 387 військового госпіталю (на 100 ліжок) Національного військо-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» (на 1100 ліжок) Медичних сил Збройних Сил України звільнено з військової служби у відставку за підпунктом «а» (за віком) /а.с. 153/.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 12.10.2022 (з адміністративно-господарчої діяльності) «Про прийом-передачу справ та посади начальника відділення медичного постачання» у зв`язку зі звільненням з військової служби у запас, відповідно до наказу Командувача Медичних сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 07 вересня 2022 року № 115 (вх. № 877 від 11.10.2022) лейтенанту медичної служби ОСОБА_1 , тимчасово виконуючому обов`язки начальника відділення медичного постачання, визначено в період з 12 жовтня по 26 жовтня 2022 року здати справи та посаду, працівнику ЗСУ ОСОБА_3 , провізору групи медичного постачання, тимчасово прийняти справи та посаду начальника відділення медичного постачання /а.с. 128/.

Термін прийому передачі справ та посади продовжувався наказами командира військової частини НОМЕР_1 від 26.10.2022 № 160, від 05.11.2022 № 166; від 09.11.2022 № 168, від 24.01.2023 № 20, від 03.02.2023 № 25 безперервно до 08 лютого 2023 року.

08.02.2023 ТВО командира військової частини НОМЕР_1 затверджено акт про прийняття і здавання посади начальника відділення медичного постачання /а.с. 90/.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.02.2023 № 36 (по стройовій частині) лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 , тимчасово виконуючого обов`язки начальника відділення медичного постачання, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 07.09.2022 № 115 з військової служби у відставку, відповідно до підпункту «а» (за віком) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вирішено вважати таким, що справи та посаду здав і 08 лютого 2023 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення /а.с. 91/.

Пунктом 1 розділу XXXI Порядку № 260 встановлено, що грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується: військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади.

Військовослужбовцям, які у період перебування у відпустці або під час здавання справ та посади захворіли, грошове забезпечення за цей період виплачується у разі набуття права на продовження відпустки (на підставі довідки лікарняного закладу) або продовження строків здавання справ та посади (на підставі відповідного наказу) (пункт 2 розділу XXXI Порядку № 260) .

Зважаючи на викладені правові норми, суд приходить до висновку, що з 11.10.2022 - дня одержання військовою частиною НОМЕР_1 наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 07.09.2022 № 115 щодо звільнення позивача, Військова частина НОМЕР_1 на підставі пункту 1 розділу XXXI Порядку № 260 мала обов`язок нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади до дня виключення позивача наказом зі списків особового складу, який є одночасно днем здавання справ та посади, а саме, до 08.02.2023.

Суд наголошує, що установлений наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 12.10.2022 строк здавання справ та посади безперестанно продовжувався до 08.02.2023 на підставі відповідних наказів, а відтак позивач мав право на отримання за цей період грошового забезпечення згідно з пунктом 1 розділу XXXI Порядку № 260.

Відповідно до пункту 7 розділу І Порядку № 260 за час прийняття справ і посади військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, в межах строків, визначених чинним законодавством для прийняття та здавання справ і посади, виплачується грошове забезпечення, яке військовослужбовець отримував за останньою займаною посадою, виходячи з окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії (абз. 5).

Разом з тим, військовою частиною НОМЕР_1 грошове забезпечення позивачу у період з 11.10.2022 по 08.02.2023 не нараховувалося та не виплачувалося, у зв`язку з чим допущено протиправну бездіяльність, яка порушила права позивача. При цьому відповідачем у листі від 11.01.2024 № 1170/180 підтверджено, що нарахування та виплата грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 здійснюється військовою частиною НОМЕР_1 /а.с. 138/.

Отже, з метою захисту прав позивача, суд вважає за необхідне, визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати грошового забезпечення за період з 11 жовтня 2022 року по день виключення зі списків особового складу військової частини 08.02.2023 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 11 жовтня 2022 року по день виключення зі списків особового складу військової частини 08.02.2023. Таким чином позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2022 рік та за 2023 рік ОСОБА_1 , виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної відпустки за 2022 рік та за 2023 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 08 лютого 2023 року, суд виходить з такого.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів.

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, тривалість щорічної основної відпустки в році початку військової служби обчислюється з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті, за кожний повний місяць служби до кінця календарного року.

В ході розгляду справи судом встановлено, що щорічна відпустка за 2022 2023 роки ОСОБА_1 не надавалась, виплата грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2022 2023 роки ОСОБА_1 не здійснювалась, про що зазначено у листі відповідача від 11.01.2024 № 1170/180 /а.с. 138/.

Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 08.02.2023 № 36 (по стройовій частині), яким лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 , тимчасово виконуючого обов`язки начальника відділення медичного постачання, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 07.09.2022 № 115 з військової служби у відставку, відповідно до підпункту «а» (за віком) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» , 08 лютого 2023 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, не містить положень щодо виплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки.

Водночас пунктом 3 розділу XXXI Порядку № 260 передбачено, що у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

При цьому за приписами пункту 4 розділу XXXI Порядку № 260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), накази про звільнення яких підписано минулого року, але які не виключені зі списків військової частини, відпустка за період служби в поточному році не надається і грошове забезпечення за час такої відпустки не виплачується.

Таким чином, беручи до уваги те, що наказ про звільнення позивача був підписаний у 2022 році, але зі списків військової частини позивач був виключений у 2023 році, в силу вимог пункту 4 розділу XXXI Порядку № 260 відпустка за період служби в 2023 році не підлягала наданню, а відтак і компенсація грошового забезпечення за час такої відпустки не підлягала виплаті при звільненні.

Разом з тим відповідно до пункту 3 розділу XXXI Порядку № 260 позивач мав право на отримання компенсації грошового забезпечення за час щорічної відпустки за 2022 рік, яка не була йому надана у 2022 році.

Отже, з метою захисту прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2022 рік ОСОБА_1 , виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної відпустки за 2022 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 08 лютого 2023 року. Відтак позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Позовні вимоги, що стосуються нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2023 рік, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з військової частини НОМЕР_1 середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплата грошового забезпечення та невиплата компенсації за невикористані календарні дні щорічної відпустки) на користь ОСОБА_1 за період з 09.02.2023 по день ухвалення судового рішення за цим адміністративним позовом, суд зазначає таке.

Статтею 116 Кодексу законів про працю України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлено статтею 117 КЗпП України, згідно з приписами якої у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Матеріалами справи підтверджено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.02.2023 № 36 (по стройовій частині) лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 , тимчасово виконуючого обов`язки начальника відділення медичного постачання, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 07.09.2022 № 115 з військової служби у відставку, відповідно до підпункту «а» (за віком) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» , 08 лютого 2023 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Факт неналежного розрахунку із позивачем при звільненні судом встановлено в межах цієї справи. При цьому рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відтак відповідні суми грошового забезпечення наразі відповідачем не нараховані та не виплачені.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до приписів частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

З наведених процесуальних норм Закону випливає, що судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів Кодексу адміністративного судочинства України підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак, обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушеного права чи законного інтересу.

Суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому.

Таким чином, оскільки на час звернення позивача до суду відповідачем не здійснено фактичного розрахунку з позивачем із затримкою, позовні вимоги про стягнення з військової частини НОМЕР_1 середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплата грошового забезпечення та невиплата компенсації за невикористані календарні дні щорічної відпустки), звернуті позивачем на майбутнє, а тому задоволенню не підлягають як передчасні.

Отже, позов належить задовольнити частково.

Стосовно доводів відповідача про те, що позов ОСОБА_1 заявлено із пропуском строку звернення до суду, суд зазначає таке .

Суд враховує, що частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За змістом частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частинами третьою та п`ятою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Предметом спору у цій справі є нарахування та виплата позивачеві грошового забезпечення та компенсації відпустки.

Суд бере до уваги, що спір щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці, тому вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, суд виходить з того, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.09.2023 у справі №620/1201/23.

За приписами частин першої та другої статті 233 КЗпП України (в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX, яка набрала чинності 19.07.2022) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Отже, з 19.07.2022 законодавцем передбачено тримісячний строк для звернення працівника до суду з позовом про виплату заробітної плати.

Разом з тим, пунктом 1 Прикінцевих положень КЗпП визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 27 червня 2023 року № 651, відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Таким чином з 01 липня 2023 року строк звернення до суду із позовом про виплату заробітної плати регламентується статтею 233 КЗпП України і складає три місяці з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Зважаючи на принцип правової визначеності, невід`ємною складовою якого є вимога про передбачуваність правової норми, позивач у будь-якому випадку мав право звернутись до суду з цим позовом до 02.10.2023.

Враховуючи те, що позивач звернувся до суду із позовом 01.08.2023, суд констатує, що строк звернення до суду ним не пропущено.

Крім того, суд звертає увагу на те, що матеріали справи взагалі не містять доказів одержання позивачем письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, від якого обліковується тримісячний строк звернення до суду.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Беручи до уваги те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", доказів понесення інших судових витрат до суду не надав, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 11 жовтня 2022 року по день виключення зі списків особового складу військової частини 08.02.2023.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 11 жовтня 2022 року по день виключення зі списків особового складу військової частини 08.02.2023.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2022 рік.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної відпустки за 2022 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 08 лютого 2023 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М.В. Довгопол