Справа № 401/4019/23
Суддя: Мельничик Ю. С.
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

копія
Справа № 401/4019/23 Провадження № 2-а/401/20/24

18 березня 2024 року м. Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючий суддя Мельничик Ю.С.,

з участю: секретаря судових засідань Рудської В.А.,

позивача - ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції та поліцейського 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Одеській області сержанта поліції Площинської Ельвіри Володимирівни, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Процедура (рух справи):

У жовтні 2023 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів про скасування постанови серії ЕАТ №8036334 від 29 жовтня 2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до ч.2 та ч.6 ст.12, ч.ч. 1-3 ст.257, ч.5 ст.262 КАС України ухвалою суду від 08 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (викликом) сторін.

Позиція позивача, ОСОБА_1 :

Позивач свої вимоги обґрунтував тим, що постановою серії ЕАТ №8036334 від 29 жовтня 2023 року поліцейського 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Одеській області сержанта поліції Площинської Е.В. його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, відповідно до змісту якої, він не виконав вимоги дорожнього знаку 3.29 та перевищив максимальне обмеження швидкості на 23 км/год. Зазначеною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Позивач вважає вище вказану постанову необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з тим, що поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху приладом, тримаючи його в руках, рухаючись по узбіччі, тоді як фото- і відеотехніка для проведення фіксації швидкості транспортного засобу повинна бути встановлена стаціонарно вмонтованим способом. Крім того позивач зазначає, що відповідачем не було дотримано вимоги щодо контролю швидкості руху транспортних засобів лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70). Також у позовній заяві позивач посилається на те, що поліцейський не встановив особу, яка керувала транспортним засобом, не перевірив наявність у нього посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційних документів на транспортний засіб. До того ж позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 не задовольнила його письмові клопотання, зокрема, щодо необхідності скористатися юридичною допомогою.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Позиція відповідачів, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції та поліцейського 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Одеській області сержанта поліції Площинської Ельвіри Володимирівни:

Відповідачі до суду не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

26 грудня 2023 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву. У відзиві на адміністративний позов відповідач не погоджується з вимогами позивача, вважає їх необґрунтованими, такими, що не відповідають дійсності та нормам чинного законодавства України. В обґрунтуванні відзиву зазначає, що в ході виконання службових обов`язків у складі екіпажу патрульної поліції, 1 батальйону 1 управління патрульної поліції в Одеській області патрульної поліції сержантом поліції Площинською Ельвірою 29.10.2023 приблизно о 10 год. 50 хв. виявлено транспортний TGX реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який керував вищезазначеним транспортним засобом зі швидкістю 73 км/год., в зоні дії дорожнього знаку швидкості руху на 23 км/год, чим порушив п. 12.9.б Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вищезазначене адміністративне правопорушення зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості руху транспортних засобів TruСАМ ТС000346 та підтверджується відеозаписами із вищезазначеного лазерного вимірювача швидкості руху. Також представник відповідача зазначає, що помилковим є судження позивача в позовній заяві щодо відсутності у працівників поліції, законодавчо закріпленого права застосовувати прилад TruCAM, тримаючи його в руках, оскільки відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірюваної техніки лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТС000346 є придатним до застосування, працює також в ручному режимі, має визначену максимальну допустиму похибку при вимірюванні швидкості в ручному режимі ± 2 км/год. Таким чином, в розумінні ст. 40 Закону України "Про національні поліцію", розміщення поліцейськими приладу TruCAM з метою фіксації порушень швидкісного режиму руху в руках не є порушенням вимог чинного законодавства. Крім того зазначає, що станом на 01.12.2023 (дата надходження судової повістки на адресу відповідача) відеозаписи з портативних відео реєстраторів інспекторів за даним фактом правопорушення відсутні у зв`язку із закінченням строку їх зберігання, який становить 30 діб (до 29.11.2023 включно). Під час розгляду справи, позивача ознайомлено з його правами згідно ст. 268 КУпАП та ст.63 Конституції України, роз`яснено право та строки на оскарження постанови, строк на сплату штрафу згідно постанови та роз`яснено наслідки невиконання вказаної постанови, а позивач скористався своїм правом на власний розсуд і не надав інспектору письмові пояснення по суті вчиненого ним адміністративного правопорушення.

Таким чином, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8036334 від 29.10.2023 обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством, ґрунтується на повному та всебічному розгляді справи, належних, допустимих та достатніх доказах вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Крім того, представник відповідача разом з відзивом подав до суду клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву. В обґрунтування клопотання зазначає, що представник управління патрульної поліції не мав можливості дотриматись процесуальних строків на подання відзиву у зв`язку із частими та тривалими сигналами повітряної тривоги, плановими та екстреними відключеннями електропостачання у місті Одесі та області, та фізичною неможливістю здійснити збирання та дослідження доказів у даній справі у встановлений судом строк.

Щодо поновлення строку на подання відзиву відповідачем, то слід зазначити, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. (ч.1 ст.122 КАС України)

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 122 КАС України, якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Суд зазначає, що у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

На час винесення оскаржуваної постанови, а також розгляду справи судом, строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Відповідно до рекомендацій Ради суддів України щодо роботи суддів в умовах воєнного стану від 02 березня 2022 року суддям необхідно виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків та по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану.

Таким чином, суд дійшов висновку про поновлення відповідачу строку на подання відзиву до суду.

Встановлені судом обставини справи:

Судом встановлено та сторонами справи не заперечується, що постановою від 29 жовтня 2023 року серії ЕАТ №8036334 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Згідно з вказаною постановою, адміністративне правопорушення полягало в тому, що 29.10.2023 у с.Алтестове (дорога М-05 449 км.) ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом TGX 18.500 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 73 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 "Обмеження максимальної швидкості руху", та перевищив максимальне обмеження швидкості руху на 23 км/год, чим порушив п. 12.9.б Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Швидкість вимірювалася приладом TruCAM №ТС000346.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що вважає вказану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків і фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Відповідач заперечуючи проти позову, в підтвердження обґрунтованості та правомірності прийнятої постанови надав суду відзив на позовну заяву, до якого долучено оптичний диск із розміщеними на ньому відеофайлом та фотозображенням, що зроблені за допомогою лазерного вимірювача швидкості ТЗ TruCam №ТС000346.

Оцінка (джерела права) та висновок суду:

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало виявлення факту порушення ним п.12.9.(б) ПДР, а саме перевищення встановленого дорожнім знаком 3.29 ПДР обмеження максимальної швидкості руху.

За приписами частини 1 статті 122 КУпАП, в редакцій чинній на час винесення спірної постанови, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В силу пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

У відповідності до пункту 8 частини 1 статті 23 Закону № 580-VIII у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (пункти 1.1, 1.9 Правил).

Пунктами 1.1, 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що ці Правила, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За приписами пункту 12.9. (б) Правил дорожнього руху, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Згідно розділу 33 "Дорожні знаки" Правил дорожнього руху, до заборонних знаків відноситься 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", яким забороняється рух зі швидкістю, що перевищує зазначену на знаку.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач порушив п.12.9.(б) ПДР, а саме перевищив максимальну швидкість на ділянці дороги, де встановлено дорожній знак 3.29 "Обмеження максимальної швидкості".

При цьому, у складеній постанові серії ЕАТ №8036334 від 29 жовтня 2023 вказано серійний номер і назву технічного засобу, яким здійснювалося вимірювання швидкості руху.

В якості доказу на підтвердження наявності події адміністративного правопорушення відповідач долучив до матеріалів справи диск, із розміщеними на ньому відео-файлом та фотозображенням, що зроблені за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20 №ТС000346, а також інструкцію до приладу TruCAM.

Надані до суду фотознімки та відеозапис обставин правопорушення дають можливість ідентифікувати державний номерний знак автомобіля, що на ній зображений, а також його марку, колір, та швидкість руху у момент вимірювання, яка становила 73 км/год, що згідно оскаржуваної постанови на 23 км/год перевищувало допустиму швидкість руху.

Доводи позивача про те, що відповідачем не було дотримано під час вимірювання швидкості ТЗ лазерним вимірювачем швидкості TruСАМ положень статті 40 Закону України "Про національну поліцію", а саме такий прилад не був належним чином зафіксований під час вимірювання швидкості, а перебував в руках поліцейського, суд вважає помилковим, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 31 Закону України Про Національну поліцію поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів i технічних засобів, що мають функцiї фото- i кінозйомки, відеозапису, засобів фото- i кінозйомки, відеозапису.

У відповідності ч. 1 до ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні.

Зміст наведеної норми дає підстави для висновку, що відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень можуть розміщуватися поліцейськими наступним шляхом: - закріплюватися на однострої; - закріплюватися у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів; - монтуватися/розміщуватися по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Отже, вказана норма не містить імперативного припису щодо розміщення відеотехніки виключно стаціонарно вмонтованим способом.

В той же час зазначена норма дозволяє розміщувати засоби фіксації правопорушень по зовнішньому периметру доріг у будь який спосіб.

Згідно з копією листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України "Щодо надання інформації з питань метрології та технічного регулювання" прилади "TruCAM", які введено в експлуатацію з 2012 року по 2015 рік, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки (а. с. 39).

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/28265 від 05.09.2023, виданого ДП Укрметртестстандарт Мінекономрозвитку України, чинного до 21.08.2024, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС000346 (виробник Laser Technology Inc., США), відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах 2 км/год. Крім у даному свідоцтві про повірку зазначено про можливість використання вказаного приладу в ручному режимі (а. с. 44).

Враховуючи викладене, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 зареєстрований в Державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України, а прилад TruCam LTI 20/20 з серійним номером ТС000346 пройшов періодичну повірку, сертифікат якої був чинним станом на дату винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, використання вказаного технічного засобу можливе як в автоматичному, так і в ручному режим.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про те, що прилад TruCam LTI 20/20 ТС000346 міг бути застосований поліцейським в ручному режимі для виявлення та фіксування правопорушення, описаного в оскаржуваній постанові.

Суд зазначає, що на представленому відповідачем відеозапису з приладу TruCam LTI 20/20 з серійним номером ТС000346 зафіксовано дату та час вимірювання "29.10.2023 10:24:22", місце вимірювання " M-05 449 км", дистанцію вимірювання "224,9 м", вимірювану швидкість "73 км/год" та серійний номер приладу TruCam, що збігається із номером зазначеним у оскаржуваній постанові.

Разом з тим, відповідачами не надано жодного доказу того, що зазначений у спірній постанові транспортний засіб рухався у зоні дії дорожнього знаку 3.29 "Обмеження швидкості 50 км/год.", що є ключовим для вирішення питання про порушення позивачем швидкісного режиму руху транспортних засобів, визначеного п. 12.9 "б" ПДР України, та відмежування від порушення швидкісного режиму встановленого п.12.4. ПДР України для населених пунктів, що є окремим складом правопорушення.

Таким чином, зафіксовані представленими доказами обставини викликають обґрунтований сумнів в тому, що позивач ОСОБА_1 допустив перевищення швидкості руху керованого автомобіля в зоні дії дорожнього знаку 3.29 "Обмеження максимальної швидкості".

Крім того, доводи позивача про недотримання відповідачем процедури розгляду справи, зокрема, порушення його права скористатися юридичною допомогою, відповідачем не спростовано жодними доказами.

Статтями 245-246 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Вищезазначена оскаржувана постанова відповідача таким вимогам не відповідає, оскільки в ній не зазначено належних, достатніх та достовірних доказів якими доводиться факт вчинення ОСОБА_1 вищезазначеного адміністративного правопорушення, і таких доказів не надано до суду.

Наявна у справі оскаржувана постанова не дає суду підстав поза сумнівом зробити однозначний висновок про те, що позивач допустив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на її користь.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї (п. 1 ст. 32), неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п. 45 рішення у справі Бочаров проти України від 17.06.2011; п. 75 рішення у справі Огороднік проти України від 05.05.2015; п. 52 рішення у справі "Єрохіна проти України" від 15.02.2013).

Суд зазначає, що відповідач на виконання вимог ч.1 ст.9, ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України не надав до суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів для доведення правомірності оскаржуваної позивачем постанови від 29 жовтня 2023 року, доводи позивача не спростував, не переконав суд у правомірності прийнятої оскаржуваної постанови, так як не довів обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, та які б дозволили суду достовірно встановити факт вчинення порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України.

Отже, в ході судового розгляду справи не здобуто належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів порушення позивачем п.п.12.9.б ПДР України, а тому поза розумним сумнівом не доведено вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, за яке постановою від 29 жовтня 2023 року відповідач до нього застосував адміністративне стягнення у виді штрафу.

Пунктом першим статті 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, зважаючи на відсутність в діянні складу адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова від 29 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 7, 122, 245-249, 251, 252, 256, 268, 279, 283, 284, 293 КУпАП, ст.ст. 12, 72-79, 90, 139, 244-246, 250, 262, 271, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції та поліцейського 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Одеській області сержанта поліції Площинської Ельвіри Володимирівни, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 29 жовтня 2023 року серії ЕАТ №8036334 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції судові витрати в розмірі 536 грн. 80 коп. сплаченого судового збору за подання позовної заяви.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на рішення Світловодського міськрайонного суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, адреса: вул. АкадемікаКорольова, буд. 5, м.Одеса, 65114, .

Відповідач - поліцейський 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Одеській області сержанта поліції Площинська Ельвіра Володимирівна, адреса: вул. Академіка Корольова, 5, м.Одеса, 65114.

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області Ю.С. Мельничик

Згідно з оригіналом