Справа № 360/93/24
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

20 березня 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/93/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду на розгляді перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_2 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому представник позивача просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_2 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 28 вересня 2021 року на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року у справі № 360/2726/21;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 28 вересня 2021 року на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року у справі № 360/2726/21;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_2 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 25 грудня 2023 року на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року у справі № 360/1805/22;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 25 грудня 2023 року на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року у справі № 360/1805/22.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач з 07 листопада 2017 року по 29 березня 2019 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Відповідно до наказу від 29 березня 2019 року № 96 позивача з 29 березня 2019 року виключено зі списків військової частини та знято із усіх видів забезпечення.

У період проходження військової служби нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному обсязі, а саме у період з 07 листопада 2017 року по 29 березня 2019 року не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року у справі № 360/2726/21 зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 07 листопада 2017 року по 29 березня 2019 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця), а саме: в період з 07 листопада 2017 року по 28 грудня 2018 року - січень 2008 року, в період з 01 березня 2018 року по 29 березня 2019 року - березень 2018 року, з урахуванням абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням виплачених сум.

Для виконання судового рішення позивачем отримано виконавчий лист, який направлено до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 15 вересня 2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 66833376.

28 вересня 2021 року відповідачем на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року у справі № 360/2726/21 виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 07 листопада 2017 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року у розмірі 15636,66 грн, що підтверджується повідомленням про надходження коштів.

Не погоджуючись із порядком розрахунку індексації грошового забезпечення, позивач був вимушений повторно звертатись до суду.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року у справі № 360/1805/22 стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 29 березня 2019 року включно у розмірі 57733,00 грн, із відрахуванням обов`язкових податків та зборів для військовослужбовців.

25 грудня 2023 року відповідачем на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року у справі № 360/1805/22 виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 29 березня 2019 року у розмірі 56867,00 грн, що підтверджується банківською випискою.

Проте, відповідачем в порушення вимог статті 4 Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-III) не виплачено на користь позивача компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

З урахуванням положень статей 1, 2 Закону № 2050-III представник позивача просить зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити компенсацію за втрату частини доходів за весь час затримки виплати по день фактичної виплати індексації.

Ухвалою від 29 січня 2024 року серед іншого відкрито провадження у справі; визначено, що справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

15 лютого 2024 року від відповідача поштовим зв`язком за вхідним реєстраційним № 1339/2024 через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) надійшов відзив на позовну заяву від 10 лютого 2024 року № 2277.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив таке.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 07 листопада 2017 року № 136 зараховані до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 : старший лейтенант ОСОБА_2 , військовослужбовець за контрактом, який прибув з Соборного РВК м. Дніпро, призначений наказом командира Військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 01 листопада 2017 року № 205 на посаду командира розвідувальної роти Військової частини НОМЕР_1 Сухопутних військ Збройних Сил України.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 29 березня 2019 року № 96 вважати такими, що вибули зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 : капітана ОСОБА_2 , командира розвідувальної роти Військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командира Військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 30 листопада 2018 року № 237 на посаду командира роти охорони та оборони відокремленого відділу зберігання боєприпасів Військової частини НОМЕР_4 , вважати таким, що справи та посаду здав, і направити для подальшого проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_4 .

Щодо невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення відповідач зазначив таке.

Відповідно до статей 4, 7 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

З посиланням на постанову Верховного Суду від 18 серпня 2023 року у справі № 460/4166/20, відповідач зазначив, що необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2021 року № 159 (далі Порядок № 159), за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті. А тому, тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію, оскільки саме відмова у виплаті особі компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати свідчить про факт ймовірного порушення суб`єктом владних повноважень права особи на отримання такої компенсації та зумовлює виникнення у такої особи права на захист у судовій юрисдикційній формі, а саме, у формі звернення з відповідним позовом до адміністративного суду.

Відповідно до довідки ФЕС № 1/93 28 вересня 2021 року зараховано на картковий рахунок АТ «Приватбанк» згідно з рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року у справі № 360/2726/21 індексацію грошового забезпечення із застосуванням базового місяця січень 2008 року за період з 07 листопада 2017 року по 28 лютого 2018 року в сумі 15893,68 грн без відрахування податків.

25 грудня 2023 року зараховано на картковий рахунок АТ «Приватбанк» згідно з рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року у справі № 360/1805/22 індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 29 березня 2019 року в сумі 57733,00 грн без відрахування податків.

Позивач не звертався з вимогою про компенсацію втрати частини доходів за несвоєчасний розрахунок. Тому визнання бездіяльності протиправною зі сторони відповідача є передчасною та необґрунтованою позовною вимогою.

З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Також відповідач у відзиві на позовну заяву просить визнати поважними причини пропуску строку подання відзиву та поновити йому строк на подання такого відзиву.

Разом з цим суд зазначає, що на дату подання відзиву на позовну заяву (10 лютого 2024 року, про що свідчить інформація на поштовому конверті, в якому надійшов відзив на позовну заяву) 15-денний строк для подачі відзиву, встановлений судом в ухвалі від 29 січня 2024 року про відкриття провадження у справі, ще не закінчився, а отже, й не підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали судової справи у змішаній формі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, судом встановлено таке.

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) є учасником бойових дій та у період з 07 листопада 2017 року по 29 березня 2019 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира розвідувальної роти Військової частини НОМЕР_1 (військове звання старший лейтенант, капітан), про що свідчать посвідчення учасника бойових дій від 03 липня 2015 року серії НОМЕР_6 , видане Управлінням персоналу штабу Військової частини НОМЕР_7 , військовий квиток від 29 січня 2015 року серії НОМЕР_8 , посвідчення офіцера від 27 жовтня 2022 року серії НОМЕР_9 , витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07 листопада 2017 року № 136, витяг з наказу Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29 березня 2019 року № 96 та довідка Військової частини НОМЕР_1 від 07 лютого 2024 року № 1/93.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року у справі № 360/2726/21 позовні вимоги ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному обсязі індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 07 листопада 2017 року по 29 березня 2019 року, із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 07 листопада 2017 року по 28 лютого 2018 року - січень 2008 року, в період з 01 березня 2018 року по 29 березня 2019 року - березень 2018 року;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 07 листопада 2017 року по 29 березня 2019 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця), а саме: в період з 07 листопада 2017 року по 28 лютого 2018 року - січень 2008 року, в період з 01 березня 2018 року по 29 березня 2019 року - березень 2018 року, з урахуванням абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням виплачених сум;

- стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 за рахунок бюджетних асигнувань до Державного бюджету України судовий збір в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

На виконання означеного рішення Військова частина НОМЕР_1 28 вересня 2021 року перерахувала на рахунок ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення у розмірі 15893,68 грн без відрахування податків (15655,27 грн з відрахуванням податків), про що свідчать довідка Військової частини НОМЕР_1 від 07 лютого 2024 року № 1/93 та виписка по надходженням по картці/рахунку позивача, відкритому в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк».

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року у справі № 360/1805/22 адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення індексації грошового забезпечення задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01 березня 2018 року по 29 березня 2019 року включно відповідно до приписів абзаців третього-шостого пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;

- стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 29 березня 2019 року включно у розмірі 57733 (п`ятдесят сім тисяч сімсот тридцять три) гривні 00 коп. із відрахуванням обов`язкових податків та зборів для військовослужбовців.

На виконання означеного рішення Військова частина НОМЕР_1 25 грудня 2023 року перерахувала на рахунок ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення у розмірі 57733,00 грн без відрахування податків (56867,00 грн з відрахуванням податків), про що свідчать довідка Військової частини НОМЕР_1 від 07 лютого 2024 року № 1/93 та виписка по надходженням по картці/рахунку позивача, відкритому в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк».

Разом з цим, під час виплати означених сум відповідач не виплатив позивачу компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з несвоєчасною виплатою індексації грошового забезпечення у зв`язку з чим виник цей спір.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 статті 9 Закону України від 20 листопада 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з пунктами другим-третім статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з абзацом сьомим пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2003 року № 1078, у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Враховуючи наявність факту несвоєчасної виплати позивачу індексації грошового забезпечення, суд доходить висновку, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Статтею 1 Закону № 2050-III установлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:

пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші (частина друга статті 2 Закону № 2050-III у редакції, яка діяла до 26 лютого 2021 року);

пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника (частина друга статті 2 Закону № 2050-III у редакції, яка діє з 26 лютого 2021 року).

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (стаття 3 Закону № 2050-III).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 Закону № 2050-III).

Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку (абзац перший статті 7 Закону № 2050-III).

В постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 240/11882/19 Верховний Суд зауважив, що використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

З покликанням на аналогічні висновки, сформульовані у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2020 року у справі № 200/10820/19-а, Верховний Суд в постанові від 18 серпня 2023 року у справі № 460/4166/20 висновував, що необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті. А тому, тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію. З огляду на вказане, Верховний Суд дійшов висновку, що у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати саме відмова у виплаті особі компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати свідчить про факт ймовірного порушення суб`єктом владних повноважень права особи на отримання такої компенсації та зумовлює виникнення у такої особи права на захист у судовій юрисдикційній формі, а саме, у формі звернення з відповідним позовом до адміністративного суду.

Як встановлено судом з матеріалів судової справи та заяв по суті справи, позивач не звертався до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, у зв`язку з чим відповідач не відмовляв позивачу у виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Отже, у межах спірних правовідносин право позивача на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення ще не було порушено відповідачем і звернення позивача до суду з цим позовом є передчасним.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно, відсутність порушення відповідачем прав позивача на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати обумовлює й відсутність можливості захисту такого права у судовому порядку.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, внаслідок чого у задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю.

Питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач у спірних правовідносинах згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_10 , місцезнаходження: смт Мирна Долина, Попаснянський район, Луганська область, 93321) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.І. Чернявська