Справа № 420/4497/24
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4497/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Херсонського апеляційного суду про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Херсонського апеляційного суду, щодо відмови видачі довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 станом на 01 січня 2022 року виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначено ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" - 2481 гривень, регіонального коефіцієнту -1.1, надбавка за вислугу років: -60%; зобов`язати Херсонський апеляційний суд, видати довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Херсонського апеляційного суду ОСОБА_1 із зазначенням розміру суддівської винагороди судді виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначено ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01 січня 2022 року в розмірі 2481 гривень , регіонального коефіцієнту -1.1, надбавка за вислугу років: -60%. 3. Визнати протиправною бездіяльність Херсонського апеляційного суду, щодо відмови видачі довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 станом на 01 січня 2023 року виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначено ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" - 2684 гривень, регіонального коефіцієнту -1.1, надбавка за вислугу років: -60%. Зобов`язати Херсонський апеляційний суд, видати довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Херсонського апеляційного суду ОСОБА_1 із зазначенням розміру суддівської винагороди судді виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначено ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01 січня 2023 року в розмірі 2684 гривень, регіонального коефіцієнту -1.1, надбавка за вислугу років: -60%.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що у зв`язку з тим, ЗУ «Про Державний бюджет на 2022 рік» який набув чинності після підписання Президентом України та згідно ст.7 зазначеного закону встановлено на 2022 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2481 грн., що є більшим ніж попередній розмір та за ч.4 ст.135 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» є підставою з 01 січня 2022 року отримувати новий розмір довічного грошового утримання. Крім того, ЗУ «Про Державний бюджет на 2023 рік» який набув чинності після підписання Президентом України та згідно ст.7 зазначеного закону встановлено на 2023 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2684 грн., що є більшим ніж попередній розмір та за ч.4 ст.135 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» є підставою з 01 січня 2023 року отримувати новий розмір довічного грошового утримання. 28.01.2024 року позивач звернулася з відповідною заявою до Відповідача про виготовлення оновленої довідки про розмір суддівської винагороди для обчислення (перерахунку) щомісячного довічного утримання судді у відставці станом на 01.01.2022 рік та 01.01.2023 роки. Зазначену заяву відповідач отримав 29.01.2024 року через представника позивача на офіційну електронну пошту підписано КЕП адвоката та у паперовому виді отримав 31.01.2024 року, але до теперішнього часу жодних дій про виготовлення та видачу довідки станом на 01.01.2022 та 01.01.2023 роки не здійснив та не зазначив причини відмови. Станом на 09.02.2024 року Відповідачем не здійснено жодних дій щодо виготовлення оновленої довідки, що є підставою вважати про наявність у відповідача протиправної бездіяльності.

Ухвалою судді від 16.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

26.02.2024 до суду від Херсонського апеляційного суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що розрахунок суддівської винагороди, при наданні довідок про розмір суддівської винагороди для обчислення (перерахунку) щомісячного довічного утримання судді у відставці за 2022 та 2023 рік здійснюється з прожиткового мінімуму 2102 грн., оскільки базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду відповідно до частини третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовувався для визначення базового розміру посадового окладу судді у 2022 та 2023 роках встановлений у розмірі 2102 грн., відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік. Крім того, Херсонський апеляційний суд звернувся за відповідними роз`ясненням до Державної судової адміністрації України, яка є головним розпорядником бюджетних коштів, а також, відповідно до статті 151 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом. Листом від 21.08.2023 №11-9785/23 (копія додається) Державна судова адміністрація України з посиланням на зазначені вище норми законів також зазначила, що при наданні довідки про розмір суддівської винагороди для обчислення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за 2022 та 2023 рік здійснюється з прожиткового мінімуму 2102 гривні. Враховуючи викладене, Херсонський апеляційний суд у спірних правовідносинах діяв у межах своїх повноважень та відповідно до норм діючого законодавства.

26.02.2024 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою правова позиція протирічить правовим висновкам ВС у подібних спорах, які у відповідності до вимог ч.5 ст.242 КАСУ є обов`язковими при застосування норми права при прийнятті рішення та вимогам ЗУ №1402-VIII, а лист Державної судової адміністрації України №11-9785/23 від 21.08.2023 року не є належним доказом та є доказом невизнання вимог ст.242 КАСУ та правових висновків рішення Конституційного суду України №2-р/2020 від. 18.02.2020 року, правовим висновкам ВП ВС у справі від 18.11.2021 року у справі №9901/15/21 та. від 17 вересня 2020 року у справі № 9901/302/19 ; п.1 ст.7 ЗУ «Про статус суддів» в редакції на час призначення Позивача на посаду, ч.4 ст.78 КАСУ.

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до рішення XIV сесії Херсонської обласної ради народних депутатів 21 скликання №270 від 27.10.1993 року та наказу Управління юстиції в Херсонській області № 03-11/85 від 01.11.1993 року була обрана на посаду судді Горностаївського районного суду Херсонської області.

Відповідно до постанови Верховної Ради України "Про обрання суддів" від 21 червня 2001 року за № 2576-ІІІ ОСОБА_1 обрана суддею Херсонського обласного суду безстроково.

Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 року №1515-VIII «Про звільнення суддів» звільнено ОСОБА_1 із з займаної посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом Апеляційного суду Херсонської області "Про звільнення ОСОБА_1 " від 15.09.2016 року № 95-ОС ОСОБА_1 звільнена з посади судді Апеляційного суду Херсонської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Управлінням Пенсійного фонду України в місті Херсоні ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 20097,00 грн., що становить 84% відсотків розміру грошового утримання судді на відповідній посаді.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.12.2016 року по справі №766/16368/16-а позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено:

визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні щодо визначення розміру ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без врахування стажу роботи;

зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 шляхом зарахування до стажу роботи що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання половини строку навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету ім.. І.І. Мечникова, що становить 2 роки 4 місяці 28 днів, починаючи з 16.09.2016 року в розмірі 90% грошового утримання судді апеляційного суду Херсонської області та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум грошового утримання.

Отже, з 16.09.2016 року ОСОБА_1 призначене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" із зарахуванням до стажу роботи що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання половини строку навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету ім.. І.І. Мечникова, що становить 2 роки 4 місяці 28 днів, починаючи з 16.09.2016 року.

24.02.2020 року Херсонський апеляційний суд видав позивачці довідку № 102/20 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Вказана довідка видана відповідно до Додатку 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року № 2-р/2020 про те, що станом на 24.02.2020 року суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/ перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці складає 173415,00 грн., у тому числі: оклад 115610,00 грн.; доплата за вислугу років 57805,00 грн.

Останній перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці було здійснено ГУ ПФУ в Херсонській області 19.01.2020 року на підставі довідки №102/20 виданої Херсонським апеляційним судом від 24.02.2020 року у розмірі 54% від розміру суддівської винагороди (173415,00 грн.) в сумі 93644,10 грн.

Враховуючи встановленою Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.12.2016 року по справі №766/16368/16-а та вимог ч.4 ст.78 КАСУ загальний стаж на час даного спору: який надає право позивачу на отримання доплати за вислугу років складає 25 років три місяці 13 днів.

28.01.2024 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Херсонського апеляційного суду про виготовлення оновленої довідки про розмір суддівської винагороди для обчислення (перерахунку) щомісячного довічного утримання судді у відставці станом на 01.01.2022 рік та 01.01.2023 роки.

Зважаючи на те, що станом на момент звернення до суду із даним позовом Херсонським апеляційним судом відповідні довідки не надані, чим допущено бездіяльність, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Спеціальним законом, який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд є Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).

Статтею 4 Закону № 1402-VIII визначено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до ч.1 ст.135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 2 ст. 135 Закону № 1402-VIII визначено, що суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно п.2 ч.3 ст.135 Закону № 1402-VIII передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Суд зазначає, що однією з гарантій належного здійснення правосуддя є створення необхідних умов для діяльності суддів, їх правового, соціального захисту та побутового забезпечення.

Визначені Конституцією України та спеціальним законодавчим актом (Законом України «Про судоустрій і статус суддів») гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їхнього статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Окреслену правову позицію стосовно гарантій незалежності суддів було висловлено у низці рішень Конституційного Суду України, зокрема у рішеннях від 20.03.2002 р. № 5-рп/2002, від 01.12.2004 р. № 19-рп/2004, від 11.10.2005 р. № 8-рп/2005, від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008, від 03.06.2013 р. № 3-рп/2013, а також від 04.12.2018 р. № 11-р/2018.

30.09.2016 р. набрали чинності зміни, унесені до Конституції України, згідно із Законом України від 02.06.2016 р. № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)».

Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», серед іншого, ст.130 Конституції України викладено в новій редакції, текст якої зазначено вище, і вперше закріплено спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що «розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій».

З цією конституційною нормою співвідносяться норми ч.1 ст.135 Закону № 1402-VIII, які дають чітке розуміння, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди, є закон про судоустрій.

Розмір суддівської винагороди визначено у ст.135 Закону № 1402-VIII, який з огляду як на свою назву, так і сферу правового регулювання (означену в преамбулі), є законом про судоустрій в значенні частини другої статті 130 Конституції України.

Приписами п.2 ч.3 ст.135 Закону № 1402-VIII визначено, що базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Отже, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

У змісті наведеної норми Закону України «Про прожитковий мінімум» закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум.

Судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.

Водночас ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», разом із встановленням станом на 01 січня 2021 року прожиткових мінімумів, у тому числі, для працездатних осіб в розмірі 2270,00 грн., введено такий новий вид прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді», розмір якого становить 2102,00 грн.

До 2021 року для розрахунку базового розміру посадового окладу застосовувався прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлювався на 01 січня відповідного календарного року, як це передбачено ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Варто зазначити, що зміни до Закону № 1402-VIII у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у період, про який йдеться у позовній заяві, а також до Закону України «Про прожитковий мінімум» щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, тож законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року для цілей визначення суддівської винагороди, немає.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

На такі аспекти законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у Рішеннях від 09.07.2007 р. № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Отже, Законом № 1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом № 1402-VIII.

Аналогічна правова позиція щодо застосування ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» викладена у постановах Верховного Суду від 10.11.2021 р. у справі № 400/2031/21, від 30.11.2021 р. у справі № 360/503/21, від 22.06.2023 р. у справі № 400/4904/21, від 12.07.2023 р. у справі № 140/5481/22, від 24.07.2023 р. у справі № 280/9563/21, від 13.09.2023 р. у справі № 240/44080/21.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що дії Херсонського апеляційного суду щодо видачі позивачці довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2022, 01.01.2023 відповідно до положень ст.7 Законів України Про Державний бюджет України на 2022 та 2023 роки, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у розмірі 2102 грн. є протиправними.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Херсонського апеляційного суду видати позивачці довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із зазначенням регіонального коефіцієнту - 1.1 суд зазначає наступне.

Згідно п.2 ч.3 ст.135 Закону № 1402-VIII передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб, до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовується регіональний коефіцієнт 1,1 (п.1 ч.4 ст.135 Закону № 1402-VIII).

Суд зауважує, що системний аналіз ст.135 Закону № 1402-VIII дає змогу зробити висновок, що законодавцем чітко визначено складові суддівської винагороди: посадовий оклад та доплати за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Посадовий оклад є базовою величиною і не залежить від особи судді, а також від здійснення чи не здійсненням ним з тих чи інших причин правосуддя. Натомість, доплати до посадового окладу безпосередньо пов`язані з особою судді і залежать від стажу його роботи (вислуги років), особистих даних (науковий ступінь) та виконуваних у суді функцій (перебування на адміністративній посаді у суді, виконання роботи, що передбачає доступ до державної таємниці).

Застосування регіонального коефіцієнта до базового посадового окладу не відноситься до доплат до посадового окладу, не пов`язане із особою судді, а залежить виключно від територіального розташування суду, а саме від кількості населення у населеному пункті, де розташований відповідний суд.

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи, позивач здійснювала правосуддя в Херсонському апеляційному суді, який територіально розташований в м. Херсон.

За офіційними даними Державної служби статистики України станом на 01.01.2022 населення міста Херсон становило 279131 осіб.

Окремо суд звертає увагу на те, що в рішенні Верховного Суду від 16.06.2020 р. у зразковій справі № 620/1116/20 (абз.10 п.7 мотивувальної частини рішення) слідує, що Територіальне управління ДСА в Чернігівській області при видачі відповідної довідки позивачу, який був звільнений у відставку з посади судді Чернігівського районного суду Чернігівської області, регіональний коефіцієнт був застосований, про що свідчать наведені у рішенні дані щодо розміру посадового окладу (69366,00грн = 63060,00 х 1,1). При цьому, за змістом відповідного судового рішення Верховний Суд не вказував про безпідставність врахування регіонального коефіцієнта.

Відповідно до ч.5 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Конституційний Суд України в пункті 4.1 Рішення від 11 березня 2020 року по справі № 4-р/2020 з посиланням, у тому числі, на норми міжнародного права зазначив, що: «Конституційний Суд України неодноразово висловлював юридичні позиції щодо незалежності суддів, зокрема їх належного матеріального забезпечення, зміни розміру суддівської винагороди, рівня довічного грошового утримання суддів у відставці (рішення Конституційного Суду України від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013, від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016, від 4 грудня 2018 року № 11 -р/2018, від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020.

Конституційний Суд України послідовно вказував: однією з конституційних гарантій незалежності суддів є особливий порядок фінансування судів; встановлена система гарантій незалежності суддів не є їхнім особистим привілеєм; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; суддівська винагорода є гарантією незалежності судді та невід`ємною складовою його статусу; зменшення органом законодавчої влади розміру посадового окладу судді призводить до зменшення розміру суддівської винагороди, що, у свою чергу, є посяганням на гарантію незалежності судді у виці матеріального забезпечення та передумовою впливу як на суддю, так і на судову владу в цілому (перше речення абзацу третього пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, перше речення абзацу шостого підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, друге речення абзацу шостого підпункту 3.2, абзаци двадцять сьомий, тридцять третій, тридцять четвертий підпункту 3.3 пункту 3мотивувальної частини Рішення від 4 грудня 2018 року № 11-р/2018).

Відповідно до пункту 62 Висновку Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів від 01 січня 2001 року № 1 (2001) у цілому важливо (особливо стосовно нових демократичних країн) передбачити спеціальні юридичні приписи щодо убезпечення суддів від зменшення винагороди суддів, а також щодо гарантування збільшення оплати праці суддів відповідно до зростання вартості життя.

Європейська Комісія «За демократію через право» (Венеційська Комісія) наголосила, що зменшення винагороди суддів за своєю суттю не є несумісним із суддівською незалежністю; зменшення винагороди лише для певної категорії суддів, безсумнівно, порушить суддівську незалежність (пункт 77 Висновку щодо внесення змін до законодавства [України], яке регулює діяльність Верховного Суду та органів суддівського врядування, від 9 грудня 2019 року № 969/2019 (далі - Висновок).

Гарантії незалежності суддів зумовлені конституційно визначеною виключною функцією судів здійснювати правосудця (частина перша статті 124 Основного Закону України).

Наведені положення Конституції України, юридичні позиції Конституційного Суду України дають підстави стверджувати, що законодавець не може свавільно встановлювати або змінювати розмір винагороди судді, використовуючи свої повноваження як інструмент впливу на судову владу».

Таким чином, суд приходить до висновку, що видача позивачці довідок про суддівську винагороду працюючого на відповідній посаді судді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без застосуванням до базового розміру посадового окладу регіонального коефіцієнту 1,1, передбаченого п.1 ч.4. ст.135 Закону № 1402-VIII, щомісячної доплати за вислугу років, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та порушує права позивача.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст. 6 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд акцентує увагу на приписах ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

При цьому суд враховує, що вимога про визнання протиправними дій як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування рішень) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

З огляду на матеріали справи, між ОСОБА_1 та адвокатом Кияшко О.О. укладено договір про надання правничої допомоги б/н від 26 січня 2024 р., відповідно до п. 3.1 якого Сторони досягли згоди, що Замовник сплачує Виконавцю аванс у грошовій сумі 3000,00 (три тисячі) гривен за підготовку запитів, подання відповідних позовів та скарг прийняття участі у судових процесах судах першої, апеляційної та касаційної інстанціях, ознайомлення з матеріалами справи, участь у судовому процесі суду першої інстанції. Подання запитів до відповідних служб, з метою отримання доказів. Аванс сплачується на протязі 3-х банківських днів з моменту підписання даного Договору.

Відповідно до п. 3.2 договору, до суми авансу не входять судові витрати, держмито, представництва інтересів Замовника у суді першої, апеляційної та касаційної інстанції, витрати на відрядження. У разі ухвалення рішення не на користь Замовника аванс не повертається, а остаток гонорару не сплачується.

Згідно з п. 3.3 договору, сторони досягли згоди, що Замовник сплачує Виконавцю гонорар у сумі 7000,00 (сім тисяч) гривень за виконання умов передбачених у п. 3.1. договору у разі задоволення позовних вимог або у разі укладання мирової угоди(відмови від позову) у суді першої інстанції та додатково 5000 (п`ять тисяч) за участь у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 3.4 договору, сторони досягли згоди, що Замовник сплачує Виконавцю витрати на представництва Замовника в суді перешої6 апеляційної та касаційної інстанції щодо підготовки та подання відповіді на відзив з розрахунку 1 година -2000 грн., подання апеляційної та касаційної скарги з розрахунку 1 година -3000 грн., які сплачуються Замовником у разі їх виникнення.

Згідно з актом виконаних робіт від 08.02.2024 сторони зазначили: 1. пошук у реєстрі судових рішень інформації щодо судової практики у справах стосовно протиправними дії та бездіяльності не виготовлення довідки про суддівську винагороду та практика ВС станом на лютий 2024 року 0,30 години, вартість 1000 грн. одна година , усього 500,00 грн. 2. підготовка та подання заяви до Херсонського апеляційного суду (Укрпоштою та на офіційний електронний адрес з урахуванням вимог ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг про виготовлення та направлення до ГУ ПФУ в Херсонській області оновленої довідки станом на 01.01.2022 та 01.01.2023 рік та видачі засвідченої копії для самостійної подачі для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці 0,30 години, вартість 1000 грн. одна година, усього 500,00 грн. 3. підготовка, формування матеріалів справи та подання позовної заяви до Одеського окружного адміністративного суду через додаток «Електронний суд» щодо визнання дій (бездіяльності) Херсонського апеляційного суду протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, щодо виготовлення та направлення до ГУ ПФУ в Херсонській області оновленої довідки про розмір суддівської винагороди - 2 години, 1500 грн за годину, усього - 3000 грн, а всього 4000 грн.

Згідно з платіжною інструкцією від 07.02.2024 № P24AD1762, ОСОБА_1 перерахувала на рахунок ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 4000 грн.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Зазначені положення кореспондуються із пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7, яким передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Однак, всупереч зазначеної норми, з боку відповідача до суду не надходило клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певну суму, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п. 269).

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року по справі № 810/2760/17.

При викладених обставинах, дослідивши матеріали даної справи, суд вважає заявлений представником позивача розмір витрат на правову допомогу неспівмірним зі складністю справи; часом, витраченим адвокатом; обсягом наданих послуг, ціною позову і значенням справи для сторони, та, з урахуванням задоволення позову, вважає достатнім і співмірним розмір витрат правничої допомоги в сумі 2000 грн (дві тисячі грн).

На підставі викладеного суд вважає за необхідне присудити позивачу понесені ним судові витрати з урахуванням розсуду спору відповідно до положень ч.8 ст.139 КАС України, - за рахунок асигнувань суб`єкта владних повноважень Херсонського апеляційного суду.

При цьому суд зазначає, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Херсонського апеляційного суду (73000, м. Херсон, вул.. 295 Стрілецької девізії, 1-а, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Херсонського апеляційного суду, щодо відмови видачі довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 станом на 01 січня 2022 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначено ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" - 2481 гривень, регіонального коефіцієнту -1.1, доплати за вислугу років: -60%.

Зобов`язати Херсонський апеляційний суд, видати довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Херсонського апеляційного суду ОСОБА_1 із зазначенням розміру суддівської винагороди судді виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначено ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01 січня 2022 року в розмірі 2481 гривень , регіонального коефіцієнту -1.1, доплати за вислугу років: - 60%.

Визнати протиправною бездіяльність Херсонського апеляційного суду щодо відмови видачі довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 станом на 01 січня 2023 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначено ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" - 2684 гривень, регіонального коефіцієнту - 1.1, доплати за вислугу років: - 60%.

Зобов`язати Херсонський апеляційний суд видати довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Херсонського апеляційного суду ОСОБА_1 із зазначенням розміру суддівської винагороди судді виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначено ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01 січня 2023 року в розмірі 2684 гривень, регіонального коефіцієнту - 1.1, доплати за вислугу років: - 60%.

Стягнути з бюджетних асигнувань Херсонського апеляційного суду на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2180,16 грн (дві тисячі сто вісімдесят грн 16 коп.).

Стягнути з бюджетних асигнувань Херсонського апеляційного суду на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн (дві тисячі грн).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк