Справа № 580/1627/24
Суддя: Віталіна ГАЙДАШ
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року справа № 580/1627/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гайдаш В.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уманського міськрайонного суду Черкаської області про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Уманського міськрайонного суду Черкаської області (далі відповідач), в якому позивачка просить:

- визнати протиправними дії Уманського міськрайонного суду Черкаської області щодо відмови, яка міститься у листі від 14.02.2024 надати інформацію на інформаційний запит від 08.02.2024 ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Уманський міськрайонний суд Черкаської області надати ОСОБА_1 відповідь на інформаційний запит від 08.02.2024 по суті та надати відповідь не пізніше 5-ти днів з дня постановлення рішення суду з урахуванням висновків суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачкою зазначено, що відповідач протиправно ухиляється від надання завіреної копії особової справи судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області О.Білик, так як суддя О.Білик з 14.08.2021 по даний час не працює, ухиляється від здійснення правосуддя за рахунок злочинних дій в.о. голови суду Л.Горячківської, роками перебуває за кордоном та пише численні заяви про відпустки в той час, як Л.Горячківська вимагає від ДСА переведення до суду суддів, які будуть працювати за таких нероб, як ОСОБА_2 та Л.Горячківська.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 20.02.2024 з врахуванням вимог ст. 122 КАС України прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідач позов не визнав, надав до суду письмовий відзив, у якому зазначив, що за результатами розгляду інформаційного запиту позивачки від 08.02.2024, в.о. голови Уманського міськрайонного суду Черкаської області надана відповідь листом від 14.02.2024 №01.2/10/2024 про створення особистої справи судді ОСОБА_3 . Щодо надання завіреної копії особової справи судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області О.Білик, то відповідачем вказано, що надання всієї інформації з особової справи судді ОСОБА_3 та її використання запитувачем може негативно вплинути на репутацію як самої судді ОСОБА_3 так й інших людей, в тому числі членів її сім`ї, внаслідок чого може постраждати їх репутація та права, в порушення ст. 10 Закону України 2939-VІ від 13.01.2011 року, оскільки не відомо з якою метою така інформація збирається та має використатися, передаватися чи поширюватися. Крім того, відмова в наданні запитуваної інформації зумовлена для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя, з врахуванням того, що позивачка є та в минулому була учасником багатьох справ різних категорій, які перебували та перебувають в провадженні суддів Уманського міськрайонного суду Черкаської області, в тому числі у провадженні судді Білик О.В. та враховуючи що ОСОБА_1 неодноразово зверталася із скаргами на суддів Уманського міськрайонного суду Черкаської області, в тому числі які визнані необґрунтованими, тому надана інформація може вплинути на неупередженість в майбутньому. Розголошення інформації може завдати істотної шкоди зазначеним інтересам, а шкода від оприлюдненої такої інформації переважатиме суспільний інтерес в її отриманні. Також звернуто увагу на той факт, що суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_3 не надала своєї згоди на надання відповідної запитуваної інформації, що міститься в матеріалах особової справи. На підставі вищевикладених обставин відповідач вважає, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Позивачкою подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої вона вважає, що доводи відповідача, які викладені у відзиві є необґрунтованими, а позов таким, що підлягає до повного задоволення, так як відповідач жодним чином не спростував доводи позивачки, не надав належні та допустимі докази зворотнього та намагається уникнути відповідальності за очевидні порушення прав позивачки. Також вказано, що особа яка підписала відзив на позовну заяву не має таких повноважень.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що 08.02.2024 ОСОБА_1 звернулась з інформаційним запитом до Уманського міськрайонного суду Черкаської області, в якому просила надати точну, повну та достовірну інформацію щодо створення особової справи судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області О.Білик та надати її належним чином завірену копію.

За результатами розгляду вищезазначеного інформаційного запиту позивачки від 08.02.2024, в.о. голови Уманського міськрайонного суду Черкаської області надана відповідь листом від 14.02.2024 №01.2/10/2024 про створення особистої справи судді ОСОБА_3 . Щодо надання завіреної копії особової справи судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області О.Білик, то відповідачем у цій частині запиту відмовлено позивачці.

Позивачка не погоджуючись із діями Уманського міськрайонного суду Черкаської області щодо не надання їй копії особової справи судді ОСОБА_2 , звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає, що статтею 40 Конституції України закріплено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

У Рішенні Конституційного Суду України від 20.01.2012 №2-рп/2012, даючи офіційне тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України, Конституційний Суд України зазначив, що Конституцією України визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких законами України може передбачатися обмеження прав особи на вільне збирання, зберігання, використання і поширення інформації, оскільки реалізація цих прав не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб, у тому числі й конституційне право особи на невтручання в її особисте і сімейне життя; збирання, зберігання, використання та поширення державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами конфіденційної інформації про особу без її згоди є втручанням в її особисте та сімейне життя, яке допускається винятково у визначених законом випадках і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (абзац шостий пункту 4, абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини вказаного Рішення).

У абзаці 3 підпункту 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 01.06.2016 №2-рп/2016 Конституційним Судом України вказано, що обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права.

Конституційний Суд України визначив, що під правомірним обмеженням конституційних прав і свобод людини і громадянина слід розуміти передбачену Конституцією України можливість втручання держави за допомогою юридичних засобів у зміст та обсяг конституційних прав і свобод людини і громадянина, яке відповідає вимогам верховенства права, потрібності, доцільності та пропорційності у демократичному суспільстві; метою такого обмеження є охорона основоположних цінностей у суспільстві, до яких належать, зокрема, життя, свобода та гідність людини, здоров`я і моральність населення, національна безпека, громадський порядок (абзац 2 п. 6 мотивувальної частини Рішення від 12.07.2019 №5-р(I)/2019).

У Рішенні Першого сенату Конституційного Суду України від 22.01.2020 №1-р(I)/2020 Конституційний Суд України наголосив, що право особи на доступ до інформації, гарантоване статтею 34 Конституції України, не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Такі обмеження мають бути винятками, які передбачені законом, переслідувати одну або декілька законних цілей і бути необхідними у демократичному суспільстві. У разі обмеження права на доступ до інформації законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію вказаного права і не порушувати сутнісного змісту такого права (абзац 7 п. 2.2 мотивувальної частини Рішення від 22.01.2020 №1-р(I)/2020).

Відповідно ст. 1 Закону України «Про інформацію» №2657-XII від 02.10.1992 (далі - №2657-XII) інформація є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Частинами 1, 2 ст. 7 Закону №2657-XII встановлено, що право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року №2939-VI (надалі - Закон №2939-VI).

Відповідно до статті 1 Закону №2939-VI, публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена у процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Статтею 3 Закону №2939-VI визначено гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Згідно частини 1 статті 5 Закону №2939-VI, доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до статті 12 Закону №2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Частиною 1 статті 13 Закону №2939-VI встановлено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них; 5) юридичні особи публічного права, державні/комунальні підприємства або державні/комунальні організації, що мають на меті одержання прибутку, господарські товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, - щодо інформації про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага їх керівника, заступника керівника, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради.

Згідно з пункту 6 частини 1 статті 14 Закону №2939-VI розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до частин 1, 2 статті 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Статтею 20 Закону №2939-VI встановлено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Отже, строк для надання розпорядником інформації відповіді на запит становить 5 робочих днів.

Як встановлено судом із матеріалів справи, 08.02.2024 ОСОБА_1 звернулась з інформаційним запитом до Уманського міськрайонного суду Черкаської області, в якому просила надати точну, повну та достовірну інформацію щодо створення особової справи судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області О.Білик та надати її належним чином завірену копію.

За результатами розгляду вищезазначеного інформаційного запиту позивачки від 08.02.2024, в.о. голови Уманського міськрайонного суду Черкаської області надана відповідь листом від 14.02.2024 №01.2/10/2024 про створення особистої справи судді ОСОБА_3 . Щодо надання завіреної копії особової справи судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області О.Білик, то відповідачем у цій частині запиту відмовлено позивачці.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам в частині ненадання позивачці копії особової справи судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області О.Білик, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону №2939-VІ розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках, зокрема, інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до ч. 2 ст. 6 Цього Закону.

Згідно ч.1 ст.6 Закону №2939-V інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація, таємна інформація та службова інформація.

Частиною 2 статті 6 Закону № 2939-VІ визначено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Пунктом 1.3 розділу І Порядку формування, ведення, обліку та зберігання особових справ суддів, затвердженого наказом ДСА України від 20.05.2016 №97 та погодженого рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 №5 (далі - Порядок №97), визначено, що особовій справі зберігається інформація щодо призначення судді на посаду, обрання, переведення, звільнення, складення суддею присяги, містяться біографічні та інші дані про суддю.

Згідно п.п. 2.4, 2.5 розділу ІІ Порядку №97 особова справа повинна містити такі документи (додаток 3): - особова картка з відповідними додатками; - кольорове фото формату 4 х 6; - копії документів про вищу освіту, науковий ступінь, вчене звання (з додатками до дипломів); - копія паспорта громадянина України; - копія облікової картки фізичної особи - платника податків; - копія військового квитка (для військовозобов`язаних); - довідка про допуск до державної таємниці (у разі наявності); - копія трудової книжки; - довідка про використані відпустки та виплату матеріальної допомоги за попереднім місцем роботи.

Після зарахування судді до штату суду до особової справи додаються: - копія нормативного акта, на підставі якого суддя зараховується до штату суду; - копія присяги судді; - заява судді про зарахування до штату суду; - копія наказу про зарахування до штату суду; - заява судді про надання згоди на обробку його персональних даних; - копії документів про надані пільги (у разі наявності); - копії свідоцтва про шлюб, народження дитини, зміну ім`я, прізвища тощо; - документи про зміну біографічних даних; - копія посвідчення судді; - копія наказу про встановлення доплати за вислугу років.

Разом з цим, згідно п. 5.2 розділу V Порядку №97 особові справи є документами для службового користування і мають зберігатися в належним чином оснащених шафах або сейфах у порядку, визначеному чинним законодавством України.

Згідно ст. 9 Закону №2939-VІ відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація:

1) що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень;

2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф «для службового користування». Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Враховуючи, що особові справи суддів є документами для службового користування, тому інформація, що міститься в особовій справі судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_3 є службовою інформацією з обмеженим доступом.

Крім того, відповідно до ст. 7 Закону №2939-VІ конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону. Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно ч. 2 ст. 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини

Як зазначено відповідачем, суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Білик О.В. не надала своєї згоди на надання відповідної запитуваної інформації, що міститься в матеріалах її особової справи.

Враховуючи, що за наслідками розгляду вищезазначеного інформаційного запиту позивачки від 08.02.2024, відповідачем надана відповідь листом від 14.02.2024 №01.2/10/2024 щодо створення особистої справи судді Білик О.В. та правомірно відмовлено у наданні завіреної копії особової справи судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області О.Білик, тому суд дійшов висновку, що відповідачем не вчинено протиправної бездіяльності у спірних правовідносинах.

За таких обставин, Черкаський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 14, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Віталіна ГАЙДАШ