Справа № 734/203/24
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 734/203/24 Суддя (судді) першої інстанції: Бараненко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2024 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Козелецького районного суду Чернігівської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, в якому просив суд скасувати постанову від 12 жовтня 2023 року серія БАД №832962 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Також позивачем 16 січня 2024 року подано до Козелецького районного суду Чернігівської області заяву про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 січня 2024 року відмовлено в задоволені заяви про поновлення ОСОБА_1 строку на оскарження постанови від 12 жовтня 2023 року серія БАД №832962 про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, а справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Апелянт наголосив, що не вчиняв правопорушення вказаного в оскаржуваній постанові, не був присутній при її складанні, не підписував її та не отримував, а тому до відкриття провадження у справі не може надати докази того, що підпис зроблено іншою особою.

Додатково зазначив, що відповідно до ст. 77 КАС України суб`єкт обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, водночас до оскаржуваної постанови додавався відеозапис з б/к DSJ-ХЗ00000, який знаходиться у відповідача, а тому саме відповідач має довести, що оскаржувана постанова складена в присутності ОСОБА_1 , надавши суду відповідний запис.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД №832962 від 12 жовтня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч. 2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. Зазначена постанова містить підпис особи притягнутої до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 січня 2024 року відмовлено в задоволенні заяви представника позивача про поновлення ОСОБА_1 строку на оскарження постанови від 12 жовтня 2023 року серія БАД №832962.

Відмовляючи в поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що копію оскаржуваної постанови отримано позивачем у день її складання 12 жовтня 2023 року, крім того позивачем не надано жодного доказу, що в оскаржуваній постанові проставлено підпис іншої особи.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (ч. 1).

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2).

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Як встановлено судом, представником позивача - адвокатом Гуцом А.М. разом з позовною заявою від 16 січня 2024 року про скасування постанови від 12 жовтня 2023 року серія БАД №832962 подано заяву про поновлення строку звернення до суду, яка обґрунтована тим, що позивач не був ознайомлений з оскаржуваною постановою, її не підписував та не знав про те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Про існування оскаржуваної постанови адвокату стало відомо під час ознайомлення з матеріалами справи №734/6096/23.

Колегія суддів звертає увагу, що на підтвердження обставин викладених представником позивача в заяві від 16 січня 2024 року про поновлення строку на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, останнім не надано жодних доказів, зокрема щодо дати ознайомлення з матеріалами справи №734/6096/23.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень та сайту Судової влади України (https://court.gov.ua/fair/) відсутня інформація щодо справи №734/6096/23.

Стосовно доводів апелянта про те, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, не знав про складення відносно нього оскаржуваної постанови та не ставив на ній свого підпису, то суд апеляційної інстанції оцінює їх критично, оскільки в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача, чи його представника до правоохоронних органів з заявою про вчинення кримінального правопорушення (підроблення документів) після ознайомлення зі змістом оскаржуваної постанови.

Отже враховуючи встановлені обставини, а також наявність підпису на копії оскаржуваної постанови особи, що притягається до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем (представником позивача) не надано суду жодного доказу, що в оскаржуваній постанові проставлено підпис не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Щодо доводів представника позивача про те, що оскільки оскаржувана постанова знаходиться у відповідача, позивач не має можливості до відкриття провадження у справі надати докази того що підпис на ній здійснено іншою особою, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява та заява про поновлення строку подана в інтересах ОСОБА_1 представником - адвокатом Гуцом А.М.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року №5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правничої допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правничої допомоги, зокрема звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Колегія суддів звертає увагу, що звертаючись до суду з заявою про поновлення строку звернення до суду позивач зобов`язаний надати докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21 грудня 2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (п. 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Водночас посилання представника позивача на ч. 2 ст. 77 КАС України на стадії вирішення питання щодо поважності підстав пропуску строку звернення до суду та відкриття провадження у справі є безпідставним.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 240, 242-244, 250, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 22 січня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку