Справа № 260/6696/23
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/6696/23 пров. № А/857/1350/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Довгої О.І., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року (ухвалене головуючим суддею Луцович М.М. у м. Ужгород) у справі № 260/6696/23 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Закарпатській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про стягнення податкового боргу у розмірі 89783, 44 грн за платежем 50 18010300 «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості».

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що у відповідача наявний податковий борг у розмірі 89783, 44 грн по платежу «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості», який залишається непогашеним.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.11.2023 адміністративний позов задоволено. Стягнуто з фізичної особи ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 89783,44 грн по платежу «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості».

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржила позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та в прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що станом на 02.08.2023 за відповідачем рахується податковий борг у розмірі 89783, 44 грн по платежу «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості».

Вказана заборгованість виникла у зв`язку із наступним.

Платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» визначено податкові зобов`язання за податковими повідомленнями-рішеннями: від 20.04.2018 № 0-0715 за період 2017 року в розмірі 5 122,40 грн.; від 20.04.2018 № 0-0715 за період 2017 року в розмірі 5 122,40 грн.; від 20.04.2018 № 0-0715 за період 2017 року в розмірі 5 122,40 грн.; від 20.04.2018 № 0-0715 за період 2017 року в розмірі 6 595,20 грн.; від 28.03.2019 № 0-0715 за період 2018 року в розмірі 4767,67 грн.; від 28.03.2019 № 0-0715 за період 2018 року в розмірі 4 767,67 грн.; від 28.03.2019 № 0-0715 за період 2018 року в розмірі 6 138,48 грн.; від 28.03.2019 № 0-0715 за період 2018 року в розмірі 4 767,67 грн.; від 28.04.2020 № 0-0715 за період 2019 року в розмірі 5 343,94 грн.; від 28.04.2020 № 0-0715 за період 2019 року в розмірі 5 343,94 грн.; від 28.04.2020 № 0-0715 за період 2019 року в розмірі 5 343,94 грн.; від 28.04.2020 № 0-0715 за період 2019 року в розмірі 6 880,44 грн.; від 27.04.2021 № 0-0715 за період 2020 року в розмірі 2 772,13 грн.; від 27.04.2021 № 02551 18-2409-0715 за період 2020 року в розмірі 2 772,13 грн.; від 27.04.2021 № 0255121 -2409-0715 за період 2020 року в розмірі 2 772,13 грн.; від 27.04.2022 № 0-0715 за період 2020 року в розмірі 3 569,17 грн.; від 27.10.2022 № 1-0715 за період 2021 року в розмірі 3 841,80 грн.; від 27.10.2022 № 1-0715 за період 2021 року в розмірі 3 841,80 грн.; від 27.10.2022 № 1-0715 за період 2021 року в розмірі 3 841,80 грн.; від 27.10.2022 № 1692161 -2414-0715 за період 2021 року в розмірі 4 946,40 грн.

Оскільки відповідач суму податкового боргу в добровільному порядку не сплатила, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений ПК України строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному ПК України.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення рішення (п. 59.1 ст. 59 ПК України).

Податкова вимога письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу (пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Погашення податкового боргу платника податків врегульовано Главою 9 ПК України.

Відповідно до п. 88.1 ст. 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених ПК України, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Згідно з пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно із пунктами 95.1, 95.2 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

За приписами ст. 129 ПК України, після закінчення встановлених цим кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у спорах за позовом податкового органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягає, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, протягом строків, визначених законодавством, правильність нарахування пені за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» визначено податкові зобов`язання за податковими повідомленнями-рішеннями:

від 20.04.2018 № 0-0715 за період 2017 року в розмірі 5122,40 грн. Відповідачем частково сплачено зобов`язання в розмірі 3 890,07 грн, у зв`язку з чим, несплаченою залишається сума заборгованості в розмірі 1232,33 грн. Указане податкове повідомлення-рішення було вручено відповідачу;

від 20.04.2018 № 0-0715 за період 2017 року в розмірі 5 122,40 грн. Сума зобов`язання залишається не сплаченою. Указане податкове повідомлення-рішення було вручено відповідачу;

від 20.04.2018 № 0-0715 за період 2017 року в розмірі 5 122,40 грн. Сума зобов`язання залишається не сплаченою. Указане податкове повідомлення-рішення було вручено відповідачу;

від 20.04.2018 № 0-0715 за період 2017 року в розмірі 6 595,20 грн. Сума зобов`язання залишається не сплаченою. Указане податкове повідомлення-рішення було вручено відповідачу;

від 28.03.2019 № 0-0715 за період 2018 року в розмірі 4 767,67 грн. Сума зобов`язання залишається не сплаченою. Указане податкове повідомлення-рішення було надіслане засобами поштового зв`язку та вручено 27.06.2019 (№613);

від 28.03.2019 № 0-0715 за період 2018 року в розмірі 4 767,67 грн. Сума зобов`язання залишається не сплаченою. Указане податкове повідомлення-рішення було надіслане засобами поштового зв`язку та вручено 27.06.2019 (№613);

від 28.03.2019 № 0-0715 за період 2018 року в розмірі 6 138,48 грн. Сума зобов`язання залишається не сплаченою. Указане податкове повідомлення-рішення було надіслане засобами поштового зв`язку та вручено 27.06.2019 (№613);

від 28.03.2019 № 0-0715 за період 2018 року в розмірі 4 767,67 грн. Сума зобов`язання залишається не сплаченою. Указане податкове повідомлення-рішення було надіслане засобами поштового зв`язку та вручено 27.06.2019 (№613);

від 28.04.2020 № 0-0715 за період 2019 року в розмірі 5 343,94 грн. Сума зобов`язання залишається не сплаченою. Указане податкове повідомлення-рішення було вручено відповідачу;

від 28.04.2020 № 0-0715 за період 2019 року в розмірі 5 343,94 грн. Сума зобов`язання залишається не сплаченою. Указане податкове повідомлення-рішення було вручено відповідачу;

від 28.04.2020 № 0-0715 за період 2019 року в розмірі 5 343,94 грн. Сума зобов`язання залишається не сплаченою. Указане податкове повідомлення-рішення було вручено відповідачу;

від 28.04.2020 № 0-0715 за період 2019 року в розмірі 6 880,44 грн. Сума зобов`язання залишається не сплаченою. Указане податкове повідомлення-рішення було вручено відповідачу;

від 27.04.2021 № 0-0715 за період 2020 року в розмірі 2 772,13 грн. Сума зобов`язання залишається не сплаченою. Указане податкове повідомлення-рішення було надіслане засобами поштового зв`язку та вручено 07.07.2021 (№824);

від 27.04.2021 № 02551 18-2409-0715 за період 2020 року в розмірі 2 772,13 грн. Сума зобов`язання залишається не сплаченою. Указане податкове повідомлення-рішення було надіслане засобами поштового зв`язку та вручено 07.07.2021 (№824);

від 27.04.2021 № 0255121 -2409-0715 за період 2020 року в розмірі 2 772,13 грн. Сума зобов`язання залишається не сплаченою. Указане податкове повідомлення-рішення було надіслане засобами поштового зв`язку та вручено 07.07.2021 (№824);

від 27.04.2022 № 0-0715 за період 2020 року в розмірі 3 569,17 грн. Сума зобов`язання залишається не сплаченою. Указане податкове повідомлення-рішення було надіслане засобами поштового зв`язку та вручено 07.07.2021 (№824);

від 27.10.2022 № 1-0715 за період 2021 року в розмірі 3 841,80 грн. Сума зобов`язання залишається не сплаченою. Указане податкове повідомлення-рішення було надіслане засобами поштового зв`язку та вручено 23.11.2022 (№563);

від 27.10.2022 № 1-0715 за період 2021 року в розмірі 3 841,80 грн. Сума зобов`язання залишається не сплаченою. Указане податкове повідомлення-рішення було надіслане засобами поштового зв`язку та вручено 23.11.2022 (№563);

від 27.10.2022 № 1-0715 за період 2021 року в розмірі 3 841,80 грн. Сума зобов`язання залишається не сплаченою. Указане податкове повідомлення-рішення було надіслане засобами поштового зв`язку та вручено 23.1 1.2022 (№563);

від 27.10.2022 № 1692161 -2414-0715 за період 2021 року в розмірі 4 946,40 грн. Сума зобов`язання залишається не сплаченою. Указане податкове повідомлення-рішення було надіслане засобами поштового зв`язку та вручено 23.11.2022 (№563).

Відповідачем вказані вище суми боргу не сплачено, та податкові повідомлення-рішення не оскаржені ні в адміністративному, ні в судовому порядку.

Відтак, грошові зобов`язання за податковими повідомленнями-рішеннями є узгодженими.

У зв`язку з несплатою узгоджених сум відповідачу на підставі п. 59.1 ст. 59 ПК України виставлено податкову вимогу від 15.01.2018 № 581-17 про наявність податкового боргу за узгодженими податковими зобов`язаннями, яка була направлена на адресу відповідача засобами поштового зв`язку та вручено 26.01.2018 (№530).

Враховуючи наведене вище, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, що податкова заборгованість відповідачем станом на день розгляду справи не сплачена та складає 89783, 44 грн , що підтверджується матеріалами справи, а тому вимоги позивача щодо стягнення вказаної суми заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо доводів апелянта про пропуск строку звернення до суду з позоввом то слід зазначити наступне.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

Пунктом 102.1 ст. 102 ПК України передбачено право контролюючого органу на проведення перевірки та самостійного визначення суми грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Згідно п. 102.9 ст. 102 ПК України, на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, що вводиться в Україні, зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України на період з 18.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Таким чином, Головне управління ДПС у Закарпатській області, звернувшись до суду із цим позовом 31.07.2023, не пропустило строк звернення до суду, який визначений ПК України.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року у справі № 260/6696/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді О. І. Довга
З. М. Матковська