Справа № 420/34906/23
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вичинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні в подвійному розмірі періоду роботи з 04.07.1968 по 02.12.1996 та з 21.10.1998 по 28.01.2003 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області Д`ячук Лідії Яківні здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням при її обчисленні періодів роботи з 04.07.1968 по 02.12.1996 та з 21.10.1998 по 28.01.2003 роки у подвійному розмірі, з 23.10.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 24.09.1995 року позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З 04.07.1968 по 31.12.1969роки позивач працювала на посаді лікаря-епідеміолога Теучежської райсанепідемстанції. З 01.01.1970 по 30.07.1974 роки була переведена на посаду завідуючої. З 01.08.1974 по 30.09.1974 року прийнята на посаду лікаря-епідеміолога Черкаської районної СЕС. З 01.10.1974 по 24.08.1975 року призначена на посаду завідуючої епідвідділів Черкаської районної СЕС. З 25.08.1975 по 28.11.1996 року переведена на посаду перебувала на посаді завідуючої епідеміологічного відділу Черкаської районної СЕС. З 21.10.1998 по 28.01.2003 роки займала посаду лікаря бактеріолога Черкаської районної СЕС.

23.10.2023 року позивач звернулась з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в який просила зарахувати до страхового стажу періоди трудової діяльності з 04.07.1968 по 02.12.1996 та з 21.10.1998 по 28.01.2003 роки в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

15.11.2023 року відповідач надіслав відмову, з якої вбачається, що для зарахування до страхового стажу періодів з 04.07.1968 по 02.12.1996 та з 21.10.1998 по 28.01.2003 роки у подвійному розмірі необхідно надати уточнюючу довідку про роботу.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що суперечать чинному законодавству України, а тому звернулася до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою від 18.12.2023 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/34906/23 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та виклику сторін.

18.10.2023 року до Одеського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що для розгляду питання щодо пільгового обчислення стажу роботи в санітарно-епідеміологічній станції на посаді лікаря-бактеріолога за період з 04.07.1968 по 02.12.1996 та з 21.10.1998 по 28.01.2003 позивачці необхідно надати до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру) уточнюючу довідку про роботу з зазначенням періодів перебування (не перебування) у відпустках по догляду за дитиною та без збереження заробітної плати. Тому, відповідач вважає звернення позивача до суду щодо пенсійного забезпечення відповідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є передчасним та безпідставним.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 24.09.1995 року перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач, згідно записів в трудовій книжці:

-з 04.07.1968 року прийнята на посаді лікаря-епідеміолога Теучежської райсанепідемстанції;

- з 01.01.1970 року переведена на посаду завідуючої епідеміологічного відділу Теучежської райсанепідемстанції;

- 30.07.1974 року звільнена з посади завідуючої епідеміологічного відділу Теучежської райсанепідемстанції;

- з 01.08.1974 року прийнята на посаду лікаря-епідеміолога Черкаської районної СЕС Черкаської центральної районної лікарні Черкаського району;

- з 01.10.1974 року призначена на посаду завідуючої епідвідділів районної СЕС Черкаської центральної районної лікарні Черкаського району;

- з 25.08.1975 року переведена на посаду завідуючої епідеміологічного відділу Черкаської районної СЕС;

- з 02.12.1996 року звільнена з посади завідуючої епідеміологічного відділу Черкаської районної СЕС;

- 21.10.1998 прийнята на посаду лікаря бактеріолога Черкаської районної СЕС;

- з 28.01.2003 року звільнена з посади лікаря бактеріолога Черкаської районної СЕС.

23.10.2023 року позивач звернулась з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в який просила зарахувати до страхового стажу періоди трудової діяльності з 04.07.1968 року по 02.12.1996 року та з 21.10.1998 року по 28.01.2003 року в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

15.11.2023 року відповідач листом повідомив позивача, що для розгляду питання щодо пільгового обчислення стажу роботи в санітарно-епідеміологічній станції на посаді лікаря-бактеріолога за період з 04.07.1968 по 02.12.1996 та з 21.10.1998 по 28.01.2003 позивачу необхідно надати до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру) уточнюючу довідку про роботу з зазначенням періодів перебування ( не перебування) у відпустках по догляду за дитиною та без збереження заробітної плати.

Вважаючи, дії відповідача щодо відмови у зарахуванні в подвійному розмірі періодів роботи з 04.07.1968 року по 02.12.1996 року та з 21.10.1998 року по 28.01.2003 року, позивач звернулася до суду із вказаним адміністративним позовом.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з положеннями статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 N 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок N 637).

За змістом пунктів 3, 20 Порядку N 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З трудової книжки вбачається, що ОСОБА_1 з 04.07.1968 року по 30.07.1974 року працювала на посадах лікаря-епідеміолога та завідуючої епідеміологічного відділу Теучежської райсанепідемстанції; з 01.08.1974 року по 24.08.1975 року на посадах лікаря-епідеміолога та завідуючої епідвідділів Черкаської районної СЕС Черкаської центральної районної лікарні Черкаського району; з 25.08.1975 року по 02.12.1996 року на посаді завідуючої епідеміологічного відділу Черкаської районної СЕС; 21.10.1998 року по 28.01.2003 року на посаді лікаря бактеріолога Черкаської районної СЕС.

Позивачка вважаючи, що вказані періоди роботи підлягають зарахуванню в подвійному розмірі, 23.10.2023 року звернулась з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в який просила зарахувати до страхового стажу періоди трудової діяльності з 04.07.1968 року по 02.12.1996 року та з 21.10.1998 року по 28.01.2003 року в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

15.11.2023 року відповідач листом повідомив позивача, що для розгляду питання щодо пільгового обчислення стажу роботи в санітарно-епідеміологічній станції на посаді лікаря-бактеріолога за період з 04.07.1968 по 02.12.1996 та з 21.10.1998 по 28.01.2003 позивачу необхідно надати до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру) уточнюючу довідку про роботу з зазначенням періодів перебування ( не перебування) у відпустках по догляду за дитиною та без збереження заробітної плати.

Частиною третьою статті 56 Закону № 1788-ХІІ передбачені види трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зокрема, пунктом «ж» вказаної норми, встановлено, що до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-рчного віку.

Згідно з частиною другою статті 181 КЗпП відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Отже, період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку зараховується як до загального, так і до стажу роботи за спеціальністю, тобто вказаний період зараховується до роботи у сфері охорони здоров`я, який у свою чергу, зараховується у стаж роботи за вислугу років.

Водночас, пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах передбачено статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вказаною нормою Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Статтею 21 КЗпП визначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством (стаття 30 КЗпП).

Отже, робота в розумінні статей 21, 30 КЗпП є виконання певних дій працівником в межах трудових правовідносин за трудовим договором.

Аналіз наведених норм прав свідчить про те, що пільги, передбачені статтею 60 Закону № 1788-ХІІ, стосуються саме часу фактичного виконання роботи в деяких медичних закладах вказаних у цій статті, тому, на думку суду, період перебування осіб, які працюють у цих закладах, у відпустках по догляду за дитиною та без збереження заробітної плати зараховується до спеціального стажу роботи, проте в одинарному розмірі.

Аналогічна правова позиція підтверджується Постановою Верховного Суду від 29.03.2019 у справі №314/404/17 (К/9901/15724/18).

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами відповідача, що для зарахування страхового стажу за період з 04.07.1968 року по 02.12.1996 року та з 21.10.1998 року по 28.01.2003 року у подвійному розмірі позивачу слід надати уточнюючу довідку.

Суд також зауважує, що відповідачем не приймалось рішень про відмову у зарахуванні спірних періодів у подвійному розмірі, листом відповідача від 15.11.2023 року, направленим у відповідь на заяву позивача про зарахування спірних періодів у подвійному розмірі, позивачу було лише повідомлено про необхідність надання уточнюючих довідок про роботу з зазначенням періодів перебування (не перебування) у відпустках по догляду за дитиною та без збереження заробітної плати.

Отже, позивні вимоги позивача в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у зарахуванні в подвійному розмірі періоду роботи позивача з 04.07.1968 по 02.12.1996 та з 21.10.1998 по 28.01.2003 роки, є необґрунтованими та недоведеними, а тому задоволенню не підлягають.

Таким чином, з урахуванням наведеного та наявних у справі доказів, суд доходить висновку, що позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача, з урахуванням при її обчисленні періодів роботи з 04.07.1968 по 02.12.1996 та з 21.10.1998 по 28.01.2003 роки у подвійному розмірі, є передчасними, а тому не належать задоволенню.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд робить висновок, що позовні вимоги ОСОБА_1 не належать до задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна,83, м. Одеса, 65107, ) про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні в подвійному розмірі періоду роботи з 04.07.1968 по 02.12.1996 та з 21.10.1998 по 28.01.2003 роки та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням при її обчисленні періодів роботи з 04.07.1968 по 02.12.1996 та з 21.10.1998 по 28.01.2003 роки у подвійному розмірі, з 23.10.2023 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 19.03.2024 року.

Суддя Г. В. Лебедєва

.