Справа № 473/925/24
Суддя: Вуїв О. В.
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/925/24
РІШЕННЯ

іменем України

"20" березня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю: секретарів судового засідання Матвійця Ю.П., Ціліциної О.В., позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому зазначав, що 12 лютого 2024 року інспектор УПП в Тернопільській області Підлісний М.В. виніс відносно нього постанову серії ЕНА №1425368, якою встановлено, що 12 лютого 2024 року о 13 год. 57 хв. на 392 км автодороги М-19 у м. Чортків ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Ford Fusion», реєстр. номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 90 км/год. при дозволеній швидкості 50 км/год, чим порушив вимоги п. 12.9-б ПДР України.

Згідно постанови ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Проте ОСОБА_1 просив скасувати постанову від 12 лютого 2024 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, вказуючи на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

При цьому вказував, що під час підготовки справи про адміністративне правопорушення до розгляду та її розгляду інспектор не переконався в наявності факту правопорушення та вини позивача, не зібрав необхідних доказів на підтвердження правопорушення (зокрема доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом в населеному пункті або в зоні дії знаку, який обмежував швидкість руху, а також доказів перевищення позивачем встановленої швидкості руху).

Також посилався на те, що прилад, яким здійснювалося вимірювання швидкості руху «TruCam LTI 20/20» №TC000750 (щодо якого відсутні дані про його опломбування, сертифікацію, повірку, проведення експертного дослідження) в порушення вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» був розміщений не стаціонарно, а використовувався інспектором в ручному режимі (що могло призвести до значної похибки у вимірюванні) та без наявності попереджувального дорожнього знаку 5.70 ПДР України (який попереджає про наявність приладів відеофіксування правопорушень).

Крім цього ОСОБА_1 вказував на порушення порядку розгляду адміністративної справи, оскільки розгляд відбувся без попереднього ознайомлення його з процесуальними правами, надання позивачу можливості скористатися правовою допомогою та надати пояснення у справі, без винесення постанови на місці події та її вручення особі, яка притягувалася до адміністративної відповідальності.

13 березня 2024 року від представниці відповідача УПП в Тернопільській області Климчук О.І. надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просила залишити позов без задоволення, вказуючи на те, що справа про адміністративне правопорушення розглянута, а оскаржувана постанова винесена у повній відповідності з вимогами закону за наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення та вини, доведених належними доказами (зокрема даними приладу вимірювання швидкості руху «TruCam LTI 20/20» №TC000750, який пройшов необхідні сертифікацію та повірку), а також із дотриманням порядку розгляду адміністративної справи та прав позивача, зокрема з ознайомленням його з процесуальними правами, наданням позивачу можливості скористатися правовою допомогою та надати пояснення у справі, з винесенням постанови на місці події та її врученням особі, яка притягувалася до адміністративної відповідальності. В іншій частині доводи позову (в частині неможливості використання даних приладу «TruCam LTI 20/20» для підтвердження факту та обставин правопорушення) вважала такими, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні положень закону.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представниця відповідача УПП в Тернопільській області Климчук О.І. в судове засідання не з`явилася.

Суд з урахуванням вимог ч.ч. 1, 3 ст. 205, ч. 3 ст. 268 КАС України вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представниці відповідача, оскільки матеріали містять достатньо інформації та доказів для вирішення спору.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до наступного.

Суд встановив, що 12 лютого 2024 року інспектор УПП в Тернопільській області Підлісний М.В. виніс відносно позивача постанову серії ЕНА №1425368, якою встановлено, що 12 лютого 2024 року о 13 год. 57 хв. на 392 км автодороги М-19 у м. Чортків ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Ford Fusion», реєстр. номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 90 км/год. при дозволеній швидкості 50 км/год, чим порушив вимоги п. 12.9-б ПДР України.

Згідно постанови ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Окремого фіксування обставин події в протоколі про адміністративне правопорушення інспектор поліції не здійснював, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 254, ч.ч. 2-5 ст. 258 КУпАП, п. 4 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 (далі - Інструкція).

Аналізуючи вимоги та заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.

Згідно п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до п. 12.9-б ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Факт порушення водієм Правил дорожнього руху України фіксується відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та повинен бути достатньо обґрунтованим належними та допустимими доказами, які б усували будь-які сумніви щодо наявності такого порушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Факт порушення позивачем вимог п. 12.9-б ПДР України знайшов своє повне підтвердження наступними доказами:

- копією відеозапису з нагрудної камери інспектора УПП в Тернопільській області, якою підтверджується той факт, що 12 лютого 2024 року о 13 год. 57 хв. на 392 км автодороги М-19 ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Fusion», реєстр. номер НОМЕР_1 , та був зупинений працівником поліції. Цим же відеозаписом також підтверджено, що перед зупинкою автомобіля «Ford Fusion», реєстр. номер НОМЕР_1 , інспектор здійснював вимірювання швидкості руху вказаного транспортного засобу за допомогою приладу «TruCam LTI 20/20» №TC000750 (дані щодо вказаного приладу зафіксовані у постанові про накладення адміністративного стягнення) та в подальшому продемонстрував вказаний доказ (відеозапис) особі, яка притягувалася до адміністративної відповідальності;

- скріншотом запису правопорушення з приладу «TruCam LTI 20/20» №TC000750, на якому міститься зображення (з відповідним позначенням) автомобіля, швидкість якого вимірюється, відображення номерного знаку вказаного транспортного засобу (реєстр. номер НОМЕР_1 ), зазначення місця знаходження приладу, яким фіксувалося порушення та відповідних географічних координат, відстані вимірювання (415,8 м), зафіксованої швидкості руху автомобіля (90 км/год.) та дозволеної швидкості руху на даній ділянці дороги (50 км/год);

- відкритими даними (даними карти «Google Maps»), з яких вбачається, що географічна точка, у якій знаходився автомобіль «Ford Fusion», реєстр. номер НОМЕР_1 , під час вимірювання інспектором поліції швидкості руху, розташована в межах населеного пункту, позначеного дорожнім знаком п. 5.49 ПДР України «Початок населеного пункту», а саме м. Чортків Тернопільської області (подібні висновки неодноразово підтверджені й судовою практикою, зокрема у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2023 року у справі № 726/2022/23).

За встановленого, доводи позову про протилежне не можуть бути прийняті судом до уваги.

Що стосується посилання позову на те, що фіксування порушення здійснено приладом, щодо якого відсутні дані про його опломбування, сертифікацію, повірку, проведення експертного дослідження, та який в порушення вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» був розміщений не стаціонарно, а використовувався інспектором в ручному режимі (що могло призвести до значної похибки у вимірюванні), а також без наявності відповідного попереджувального дорожнього знаку, то в цій частині суд прийшов до наступних висновків.

Згідно посібника користувача приладу «TruCAM LTI 20/20» вказаний прилад призначений для вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному або автоматичному режимах. Вимірювач відноситься до мобільних приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху. У ручному режимі оператор сам обирає транспортний засіб, швидкість руху якого буде виміряна. При цьому можливий режим фотовідеофіксації. У автоматичному режимі при перевищенні встановленого обмеження швидкості руху транспортних засобів здійснюється фотовідеофіксація події, що має ознаки порушення ПДР. Вимірювач швидкості здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати відповідний транспортний засіб.

Таким чином, лазерний вимірювач швидкості руху «TruCAM LTI 20/20» відноситься саме до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, проте може бути застосований з метою автоматичного режиму фіксації правопорушень.

Посилання у позові на вимоги ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» суд вважає недоречними, оскільки зазначена норма закону: 1) вказує лише на можливість, проте не обов`язок стаціонарного встановлення засобів фото-, відеофіксування правопорушень; 2) не стосується приладу «TruCAM LTI 20/20», який є не стаціонарним приладом фото-, відеофіксування з автоматичним режимом, а засобом вимірювальної техніки, основне завдання якого - використання в ручному режимі.

З цих же підстав є недоречним посилання у позові на відсутність попереджувального дорожнього знаку п. 5.76 ПДР України «Автоматична відеофіксація порушень правил дорожнього руху.

При цьому, згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/29274 від 01 листопада 2022 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCAM LTI 20/20» №ТС000750 має максимально допустиму похибку при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: ±2 км/год. в діапазоні від 2 км/год. до 200 км/год.; ±1 % в діапазоні від 201 км/год. до 320 км/год. та пройшов відповідну повірку з терміном дії до 01 листопада 2024 року.

Лазерний вимірювач швидкості «TruCam LTI 20/20» отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року №UA-MI/1-2903-2012 та на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань його було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12.

Лазерний вимірювач швидкості «TruCam LTI 20/20» отримав позитивний висновок Експертної комісії з питань проведення державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (протокол від 27 вересня 2018 року, №364), яка підтвердила правильну реалізацію криптографічного алгоритму шифрування інформації та відповідність вимогам держстандарту України.

Згідно наявних матеріалів справи, інших перевірок, експертиз тощо, а також пломбування вказаний прилад не потребує.

Отже, за технічними характеристиками лазерний вимірювач швидкості «TruCAM LTI 20/20» №ТС000750 спроможний здійснювати вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному режимі з необхідною точністю та неможливістю втручання в його результати, а тому його дані можливо розцінювати як беззаперечний доказ по справі.

Що стосується доводів про наявність процесуальних порушень під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, то суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, п.п. 4, 8 розділу ІІІ Інструкції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (ст. 278 КУпАП, п. 5 розділу ІІІ Інструкції).

Розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (ст. 279 КУпАП, п. 9 розділу ІІІ Інструкції).

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, та повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ч.ч. 1-3 ст. 283 КУпАП, п.п. 1, 2, 5 розділу IV Інструкції).

З матеріалів справи, зокрема копії відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції вбачається, що під час розгляду справи працівник поліції представився, повідомив позивачу про причину зупинки транспортного засобу, суть та обставини порушення, роз`яснив ОСОБА_1 його процесуальні права, надав можливість позивачу заявити клопотання (чим останній не скористався) та надати пояснення з приводу порушення, на вимогу позивача надав йому для огляду наявні докази правопорушення, дослідивши які та врахувавши суть, обставини, характер правопорушення, особу порушника працівник поліції виніс оскаржувану постанову.

Копія оскаржуваної постанови була вручена ОСОБА_1 одразу ж після розгляду справи (що підтверджується особистим підписом останнього).

Таким чином, суд не встановив процесуальних порушень під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

За встановлених обставин, суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови, а тому у задоволенні вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

В силу вимог ст. 139 КАС України також не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 8-10, 77, 139, 241-246, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.В. Вуїв