Справа № 200/1175/24
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

18 березня 2024 року Справа №200/1175/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голуб В.А., розглянувши в порядку письмового провадження питання відводу судді у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, треті особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання неправомірною та скасування постанови від 10 серпня 2023 року, визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язати вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, треті особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання неправомірною та скасування постанови від 10 серпня 2023 року, визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язати вчинити певні дії.

Суд зазначає, що 12 березня 2024 року до суду надійшла заява представника позивачки про відвід судді Донецького окружного адміністративного суду Молочній І.С. Підставою відводу зазначено, що сторона позивача не довіряє судді Донецького окружного адміністративного суду Молочній І.С.

Ухвалою суду від 18 березня 2024 року визнано необґрунтованим заявлений відвід судді Молочній І. С. у справі № 200/1175/24 за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про оскарження постанови. Заяву представника позивача про відвід судді Донецького окружного адміністративного суду Молочної І. С. передано на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України.

18.03.2024 заяву за наслідком автоматичного розподілу передано на розгляд судді Голуб В.А.

Заяву представника ОСОБА_1 про відвід судді вмотивовано наступним. Так, суддя Донецького окружного адміністративного суду Молочна І.С., ознайомившись з матеріалами позовної заяви, в ухвалі від 01.03.2024 про залишення позовної заяви без руху допустила помилку щодо дати подання адміністративного позову засобами Укрпошти. Так, в ухвалі від 01.03.2024 вказано, що до Донецького окружного адміністративного суду позивач звернувся засобами поштового зв`язку 26 лютого 2024 року, що підтверджується даними, зазначеними на поштовому конверті, позов отримано судом 29 лютого 2024 року. Але згідно з поштовою квитанцією № 689 до Донецького окружного адміністративного суду ОСОБА_1 звернулась саме 19.02.2024, а не 26.02.2024 як то невірно зазначила суддя Донецького окружного адміністративного суду Молочна І.С. У зв`язку з наведеним сторона позивачки не довіряє судді Донецького окружного адміністративного суду Молочній І.С., яка з першої своєї ухвали проявила або некомпетентність, або неуважність, або навмисно штучно перешкоджає позивачці у доступі до правосуддя.

Суд, ознайомившись із заявою представника позивачки Савченка Сергія Анатолійовича про відвід судді, зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 39 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Суд ухвалою, без виходу до нарадчої кімнати, залишає заяву про відвід, яка повторно подана з тих самих підстав, без розгляду. Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-3, 5 частини першої статті 36, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Згідно з ч. 4 ст. 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Згідно з ч.ч. 8, 11 ст. 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Враховуючи дію воєнного стану на території України, з метою забезпечення безпеки учасників процесу, суд дійшов висновку про можливість розгляду поданої заяви про відвід у порядку письмового провадження.

За приписами ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Статтею 37 КАС України визначено недопустимість повторної участі судді в розгляді адміністративної справи.

Суд зауважує, що докази, які б свідчили про наявність обставин, визначених ч.ч. 1-3, 5 ст. 36, ст. 37 КАС України відсутні.

Окремо слід зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42); у контексті об`єктивного критерію у цій справі окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 poку, п. 58 Reports of Judgments and Decisions, 1996-III).

Отже, при наданні оцінки об`єктивності судді під час здійснення правосуддя необхідно розрізняти два критерії: 1) об`єктивна безсторонність, яка полягає у встановленні фактів, які можуть ставити під сумнів незалежність судді; 2) суб`єктивна безсторонність, яка полягає у відсутності упередженості або тенденційності в поведінці судді при розгляді конкретної справи.

При цьому, особиста безсторонність судді презюмується поки не надано доказів протилежного (згадане вище рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v.Switzerland), п. 42).

Відтак, не може бути підставою для відводу заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Заявляючи відвід судді, представник позивачки не надав доказів на підтвердження обставин, які б об`єктивно викликали обґрунтовані сумніви в неупередженості чи об`єктивності судді. На думку суду, наведені у заяві обставини не свідчать про наявність підстав для відводу, передбачених ст. 36 КАС України, а сам відвід пов`язується виключно з суб`єктивним сприйняттям представника позивачки ухвалених судових рішень та дій судді, що стосуються розгляду справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про відвід, а отже вона підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 40, 241-243, 248, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивачки про відвід судді у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, треті особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання неправомірною та скасування постанови від 10 серпня 2023 року, визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язати вчинити певні дії, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Голуб