Справа № 240/3319/24
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Житомир справа № 240/3319/24

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Семенюка М.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати дії Відповідача щодо застосування ним при повторному обчисленні основного розміру фактично нарахованої, але обмеженої максимальним розміром при виплаті пенсії Позивача за минулий час, в період з 01.04.2019 по 31.01.2020 після її перерахунку з 01.04.2019 на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29.08.2023 у справі № 240/18873/23 Довідки (оновлені дані) Адміністрації Державної прикордонної служби України № 11/18109 від 10.11.2020 про перерахунок посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2019 і множення на відповідні тарифні коефіцієнти, надбавки за вислугу років (50%), що втратила практичне значення і законність застосування при наступних перерахунках пенсії на підставі постанови Верховного Суду від 18 жовтня 2022 року у справі № 240/1908/20 та відмови виплатити фактично вже нараховану Позивачу за минулий час в період з 01.04.2019 по 31.01.2020 пенсію після її перерахунку на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24.05.2023 у справі № 240/6393/23 згідно належної Довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.11.2020 за № 11/306/1-с про грошове забезпечення для перерахунку пенсії за нормами чинними станом на 05.03.2019 без обмеження максимальним розміром, що викладена у листі від 12.02.2024 № 4165-1293/В-02/8-0600/24 протиправними;

- зобов`язати відповідача здійснити виплату фактично нарахованої Позивачу за минулий час пенсії, в період з 01.04.2019 по 31.01.2020, після її перерахунку на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24.05.2023 у справі N9 240/6393/23 згідно Довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.11.2020 за № 11/306/1-с про грошове забезпечення для перерахунку пенсії за нормами чинними станом на 05.03.2019 у повному обсязі, з 01.04.2019 у сумі -19 488,05 грн., з 01.07.2019 - 19 514,85 грн., з 01.12.2019 по 31.01.2020 - 19 544,45 грн. відповідно, без обмежень максимальним розміром з урахуванням раніше виплачених сум пенсії;

- зобов`язати Відповідача здійснити виплату Позивачу нарахованої на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24.05.2023 у справі № 240/6393/23 кожного місяця і не виплаченої пенсії за минулий час без обмеження максимальним розміром у період з 01.04.2019 по 31.01.2020, до дня постановлення судового рішення з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до ч. 2 ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В обґрунтування позову зазначає, що проведення виплати пенсії з обмеженням її розміру порушує його права.

Ухвалою від 22.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та явку учасників справи в судове засідання визнано обов`язковою.

Відповідач ухвалу про відкриття провадження та адміністративний позов з додатками отримав 07.03.2024, однак відзиву на позов не подав, про причини цього у встановлений строк для подання відзиву суд не повідомив, а тому суд неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин, керуючись ч.4 ст.159 КАС України, кваліфікує як визнання позову.

В судовому засіданні 19.03.2024:

- позивач позов підтримав та пояснив, що відповідач нараховуючи йому в період з 01.04.2019 по 31.01.2020 пенсію (з 01.04.2019 у сумі - 19 488,05 грн., з 01.07.2019 - 19 514,85 грн., з 01.12.2019 по 31.01.2020 - 19 544,45 грн), обмежував її виплату 10 прожитковими мінімумами для осіб, що втратили працездатність;

- представник відповідача в судове засідання не прибув.

- заслухавши думку позивача, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Проаналізувавши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справ, позивач з 2005 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; відповідач нарахував позивачу пенсію з 01.04.2019 у сумі 19 488,05 грн, з 01.07.2019 - 19 514,85 грн., з 01.12.2019 по 31.01.2020 - 19 544,45 грн, однак виплачував щомісячно в розмірі з 01.04.2019 - 14970 грн (а.с.16), з 01.07.2019 - 15640 грн (а.с.17), з 01.12.2019 по 31.01.2020 - 16380 грн (а.с.18), тобто обмежив виплату нарахованої пенсії 10 прожитковими мінімумами для осіб, що втратили працездатність.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ.

Статтею 10 Закону №2262-ХІІ встановлено, що призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 2 Закону України від 08 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону №2262-ХІІ, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Цим же Законом викладено у новій редакції частину п`яту статті 43 Закону №2262-ХІІ, якою встановлено максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08 липня 2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01 січня 2016 (зі змінами, внесеними згідно з Законом України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»), було доповнено частину 5 статті 43 Закону №2262-ХІІ наступним положенням: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

Отже, у період з 01 січня 2016 по 31 грудня 2017 року діяло обмеження максимального розміру пенсії в сумі 10740,00 грн. відповідно до Закону № 911-VIII.

З урахуванням встановленого на 2018 рік розміру прожиткового мінімуму на одну особу для осіб, які втратили працездатність, згідно з Законом України від 07 грудня 2017 року № 2246-VIII «Про державний бюджет України на 2018 рік» та Законом України від 08 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» максимальний розмір пенсії з 01 січня 2018 року склав 13 730, 00 грн.

У той же час, згідно з пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 №911-VIII дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Це означає, що зазначені положення Закону щодо обмеження максимальним розміром пенсії не можуть застосовуватись до позивача, оскільки пенсію йому було призначено до 01 січня 2016 року.

Крім того, Конституційним Судом України неодноразово визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення законодавства, якими був обмежений максимальний розмір пенсії. Внесення в подальшому змін до Закону шляхом зазначення іншого часового періоду, протягом якого діють обмеження максимального розміру пенсії, по суті суперечить висновкам Конституційного Суду, оскільки вирішальне значення має не період дії обмеження, а сам факт протиправного обмеження права особи на отримання пенсії у належному розмірі.

Як зазначає Верховний Суд у постановах від 09 листопада 2020 року у справі № 813/678/18, від 06 листопада 2018 у справі № 522/3093/17, від 16 жовтня 2018 у справі № 522/16882/17 та від 03 жовтня 2018 у справі № 127/4267/17 зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774 до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, самі по собі не створюють підстав для вказаного обмеження.

З огляду на це, суд приходить до висновку, що дії відповідача, яки полягають у виплаті позивачу в період з 01.04.2019 по 31.01.2020 пенсії у розмірі десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, а не в нарахованому розмірі, є протиправними і для захисту прав та інтересів позивача належить зобов`язати відповідача здійснити йому виплату пенсії в період з 01.04.2019 по 31.01.2020 у нарахованому розмірі (з 01.04.2019 у розмірі 19 488,05 грн, з 01.07.2019 - 19 514,85 грн., з 01.12.2019 по 31.01.2020 - 19 544,45 грн) з урахуванням проведених виплат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер НОМЕР_1 .) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, код 13559341) задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яки полягають у виплаті позивачу ОСОБА_1 в період з 01.04.2019 по 31.01.2020 пенсії не в нарахованому розмірі, а у розмірі десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії в період з 01.04.2019 по 31.01.2020 у нарахованому розмірі (з 01.04.2019 у розмірі 19 488,05 грн, з 01.07.2019 - 19 514,85 грн., з 01.12.2019 по 31.01.2020 - 19 544,45 грн), з урахуванням проведених виплат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк