Справа № 127/26487/23
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 березня 2024 р. Справа № 127/26487/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

29.08.2023 до Вінницького міського суду Вінницької області надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31.08.2023 матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Вінницькій області передано за підсудністю на розгляд до Вінницького окружного адміністративного суду.

03.10.2023 матеріали справи № 127/26487/23 надійшли на адресу Вінницького окружного адміністративного суду.

Автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України визначено головуючого суддю по справі - ОСОБА_2 .

Ухвалою від 09.10.2023 суддя прийняв до свого провадження матеріали адміністративної справи № 127/26487/23.

Ухвалою від 09.10.2023 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу у 10-денний строк усунути недоліки позовної заяви.

17.10.2023 на адресу суду надійшли документи на виконання вимог ухвали від 09.10.2023, зокрема на усунення недоліків позивачем надано позовну заяву у новій редакції, за вимогами якої ОСОБА_1 просить:

- визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати заборгованості за пенсійними виплатами;

- зобов`язати здійснити перерахунок розміру пенсії з урахуванням незаконно незарахованого трудового стажу - 10 місяців 24 дні з включенням до індивідуальних коефіцієнтів середнього заробітку з врахуванням місяців з найвищими процентними показниками;

- поновити виплату пенсії з моменту її нарахування, виплати заборгованість за пенсійними виплатами з розглядом питання щодо компенсації втрати частини доходів.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та з 03.03.2017 отримує пенсію за віком призначену на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.09.2017 у справі № 127/13905/17. Разом з тим при призначенні позивачу пенсії пенсійний орган протиправно не зарахував до страхового стажу період навчання на денному підготовчому відділенні Вінницького Державного педагогічного інституту ім. Острозького з 01.12.1980 по 01.08.1981 та 1 день роботи у ТОВ "Вінтра", а саме 02.01.1997. Крім того, зі змісту позову вбачається, що ОСОБА_1 зауважує на існуванні заборгованості зі сплати пенсії, оскільки його проіндексований показник заробітної плати не відповідає дійсності.

Ухвалою від 30.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачеві строк для подачі відзиву на позовну заяву. Витребувано у сторони відповідача додаткові докази.

22.11.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує щодо задоволення заявлених ОСОБА_1 вимог та вказує про таке.

На виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.09.2017 у справі №120/13905/17 позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону №1058 з 03.03.2017.

ПФУ зауважило, що лист від 15.02.2023 №0200-0214-8/15065, від 01.05.2023 № 7578-6101/С-02/8-0200/23, від 05.06.2023 № 10282-9323/С-02/8-0200/23 та від 03.08.2023 №13811-11897/С-02/8-0200/23 не є рішеннями в розумінні ч. 5 ст. 45 Закону № 1058, а носять інформаційний характер. Разом з тим, ОСОБА_1 не оскаржуються дії Головного управління щодо розгляду його заяв саме у відповідності до Закону України «Про звернення громадян» та бездіяльність щодо неприйняття рішення, визначеного діючим законодавством, по суті заяви.

У відзиві відповідач наголошує, що розмір пенсії, призначеної відповідно до Закону №1058 залежить від трьох показників заробітної плати, коефіцієнту страхового стажу та показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески.

Відповідно до ст. 24 Закону №1058 страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до п. 2 цієї статті страховий стаж з 01.01.2004 обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону №1058 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку, тобто по 31.12.2003 включно на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058.

Законодавством, яке діяло до прийняття Закону №1058, а саме ст. 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788), визначено періоди трудової діяльності до 01.01.2004, які зараховуються до страхового стажу. Ними є, зокрема, військова служба, навчання (за денною формою) у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, професійно-технічних навчальних закладах тощо.

Період навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах до 01.01.2004 до страхового стажу зараховується за умови навчання на денній формі.

Відповідно до записів трудової книжки, наданої до заяви про призначення пенсії, у період з 01.12.1980 по 01.08.1981 позивач був слухачем підготовчих курсів Вінницького педагогічного інституту, разом з тим оскільки, після навчання на підготовчих відділеннях (курсах) особа не здобуває певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів, до стажу роботи зараховується лише період з дня зарахування студента на перший курс навчального закладу (з урахуванням дати початку навчального періоду) до закінчення чи відрахування (з урахуванням дати винесення комісією рішення про присвоєння певного кваліфікаційного рівня).

Тому, до стажу зараховано період навчання у Вінницькому державному педагогічному інституті імені Островського з 01.09.1981 по 24.06.1985, згідно диплому серії НОМЕР_1 виданого 29.06.1985.

Законних підстав для поновлення пенсії ОСОБА_1 немає, оскільки виплата пенсія з дати її призначення не зупинялась і продовжує виплачуватись.

Зауважили що по пенсій справі позивача заборгованість з виплати пенсії відсутня. З огляду на це, підстави для її виплати відсутні.

14.03.2023 відповідач подав до суду додаткові пояснення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.09.2017 у справі № 127/13905/17, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2017 року та постановою Верховного Суду від 26.12.2019, задоволено позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії. Визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці, викладене у формі протоколу № 3272 від 12.04.2017 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні дострокової пенсії за віком. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію згідно абз. 6 п. 3 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 03.03.2017.

На виконання судового рішення у справі у справі № 127/13905/17 ОСОБА_1 з 03.03.2017 було призначено пенсію відповідно до Закону № 1058.

Разом з тим позивач, дізнавшись, що до його страхового стажу не зараховано період навчання на денному підготовчому відділенні Вінницького Державного педагогічного інституту ім. Острозького з 01.12.1980 по 01.08.1981 звернувся до відповідача з заявою зокрема від 06.04.2023.

Листом від 01.05.2023 відповідач повідомив про відсутність підстав для зарахування до стажу періоду навчання на підготовчому відділенні (курсах) та вказав , що до стажу зараховано період навчання у Вінницькому державному педагогічному інституті імені Островського з 01.09.1981 по 24.06.1985, згідно диплому серії НОМЕР_1 виданого 29.06.1985.

У цьому ж листі пенсійний орган вказав, що відповідно до статті 25 ЗУ № 1058 було визначено індивідуальний коефіцієнт страхового стажу, який з урахуванням величини оцінки одного року 1,35% становив 0, 46013, що відповідало 34 рокам 1 міс. 02 дням страхового стажу (34*12 місяців + 1 місяць = 409 місяців страхового стажу, 409/1200 = 0,34083, а з урахуванням кратності 0, 34083 *1,35 = 0,46013), стаж зараховано по 31.01.2017.

Відповідач вказав, що при розрахунку пенсії застосовано середню заробітну плату за 2014-2016 роки в сумі 3764,40 грн. В розрахунок середньомісячного заробітку враховано заробітну плату за період з 01.10.2001 по 31.01.2017 за даними персоніфікованого обліку. Індивідуальний коефіцієнт заробітку становить 2,35092. Його застосовано до показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки - 3764,40 грн. З огляду на це середньомісячний заробіток становив 3764,40 грн * 2,35092 = 8849,80 грн.

Разом з тим, не погоджуючись з не зарахуванням до його стажу періоду навчання на денному підготовчому відділенні Вінницького Державного педагогічного інституту ім. Острозького з 01.12.1980 по 01.08.1981 та вказуючи, що розрахований ГУ індивідуальний коефіцієнт його заробітку за результатами проіндексованого показника середньої заробітної плати значно менший, через скасовані місяці з найвищим коефіцієнтом місячної заробітної плати позивача, ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.

Визначаючись щодо заявлених вимог в контексті цієї спірної ситуації суд керується та виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Визначаючись щодо позовних вимог в частині незарахування відповідачем до стажу позивача періоду навчання на денному підготовчому відділенні Вінницького Державного педагогічного інституту ім. Острозького з 01.12.1980 по 01.08.1981, суд вказує про таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 цього Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Крім того, відповідно до пункту 20 цього Порядку № 637, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розмішуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 17 указаного Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Отже, уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу або інші документи необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи особи.

Згідно пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою Постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, (далі - Інструкція № 162, в редакції чинній на час навчання позивача у період 01.12.1980 по 01.08.1981) заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Пунктом 2.3 Інструкції № 162 встановлено, що всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видачі наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно пункту 2.15 Інструкції № 162 студентам, особам, які навчаються, аспірантам та клінічним ординаторам, що мають трудові книжки, учбовий заклад (науковий заклад) вносить запис про час навчання на денних відділеннях (в тому числі підготовчих) вищих і середніх спеціальних учбових закладах, в партійних школах і школах профруху. Підставою для таких записів є накази учбового закладу (наукового закладу) про зарахування або відрахування студента, особи, яка навчається, аспіранта, клінічного ординатора.

Так, на час навчання позивача порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію за віком, регулювався постановою Ради Міністрів СССР від 03 серпня 1972 року № 590 "Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій" (далі - Порядок № 590).

Згідно з підпункту «і» частини першої пункту 109 Порядку № 590 крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних навчальних закладах (технікумах, педагогічних і медичних училищах і таке інше), партійних школах, совпартшколах, школах профруху, на рабфаках; перебування в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Частиною другою пункту 109 Порядку № 590 передбачено, що при призначенні пенсій періоди, вказані у пп. "і", зараховуються до стажу за умови, якщо цим періодам передувала робота в якості робітника чи службовця, або служба у складі Збройних сил СРСР, або інша служба, вказана в пп. "к"

Підготовчі відділення при вищих навчальних закладах були створені відповідно до Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 20.08.1969 № 681 "Про організацію підготовчих відділень при вищих навчальних закладах" та Постанови ЦК КПУ та Ради Міністрів УРСР від 08.10.1969 № 573.

Вказаними нормативно-правовими актами передбачалось, що: 1) "при організації підготовчих відділень передбачається проведення учбових занять по денній, вечірній та заочній формах навчання; створення відділень при наявності не менше 100 слухачів, які навчаються з відривом і без відриву від виробництва; строк навчання з відривом від виробництва - 8 місяців, без відриву від виробництва - 10 місяців" (п. 2 зазначених нормативних актів); 2) "на підготовчі відділення приймаються особи з закінченою середньою освітою з числа передових робітників, колгоспників і демобілізованих з рядів Збройних Сил СРСР. Молоді робітники і колгоспники, які вступають на підготовчі відділення, повинні мати стаж практичної роботи (не менше одного року). Відбір і направлення молоді на ці відділення здійснюються безпосередньо керівниками промислових підприємств, установ, організацій транспорту і зв`язку, радгоспів, колгоспів, командуванням військових частин за рекомендацією партійних, комсомольських і профспілкових організацій» (п. 3 зазначених нормативних актів). 3) «слухачам підготовчих відділень, зарахованим на навчання з відривом від виробництва, виплачується, стипендія в розмірі, встановленому для студентів І курсів вищих учбових закладів (п. 5 та 10 відповідно), при яких організовані підготовчі відділення, у відповідності з Постановою Ради Міністрів СРСР від 09.07.1963 № 774 та розпорядження Ради Міністрів УРСР від 27.07.1963 № 1114».

Статтею 45 Закону СРСР від 19.07.1973 N 4536-VIII "Про затвердження Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про народну освіту" було передбачено, що вища освіта здійснюється в університетах, інститутах, академіях, заводах втузах та інших навчальних закладах, віднесених у встановленому порядку до вищих навчальних закладів. Підготовка фахівців у вищих навчальних закладах здійснюється за денною, вечірньою та заочною формами навчання.

Відповідно до Положення про підготовче відділення при вищому навчальному закладі, затвердженого наказом міністра вищої та середньої спеціальної освіти СРСР від 29.09.1969 №712 (із змінами і доповненнями), підготовчі відділення, як і підготовчі курси, створюються для загальноосвітньої підготовки молоді до вступу до вищого навчального закладу.

Крім того, відповідно до Положення про підготовче відділення при вищому навчальному закладі (Накази Міністерства вищої та середньої освіти СРСР №712 від 26.09.1969; №394 від 17.05.1971; №468 від 31.05.1974) а) "час навчання на підготовчому відділенні не перериває трудового стажу"; в) "особам, зарахованим на підготовче відділення видається квиток слухача", "на слухачів підготовчого відділення поширюються права та обов`язки, встановлені для студентів вищого навчального закладу" (пункт 9-10).

Таким чином, слухачі підготовчого відділення за правовим статусом були прирівняні у правах до студентів вищого навчального закладу.

Аналогічного висновку притримується, зокрема, і Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 08 серпня 2023 року по справі № 560/2163/23.

Згідно записів наявної у матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 від 26.10.1977 НОМЕР_2 , останній з 01.12.1980 по 01.08.1981 був слухачем підготовчому відділенні Вінницького Державного педагогічного інституту ім. Острозького, разом з тим зарахуванню слухачем на підготовче відділення Вінницького Державного педагогічного інституту ім. Острозького передувала служба в Радянській армії (про що свідчить запис № 4 трудової книжки НОМЕР_2 та військовий квиток НОМЕР_3 ).

Таким чином, враховуючи зазначені судом норми та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період навчання ОСОБА_1 на підготовчому відділенні з 01.12.1980 по 01.08.1981.

Також з досліджених матеріалів пенсійної справи, наданої відповідачем на виконання вимог ухвали суду, та розрахунку стажу встановлено, що до страхового стажу позивача крім інших зараховано період з 03.01.1997 по 30.09.1999, в же час позивач вважає, що відповідач противно не зарахував до його стажу 1 день роботи у ТОВ "Вінтра", а саме 02.01.1997.

Згідно записів 18-19 трудової книжки ОСОБА_1 від 26.10.1977 НОМЕР_2 , останній у період з 02.01.1997 по 30.09.1999 працював у ТОВ "Вінтра", в той же час відповідач при призначенні пенсії зарахував такий період не з 02.01.1997, а з 03.01.1997.

Зважаючи на встановлені обставини, враховуючи наведені норми чинного законодавства суд дійшов висновку пенсійним органом протиправно не зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 один день його роботи у ТОВ "Вінтра", а саме 02.01.1997.

Таким чином суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду з 01.12.1980 по 01.08.1981 та 02.01.1997.

В той же час встановленими обставинами не підтверджено підставності позовних вимог в частині незарахування відповідачем "1 місяця 1 дня з дати 31.01.2017 невірного розрахунку до дати подачі заяви на оформлення пенсії" (так вказує позивач у позовній заяві), адже сторонами не спростовується, що пенсія позивачу призначена на виконання судового рішення у справі № 127/13905/17 з 03.03.2017

Враховуючи, що під час розгляду цієї справи судом встановлено, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо незарахування до страхового стажу позивача періодів з 01.12.1980 по 01.08.1981 та 02.01.1997, позовні вимоги в цій частині, незалежно від заявленого позивачем їх формулювання, підлягають задоволенню у спосіб зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди з 01.12.1980 по 01.08.1981 та 02.01.1997 та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням таких.

Щодо наведеного обґрунтування заявлених вимог в частині тверджень позивача до невірного обчислення пенсійним органом індивідуального коефіцієнту його заробітку за результатами проіндексованого показника середньої заробітної плати, суд вказує про таке.

Статтею 27 Закону № 1058-IV визначається порядок розрахунку пенсії за віком.

Розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп * Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Отже, для обчислення розміру пенсії застосовуються окремо два показники заробітна плата та коефіцієнт стажу.

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії визначає стаття 40 Закону № 1058-IV.

Для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення, періоди страхового стажу під час воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з місяця введення воєнного стану та протягом трьох календарних місяців після його припинення або скасування. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Стаття 25 Закону № 1058-IV визначає порядок визначення коефіцієнту страхового стражу.

Коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою:

Кс = (См*Вс)/100%*12, де

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Як встановлено судом пенсію позивачеві було призначено на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.09.2017 у справі №120/13905/17 відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 03.03.2017.

Відповідачем було визначено індивідуальний коефіцієнт страхового стажу, який з урахуванням величини оцінки одного року 1,35 % становив 0,46013, що відповідало 34 рокам 01 місяцеві 02 дням страхового стажу, (34х12 місяців + 1 міць = 409 місяців стажу, 409/1200 = 0,34083, а з урахуванням кратності: 0,34083х1,35 = 0,46013), стаж зараховано по 31.01.2017 (на момент призначення пенсії у 2017 році).

З врахуванням норм статті 40 Закону № 1058-IV при розрахунку пенсії застосовано середню заробітну плату за 2014-2016 роки в сумі 3764,40 грн.

В розрахунок середньомісячного заробітку врахована заробітна плата за період з 01.10.2001 по 31.01.2017 за даними персоніфікованого обліку. Індивідуальний коефіцієнт заробітку склав 2,35092. Його застосовано до показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 3764,40 грн.

З огляду на це, середньомісячний заробіток для обчислення пенсії становив: 3764,40 грн х 2,35092 = 8849,80 грн.

Розрахунок пенсійної виплати з 03.03.2017 наступний: 4072,06 грн основний розмір пенсії, обчислений відповідно до ст. 27 Закону №1058 (8849,80 х 0,46013); 311,75 грн - підвищення учасникам бойових дій 1 категорії (1247,00 грн х 25 %); 40,00 грн цільова допомога учасникам бойових дій згідно п. 1 Постанови КМУ №1603.

Загальний розмір пенсії з 03.03.2017 - 4423,81 грн.

Слід зауважити, що відповідно до ст. 42 Закону №1058 перерахунки пенсій проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Судом встановлено, що з огляду на наведені норми пенсійним органом проводились перерахунки пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014 - 2016 роки, який підлягає індексації згідно законодавства.

З 01.05.2017 року було збільшено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність до 1312,00 грн. Розрахунок пенсійної виплати з 01.05.2017 наступний: 4072,06 грн - основний розмір пенсії, обчислений відповідно до ст. 27 Закону №1058 (8849,80 х 0,46013); 328,00 грн - Підвищення учасникам бойових дій 1 категорії (1312,00 грн х 25 %); 40,00 грн - цільова допомога учасникам бойових дій згідно п. 1 Постанови КМУ №1603. Загальний розмір пенсії з 01.05.2017 - 4440,06 грн.

З 01.10.2017 набув чинності Закон України від 03.10.2017 №2148 VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», відповідно до норм якого, органами Пенсійного фонду України проведено осучаснення усіх раніше призначених пенсій із використанням єдиного показника середньої зарплати за останні 3 роки (2014-2016) у розмірі 3764,40 грн та застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Тому, за період з 03.03.2017 по 30.09.2017 при розрахунку пенсії позивача було застосовано індивідуальний коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року 1,35 %, який становив 0,46013. Після перерахунку з 01.10.2017 коефіцієнт страхового стажу для обчислення пенсії складав 0,34083, середньомісячний заробіток для обчислення пенсії склав: 3764,40 грн х 2,35092 = 8849,80 грн.

Згідно розрахунку пенсії з 01.10.2017 її розмір становив: 3016,28 грн - основний розмір пенсії, обчислений відповідно до ст. 27 Закону №1058 (8849,80 х 0,34083); 328,00 грн - підвищення учасникам бойових дій 1 категорії (1312,00 грн х 25 %); 40,00 грн - цільова допомога учасникам бойових дій згідно п. 1 Постанови КМУ №1603; 1055,78 грн - доплата до старого розміру пенсії до 01.10.2017 (4440,06 грн - 3016,28 грн - 328,00 грн - 40,00 грн ). Загальний розмір пенсії з 01.10.2017 - 4440,06 грн.

Згідно розрахунку пенсії з 01.12.2018 її розмір становив: 3016,28 грн - основний розмір пенсії, обчислений відповідно до ст. 27 Закону №1058 (8849,80 х 0,34083); 374,25 грн - підвищення учасникам бойових дій 1 категорії (1312,00 грн х 25 %); 40,00 грн - цільова допомога учасникам бойових дій згідно п. 1 Постанови КМУ №1603; 1009,53 грн - доплата до старого розміру пенсії до 01.10.2017 (4440,06 грн - 3016,28 грн 374,25 грн - 40,00 грн ). Загальний розмір пенсії з 01.12.2018 - 4440,06 грн.

Крім того, як встановлено судом в подальшому пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії позивача на підставі норм ч. 4 ст. 42 Закону №1058, після якого коефіцієнт страхового стажу для обчислення пенсії склав 0,36167 (стаж зараховано по 28.02.2019), що відповідає 36 рокам 02 місяцям та 02 дням страхового стажу.

В розрахунок середньомісячного заробітку врахована заробітна плата за період з 01.10.2001 по 28.02.2019 за даними персоніфікованого обліку. Індивідуальний коефіцієнт заробітку становить 2,35244.

Розрахунок пенсійної виплати з 01.04.2019 наступний: 3747,25 грн - основний розмір пенсії, обчислений відповідно до ст. 27 Закону №1058 (10360,97 х 0,36167); 12,47 грн - доплата за 1 рік понаднормового стажу, обчислена відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 28 Закону №1058 для працюючих виходячи з прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб (1247,00 грн х 1 %); 374,25 грн - підвищення учасникам бойових дій 1 категорії (1497,00 грн х 25 %); 40,00 грн - цільова допомога учасникам бойових дій згідно п. 1 Постанови КМУ №1603; 266,09 грн - доплата до старого основного розміру пенсії до 01.10.2017 (4440,06 грн - 3747,25 грн - 12,47 грн - 374,25 грн - 40,00 грн ). Загальний розмір пенсії з 01.04.2019 - 4440,06 грн.

У зв`язку із збільшенням із 01.07.2019, 01.12.2019 прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідач провів перерахунок пенсії позивача її розмір станом на 01.07.2019, 01.12.2019 становив: 4440,06 грн.

З 01.05.2020 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 №251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат та надання соціальної підтримки окремих категорій населення у 2020 році» (далі Постанова № 251) проведено перерахунок пенсій із застосуванням збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії на 1,11.

Розрахунок пенсії з 01.05.2020: 4159,45 грн основний розмір пенсії, обчислений відповідно до ст. 27 Закону №1058 (11500,68 х 0,36167); 12,47 грн - доплата за 1 рік понаднормового стажу, обчислена відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 28 Закону №1058 для працюючих виходячи з прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб (1247,00 грн х 1 %); 409,50 грн - підвищення учасникам бойових дій 1 категорії (1638,00 грн х 25 %); 40,00 грн - цільова допомога учасникам бойових дій згідно п. 1 Постанови КМУ №1603. Загальний розмір пенсії з 01.05.2020 - 4621,42 грн.

З 01.12.2020 розмір пенсії позивача склав 4654,17 грн, з 01.03.2021 - 5111,71 грн.

Крім того, як встановлено судом в подальшому пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії позивача на підставі норм ч. 4 ст. 42 Закону № 1058, після якого коефіцієнт страхового стажу для обчислення пенсії склав 0,38167 (стаж зараховано по 28.02.2021), що відповідає 38 рокам 02 місяцям та 02 дням страхового стажу.

З 01.04.2021 розмір пенсії позивача склав 5391,96 грн, з 01.07.2021 - 5413,21 грн, з 01.12.2021 - 5433,21 грн.

В подальшому пенсійним органом на підставі норм ч. 4 ст. 42 Закону № 1058 та постанови КМУ від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», проведено перерахунок пенсій із застосуванням збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії на 1,14. Проіндексований показник середньої заробітної плати по Україні за 2014- 2016 6186,32 грн (5426,60 грн х 1,14).

З огляду на це, середньомісячний заробіток для обчислення пенсії становить: 6186,32 грн* 2,35244 = 14552,95 грн.

З 01.07.2022 розмір пенсії позивача склав 6138,58 грн, з 01.12.2022 - 6155,08 грн.

Також з 01.03.2023 з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії на 1,197, проіндексований показник середньої заробітної плати по Україні за 2014- 2016 - 7405,03 грн (6186,32 грн х 1,197).

З 01.03.2023 розмір пенсії позивача склав 7249,31 грн.

Крім того протоколом від 23.02.2022 здійснено перерахунок пенсії з 01.03.2022 згідно Постанови №118, в якому підвищення учасникам бойових дій 1категорії розраховано як 25 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та становить 483,50 грн (1934,00 грн х 25%). В подальшому розмір підвищення учасникам бойових дій 1 категорії змінювався в залежності від зміни розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що встановлюється Законом України на відповідний рік. З 01.12.2022 розмір підвищення учасникам бойових дій 1 категорії становить 523,25 грн (2093,00 грн х 25 %).

Також надалі проведено перерахунки пенсії з 01.04.2023 та з 01.03.2024. Розмір пенсії позивача склав 8492,84 грн.

З огляду на встановлені обставини суд зауважує, що заявлені вимоги позивача з приводу нездійснення йому перерахунків призначеної пенсії за віком не знайшли свого підтвердження за наслідками розгляду цієї адміністративної справи.

Таким чином вимоги щодо поновлення виплати пенсії з моменту її нарахування, виплати заборгованості за пенсійними виплатами з розглядом питання щодо компенсації втрати частини доходів задоволенню не підлягають як необґрунтовані, адже матеріали справи не містять жодних доказів припинення виплати пенсії позивачу та наявності заборгованості з такої виплати, що в свою чергу і виключає можливість задоволення вимоги про нарахування компенсації втрати частини доходів.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу вимог частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов по суті належить задовольнити частково, водночас обравши при цьому правильний і найбільш ефективний спосіб захисту порушених прав позивача, незалежно від того формулювання позовних вимог, що наведене у позовній заяві.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів з 01.12.1980 по 01.08.1981, 02.01.1997.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди з 01.12.1980 по 01.08.1981, 02.01.1997 та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням зарахованих за судовим рішенням періодів з дати призначення пенсії за віком.

В задоволенні решти вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_4 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, ).

Повний текст рішення складено та підписано суддею 18.03.2024.

Суддя Томчук Андрій Валерійович