Справа № 160/5737/24
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

18 березня 2024 рокуСправа № 160/5737/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кучугурна Н.В. (м. Дніпро, вул. Академіка Чекмарьова, 5), перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання недійсним наказу,

ВСТАНОВИВ:

01.03.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати недійсним наказ по стройовій частині, виданий Військовою частиною НОМЕР_1 за № 243 від 06 листопада 2022 року в частині ОСОБА_1 .

Справі за цією позовною заявою присвоєно №160/5737/24 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Кучугурній Н.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 позовну заяву було залишено без руху з наданням позивачу десятиденного строку для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з доказами на підтвердження поважності причин його пропуску; надання до суду позовної заяви, що відповідає вимогам п.2 ч.5 ст. 160 КАС України.

Позивачем через систему «Електронний суд» 12.03.2024 подано заяву про поновлення строку звернення до суду відповідно до ухвали від 06.03.2024 та ч. 1, 3 ст. 121 КАС України, до якої долучено відповідь № 299768, № 599755 про наявність зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС.

Суд зазначає, що вимоги ухвали суду від 06.03.2024 в частині зазначення у позовній заяві відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету позивача та відповіача у цій справі, позивачем виконані.

Розглянувши заяву про поновлення строку звернення до суду, суд указує, що статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено строки звернення до суду із адміністративним позовом.

Частинами 1, 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба.

Частинами 1, 3 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що для звернення до адміністративного суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, та суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №620/1982/19 та від 04.12.2019 у справі №815/2681/17, в яких зазначено, що під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення Кодексу адміністративного судочинства України, як норми спеціального процесуального закону, які визначають місячний строк звернення до суду.

Отже, для звернення до адміністративного суду з позовними вимогами у цій справі застосовується місячний строк, визначений ч.5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як зазначено вище, позивач оскаржує наказ від 06.11.2022 №243. Проте, з позовною заявою позивач звернувся до суду лише 01.03.2024, тобто, з пропуском установленого ч.5 ст.122 КАС України, строку звернення до суду.

Так, у заяві про поновлення строку звернення до суду позивач указує на те, що надані раніше повідомлення до суду від 21.09.2023 в межах справи № 160/7269/23 (про що зазначено судом в ухвалі від 06.03.2024) об`єктивно носили характер припущення; обґрунтовувалися даними та документами, котрі не стосувалися позивача та котрі не торкались прав та інтересів позивача, такі документи в копії були надані позивачу іншими особами неофіційно і стосувалися персонально них (в додатках до пояснень зазначені і надані копії витягів з іменного списку стосовно військовослужбовців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ). Позивач зазначає, що самостійно не міг оцінити та стверджувати про належність, достовірність та допустимість такої аргументації щодо нього. Лише після отримання 25.01.2024 достовірних документів, що підтверджують порушення його прав та інтересів звернувся 01.02.2024 до суду за захистом таких прав та інтересів. Позивач посилається на те, що невірно обрав спосіб та порядок захисту таких прав та інтересів, що йому стало відомо 21.02.2024 відповідно до ухвали суду від 19.02.2024. Тому, 01.03.2024 позивач звернувся до суду повторно з цією позовною заявою.

Суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Поряд з цим, суд зазначає, що позивач, як і у позовній заяві вказує про те, що в ході розгляду інших справ і зокрема судової справи №160/12173/23, позивачу 25.01.2024 стало достовірно відомо та підтверджено документами, складеними стосовно саме позивача 04.11.2022, які йому раніше жодним чином не доводились та він з ними ознайомлений не був. Такими обставинами є те, що станом на день винесення наказу №243 06 листопада 2022 року у військовій частині НОМЕР_1 вже був інший командир майор ОСОБА_5 .

Суд в ухвалі про залишення позовної заяви без руху відхилив указані доводи позивача і вказав, що 25.09.2023 Дніпропетровським окружним адміністративним судом ухвалено рішення у справі №160/7269/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України (відповідач-1), Військової частини НОМЕР_1 (відповідач-2), Головнокомандувача Збройних Сил України (відповідач-3) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії.

У цьому рішенні зазначено, що позивачем 21.09.2023 подано до суду пояснення згідно яких в межах розгляду справ №№ 160/12180/23 та 160/12364/23 до наданих військовою частиною НОМЕР_1 відзивів долучено копії витягів з іменного списку в/ч НОМЕР_1 , що убувають до в/ч НОМЕР_2 від 04.11.2022. Вказані витяги затверджені командиром в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_6 . Разом з цим оскаржуваний наказ Головнокомандувача ЗСУ по особовому складу № 1367 від 03.10.2022 містить пункт щодо переведення колишнього командира в/ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_7 . Отже, вказані документи свідчать, що станом на 04.11.2022 командиром в/ч НОМЕР_1 вже була інша особа, новопризначений ОСОБА_8 , тоді як наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 06.11.2022 № 243 щодо здавання справ та вибуття позивача, виключення зі списків особового складу підписаний ОСОБА_9 неуповноваженою особою.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачу вже 21.09.2023 було відомо про зазначені ним обставини того, що станом на день винесення наказу №243 06 листопада 2022 року у військовій частині НОМЕР_1 вже був інший командир майор ОСОБА_5 .

Отже, позивач у заяві про поновлення строку не навів обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, та не підтвердив їх належними доказами, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду.

Також, у поданій заяві про поновлення строку, позивач повторно вказує, що він є діючим військовослужбовцем, тому при оцінці будь-яких строків звернення до суду в цьому конкретному випадку може обґрунтовано бути враховано перебування позивача в зоні бойових дій для виконання Конституційного обов`язку з оборони країни, що позбавляє його можливості своєчасно здійснити необхідні процесуальні дії в порядку судочинства, отримання і надання доказів, процесуальних доказів тощо.

Так, за усталеною практикою Верховного Суду питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з поважних причин, пов`язаних із запровадження воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення строку. Сам собою факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Суд враховує статус позивача як військовослужбовця, а також те, що, починаючи з 24 лютого 2022 року збройна агресія російської федерації проти України набула повномасштабного характеру. Головну роль в обороні України відіграють Збройні Сили України та інші військові формування, які своєю мужньою боротьбою здійснюють ефективний захист Української держави та Українського народу.

Поряд з цим, з матеріалів позовної заяви суд установив, що позивач є активним учасником справ Дніпропетровського окружного адміністративного суду №160/7269/23 та №160/12173/23. До того ж, з рішення у справі №160/7269/23 видно, що позивач з моменту звернення до суду з позовною заявою та до ухвалення рішення у справі звертався з численними клопотаннями, а також оскаржив рішення у цій справі в апеляційному порядку.

З наведеного суд робить висновок про те, що у позивача є можливість реалізувати свої права, які пов`язані зі зверненням до суду.

Відповідно до ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч.2 ст.123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Пунктом 9 ч.4 ст.169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання недійсним наказу підлягає поверненню.

Керуючись статтями 14, 123, 160, 161, 169, 171, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду.

Повернути позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання недійсним наказу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви, разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, направити особі, яка її подала.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 цього Кодексу.

Суддя Н.В. Кучугурна