Справа № 380/1588/24
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 рокусправа № 380/1588/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сокільницької міської ради Львівського району Львівської області, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Сокільницької міської ради Львівського району Львівської області ( далі - відповідач), в якому просить:

- визнати порушення Сокільницькою сільською радою мого права на інформацію щодо незаконного сміттєзвалища виявленого мною раніше, а саме: ненадання обґрунтованої відповіді на запит від 16.10.2023, не направлення запиту (в частині окремих питань) до іншого належного розпорядника інформації (невиконання зобов`язання передбаченого частини 3 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації»);

- зобов`язати відповідача повторно розглянути запит від 16.10.2023 надати обґрунтовану відповідь з урахуванням висновків суду, а також відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» скерувати запит до належного розпорядника про що одночасно повідомити позивача як запитувача;

- в порядку вимог частини 5 статті 242 КАС України урахувати наведені вище висновки з постанов Верховного Суду України у справі №380/15492/21 (постанова від 16.03.2022) та від 06.03.2019 в справі №813/3059/16, щодо застосування пункту 5 та пункту 6 частини 2 статті 2 КАС України, в частині добросовісності та розсудливості, та інші наведені висновки;

- в порядку вимог частини 5 статті 242 КАС України урахувати наведені вище висновки з постанови Верховного Суду України від 18.04.2018 у справі №815/2232/16, щодо застосування частини 3 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації»;

- вирішити питання доступу до правосуддя.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не надав обгрунтовану відповідь на запит позивача про отримання публічної інформації, а також не направив запит до належного розпорядника інформації.

Ухвалою суду від 26.01.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві. Вказав, що вимоги позивача є суперечливими, оскільки відповідач надав усю інформацію, розпорядником якої він є. Щодо направлення частини запиту до належного розпорядника інформації вказав, що за статусом та характером діяльності відповідачу не відомо і не має бути відомо про такого розпорядника.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (частина 2 статті 262 КАС України).

Суд на підставі позовної заяви, відзиву, а також долучених письмових доказів,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся із запитом від 16.10.2023 про отримання публічної інформації до Сокільницької сільської ради, в якому просив:

1. повідомити чи забезпечено ліквідацію виявлених ОСОБА_1 незаконних сміттєзвалищ біля села Годовиця (орієнтовні геопросторові дані (49.758240,23.913741), (49.757976,23.913666), (49.757734,23.913311), (49.757559,23.912576) про що позивач повідомляв у заяві від 15.11.2021;

2. зазначити дату ліквідації (прибирання, очищення території тощо), та ким (організація, підприємство тощо) фактично проведено ліквідацію виявлених ОСОБА_1 сміттєзвалищ біля села Годовиця (орієнтовні геопросторові дані (49.758240,23.913741), (49.757976,23.913666), (49.757734,23.913311), (49.757559,23.912576) про що позивач повідомляв у заяві від 15.11.2021;

3. надати копію або витяг документа де зафіксовано факт ліквідації сміттєзвалищ біля села Годовиця (орієнтовні геопросторові дані (49.758240,23.913741), (49.757976,23.913666), (49.757734,23.913311), (49.757559,23.912576) про що позивач повідомляв у заяві від 15.11.2021.

Позивач надіслав запит 16.10.2023 на електронну пошту відповідача; відповідь на запит надійшла 19.10.2023 на електронну адресу позивача.

У відповіді Сокільницька сільська рада вказала, що ліквідацію виявлених позивачем незаконних сміттєзвалищ забезпечено частково. Відповідач не є розпорядником інформації щодо дати ліквідації (прибирання, очищення території тощо), та ким (організація, підприємство тощо) фактично проведено ліквідацію виявлених ОСОБА_1 сміттєзвалищ. Запропоновано для отримання такої інформації звернутися до землекористувача «ДП дослідне господарство «Оброшине» інституту землеробства і тваринництва західного регіону УААН». Також, відповідач запропонував позивачу звернутися до землекористувача з метою отримання копій запитуваних документів.

Позивач вважає, що відповідач надав йому необґрунтовану відповідь та не направив запит належному розпоряднику інформації. Тому, звернувся до суду з цим позовом.

Предметом розгляду у справі є оцінка дій відповідача щодо дотримання ним вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» під час розгляду запиту позивача.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України передбачено, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно з статтею 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до частин 1, 2 статті 7 Закону України «Про інформацію» право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначено Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VІ).

Відповідно до статті 1 Закону №2939-VІ публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з пунктами 1, 6 статті 3 Закону №2939-VІ право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом, юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 4 Закону №2939-VІ доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом.

Згідно з статтею 5 Закону №2939-VІ визначено, що доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 12 Закону №2939-VI визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 13 Закону №2939-VІ встановлено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Статтею 14 Закону №2939-VІ передбачено, що розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно з частинами 1,2 статті 19 Закону №2939-VІ запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до частин 1, 2 статті 20 Закону №2939-VІ розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до частини 3 статті 22 Закону №2939-VІ розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Статтею 23 Закону №2939-VІ передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: відмову в задоволенні запиту на інформацію; відстрочку задоволення запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача (частина 2 статті 23 Закону №2939-VІ).

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України (частина 3 статті 23 Закону №2939-VІ).

Згідно з вимогами частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом з доказів у справі встановлено, що ОСОБА_1 16.10.2023 надіслав на електронну адресу Сокільницької сільської ради запит на отримання публічної інформації. Відповідь позивач просив надіслати на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1

У позовній заяві позивач вказав, що отримав відповідь на запит 19.10.2023.

Відповідно до змісту відповіді від 19.10.2023 щодо першого прохання позивача відповідач вказав, що ліквідацію виявлених незаконних сміттєзвалищ забезпечено частково.

Щодо прохання позивача зазначити дату ліквідації (прибирання, очищення території тощо), та ким (організація, підприємство тощо) фактично проведено ліквідацію виявлених ОСОБА_1 сміттєзвалищ біля села Годовиця відповідач вказав, що не є розпорядником інформації, а земельна ділянка перебуває у власності «ДП дослідне господарство «Оброшине» інституту землеробства і тваринництва західного регіону УААН».

Щодо прохання позивача надати копію або витяг документа де зафіксовано факт ліквідації сміттєзвалищ біля села Годовиця відповідач запропонував звернутися до «ДП дослідне господарство «Оброшине» інституту землеробства і тваринництва західного регіону УААН».

Із змісту відповіді суд встановив, що відповідач надав відповідь тільки щодо першого з трьох запитань позивача.

В обґрунтуванні правомірності своїх дій відповідач вказав, що за статусом і характером діяльності Сокільницькій сільській раді не відомо і не має бути відомо про розпорядника інформації, оскільки вона не є уповноваженим органом у сфері екології.

Суд критично оцінює такі покликання відповідача з огляду на таке.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, забезпечення ліквідації несанкціонованих сміттєзвалищ у межах населених пунктів.

Статтею 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, підготовка і подання на затвердження ради проектів місцевих програм охорони довкілля, участь у підготовці загальнодержавних і регіональних програм охорони довкілля, здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів, здійснення контролю за додержанням юридичними та фізичними особами вимог у сфері управління відходами та розгляд справ про адміністративні правопорушення або передача їх матеріалів на розгляд інших державних органів у разі порушення законодавства про управління відходами.

Враховуючи викладене слід виснувати, що на органи місцевого самоврядування покладено обов`язок контролю за дотримання природоохоронного законодавства.

До матеріалів справи також долучено лист Сокільницької сільської ради від 26.11.2021 №2866, який позивач долучав до запиту від 16.10.2023. Відповідно до змісту листа відповідач з метою забезпечення вимог благоустрою, ліквідації стихійних сміттєзвалищ встановив землекористувача земельної ділянки на якій розташовані сміттєзвалища. Відповідач скерував землекористувачу припис з вимогою ліквідувати звалища побутових та будівельних відходів.

Враховуючи викладене слід виснувати, що відповідач під час надання відповіді на запит не виконав вимоги закону щодо направлення запиту до належного розпорядника інформації, як цього вимагає норма частини 3 статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Верховний Суд у постановах від 26.03.2020 у справі №280/936/17, від 18.04.2018 у справі №815/2232/16 дійшов висновку, що відповідачем при наданні відповіді на запит не виконано вимоги статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме: не направлено запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.

За таких обставин, правильним є висновок про те, що порушення норм Закону України «Про доступ до публічної інформації», має наслідком визнання дій органу місцевого самоврядування щодо ненадання публічної інформації за запитом протиправними.

Відповідно до частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4); інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

З позиції суду, належним та ефективним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язати відповідача повторно розглянути запит від 16.10.2023 з врахуванням вимог частини 3 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та надати обґрунтовану відповідь, з урахуванням висновків суду.

Згідно з статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору і доказів понесення інших витрат ним не надано, підстав для вирішення питання про розподіл судових витрат немає.

Керуючись статтями 2, 8-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 293, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Сокільницької сільської ради щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_1 від 16.10.2023 та не направлення запиту в частині питань до належного розпорядника інформації.

3. Зобов`язати Сокільницьку сільську раду (81130, вул. Січових Стрільців, 1, с. Сокільники, Львівський район, Львівська область; ) повторно розглянути запит ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) від 16.10.2023 відповідно до вимог частини 3 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та надати обґрунтовану відповідь, з урахуванням висновків суду.

4. Судовий збір не стягувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяКравців Олег Романович