Справа № 160/34186/23
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2024-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
секретаря судового засідання Грищенка І.В.
представника позивача Лєвшакової О.В.
представника відповідача Натолока Ю.В.
27 грудня 2023 року Акціонерне товариство «Смоли» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.12.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
В судовому засіданні 11.03.2024 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.
В судовому засіданні представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, надав пояснення по суті спору.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Не погодившись із вказаною податковою вимогою, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до пп.14.1.153 п.14.1 ст.14 Податкового Кодексу України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
Тобто, необхідною передумовою та визначальною підставою для надсилання платнику податків податкової вимоги про сплату податкового боргу та прийняття рішення про опис майна у податкову заставу є наявність у такого платника податків податкового боргу.
Згідно з пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового Кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. Пунктом 54.1 ст. 54 того ж Кодексу передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до пункту 54.5 статті 54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом. Як передбачено пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (в адміністративному або судовому порядку). При цьому, днем узгодження грошового зобов`язання платника податків вважається день закінчення процедури адміністративного оскарження (п.56.17 ст. 56 Податкового Кодексу України), а при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (п.56.18 ст. 56 Податкового Кодексу України).
Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 № 138 «Про затвердження Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 № 138 «Про затвердження Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями», частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету, визначається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями відповідно до форми розрахунку, встановленої Державною податковою службою, та зазначається у декларації з податку на прибуток підприємства.
Розрахунок частини чистого прибутку (доходу) разом з фінансовою звітністю, складеною відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, подається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до органів державної податкової служби у строк, передбачений для подання декларації з податку на прибуток підприємств.
З матеріалів справи вбачається, що Акціонерним товариством «Смоли» за результатами фінансово-господарської діяльності у відповідних звітних періодах була самостійно нарахована і зазначена у деклараціях частина чистого прибутку, яка підлягала сплаті до державного бюджету, у наступному розмірі:
- згідно з розрахунком по декларації за 2016 рік нарахована частина чистого прибутку 1 508 495,00 грн.;
- згідно з розрахунком по декларації з 9 місяців 2017 року нарахована частина чистого прибутку 4 404 564, 00 грн.;
- згідно з розрахунком по декларації за 2017 рік нарахована частина чистого прибутку 181 955, 00 грн.
Таким чином, загальна сума частини чистого прибутку, яка підлягала сплаті до державного бюджету за результатами фінансово-господарської діяльності позивача у відповідних періодах 2016-2017 рр. складала 6 095 014,00 грн.
Відповідно до змісту Постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 року № 138 «Про порядок відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями» частина чистого прибутку відраховується державними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету за наявності фінансових ресурсів у підприємства.
Як було зазначено представником позивача, внаслідок відсутності необхідних фінансових ресурсів для сплати частини чистого прибутку у повному обсязі, підприємством здійснювалось поступове погашення заборгованості (сплачено 2 370 000,00 грн.).
Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до норм Податкового Кодексу України, в редакції на момент виникнення відповідних правовідносин, а саме, здійснення позивачем розрахунку частини чистого прибутку за відповідний звітній період і подання такого розрахунку до органів податкової служби (періоди 2016-2017 рр.), частина чистого прибутку не належала до вичерпного переліку загальнодержавних та місцевих податків і зборів і не підпадала під нормативне визначення понять грошове та податкове зобов`язання, зважаючи на що нарахування пені на вказаний платіж відповідно до ст. 129 Податкового Кодексу України суперечить змісту наведеної норми і не може бути застосоване. Зазначена правова позиція була відображена у рішенні Дніпропетровського окружного адмінінстратвного суду від 22.03.2019 року у справі №0440/6679/19 за позовом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Державного підприємства «Смоли», третя особа: Кам`янська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про стягнення частини чистого прибутку (доходу). Рішення набрало законної сили 13.08.2019.
Закон України від 16.01.2020 № 465-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» і Закон України від 16.01.2020 № 466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», якими були усунені розбіжності у податковому законодавстві щодо адміністрування частини чистого прибутку, набрали чинності 27.02.2020р. і 23.05.2020р. відповідно.
Стаття 58 Конституції України закріплює загальновизнаний принцип права, відповідно до якого закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
Враховуючи конституційно визначений принцип дії законів у часі, суд зазначає, що до правовідносин з відповідачем у частині нарахування та сплати частини чистого прибутку мають застосовуватись норми Податкового Кодексу України та інші законодавчі норми, у редакції, чинній на момент виникнення таких правовідносин, і не підлягають застосуванню норми Закону України від 16.01.2020 № 465-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» і Закону України від 16.01.2020 № 466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», які набули чинності лише у 2020 році і не містять у собі окремої вказівки про надання їм зворотної сили.
Відповідно, оскільки на момент нарахування позивачем частини чистого прибутку і виникнення спірних правовідносин, у розумінні Податкового Кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), даний платіж хоча і є обов`язковим, але не належав до податкових зобов`язань, до нього не можуть застосовуватись заходи юридичної відповідальності (пеня, податкова застава тощо), а внесені до Податкового Кодексу України у цій частині зміни не мають зворотної сили, до спірних правовідносин застосовуються норми, які діяли на момент виникнення даних правовідносин і не можуть застосовуватись заходи юридичної відповідальності, передбачені податковим законодавством, яке набрало чинності після їх виникнення.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» внесено зміни до пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу Україн, відповідно до яких встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті. Відповідно до підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових накладних, розрахунків коригування, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану" за умови реєстрації такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 липня 2022 року, подання податкової звітності до 20 липня 2022 року та сплати податків та зборів у строк не пізніше 31 липня 2022 року. У разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні. Враховуючи зміст даної правової норми, відповідальність, передбачена Податковим кодексом України, протягом дії воєнного стану і шести місяців після його припинення або скасування може бути застосована виключно до тих платників податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки.
Відповідно до п. 56.18 ст. 56 Податкового Кодексу України процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. Згідно з п. 56.19 ст. 56 Податкового Кодексу України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження.
Суд зазначає, що відповідно до п.56.18 ст. 56 Податкового Кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Згідно з п.59.3 ст. 59 Податкового Кодексу України податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
З урахуванням встановлених судом фактичних обставин, перевірених доказами, та аналізу норм чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю, на користь позивача слід стягнути сплачений ним при поданні позовної заяви до суду судовий збір у сумі 2684,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Керуючись ст.ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь Акціонерного товариства «Смоли» понесені судові витрати в сумі 2684,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 20.03.2024 року.

Суддя В.В. Кальник