Справа № 240/35485/23
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року м. Житомир справа № 240/35485/23

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо непризначення та невиплати з 24.07.2023 йому пенсії за вислугу років відповідно до ч.1 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII;

- визнати протиправним індивідуальний акт - рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві № 05 від 17.10.2023 про відмову у призначенні та виплаті з 24.07.2023 йому пенсії за вислугу років згідно із ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві скасувати індивідуальний акт - рішення № 05 від 17.10.2023 про відмову у призначенні та виплаті з 24.07.2023 йому пенсії за вислугу років згідно із ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві прийняти рішення (розпорядження) щодо призначення та виплати з 24.07.2023 йому пенсії за вислугу років відповідно до ч.1 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII, з урахуванням на день звернення до органів Пенсійного фонду із відповідною заявою, тобто 24.07.2023, стажу роботи - 25 років 8 місяців 16 днів, у тому числі стажу роботи на прокурорсько-слідчих посадах прокурорів - 21 рік;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві прийняти рішення (розпорядження) щодо зарахування йому до загальної вислуги років 01 рік 04 місяці 02 дні на пільгових умовах.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він неодноразово звертався до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до положень ст.86 Закону України "Про прокуратуру", до якої додав оригінали усіх необхідних документів, що підтверджують його право на отримання пенсії. Однак, територіальними органами Пенсійного фонду України приймались рішення про відмову в призначенні пенсії. Стверджує, що на день звернення до Пенсійного фонду України мав загальну вислугу років 25 років 8 місяців 16 днів + 01 рік 04 місяці 02 дні на пільгових умовах, у тому числі на прокурорсько-слідчих посадах прокурорів - повний 21 рік. Також зазначає, що 09.10.2023 повторно звернувся з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до положень ст.86 Закону України "Про прокуратуру", за результатами розгляду якої, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві 17.10.2023 винесено індивідуальний акт - рішення № 05 про відмову у призначенні пенсії за вислугу з підстав відсутності, на думку відповідача, необхідного для цього необхідного стажу за вислугу років (25 років) та довідки про заробітну плату. Вважає, що рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії № 05 від 17.10.2023 порушує його права, є незаконним та підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Відповідач у строк та в порядку, визначеному ст.152, ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) подав відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Заперечуючи проти позовних вимог вказує, що відповідно наданих до заяви документів про стаж (трудова книжка, диплом про освіту, первинні документи, ідентифікаційний код) стаж роботи складає 22 роки 8 місяців 2 дні, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів складає 23 роки 4 місяці 1 день, що є недостатнім для призначення пенсії. Враховуючи вищевикладене, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років згідно ст.86 Закону України "Про прокуратуру", оскільки відсутній необхідний стаж за вислугу років (25 років) та не надана довідка про заробітну плату.

09 лютого 2024 року до відділу документального забезпечення суду надійшли клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про залучення до участі у справі, як співвідповідачів Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Ухвалою суду від 13.02.2024 у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про залучення до участі у справі, як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відмовлено.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1 ст.263 КАС України.

У відповідності до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, 24.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою від 24.07.2023 вх.№ 3444 щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області за принципом екстериторіальності розглянуто вищезазначену заяву та винесено рішення від 01.08.2023 № 05 про відмову ОСОБА_1 у призначення пенсії за вислугу років.

Позивач в друге звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою від 22.09.2023 вх.№ 4336 щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області за принципом екстериторіальності розглянуто вищезазначену заяву та винесено рішення від 29.09.2023 №05 про відмову ОСОБА_1 у призначення пенсії за вислугу років.

Позивач втретє звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою від 09.10.2023 вх.№ 4558 щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві за принципом екстериторіальності розглянуто вищезазначену заяву та винесено рішення від 17.10.2023 № 05 про відмову ОСОБА_1 у призначення пенсії за вислугу років.

В рішенні вказано, що відповідно наданих до заяви документів про стаж (трудова книжка, диплом про освіту, первинні документи, ідентифікаційний код) стаж роботи складає 22 роки 8 місяців 2 дні, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів складає 23 роки 4 місяці 1 день, що є недостатнім для призначення пенсії.

Враховуючи вищевикладене, відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років згідно ст.86 Закону України "Про прокуратуру", оскільки відсутній необхідний стаж за вислугу років (25 років) та не надана довідка про заробітну плату.

Позивач вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 17.10.2023 № 05 протиправним, а свої права порушеними, звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначено Законом України "Про прокуратуру" № 1697-VІІ від 14.10.2014.

Частиною 1 статті 86 Закону №1697 передбачено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2020 року і пізніше 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Згідно з ч.2 ст.86 Закону №1697 пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Приписами ч.3 ст.86 Закону №1697 встановлено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Частиною 6 статті 86 Закону №1697 визначено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Відповідно до ч.8 ст.86 Закону №1697 право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що законодавство розрізняє поняття "вислуги років, що дає право на пенсію" і "стажу роботи на прокурорських посадах". При цьому посади, період роботи на яких зараховується до стажу роботи на прокурорських посадах і до вислуги років, що дає право на пенсію, є відмінними. В той же час до вислуги років, що дає право на пенсію, включається весь стаж роботи на прокурорських посадах.

Судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області прийнято рішення від 17.10.2023 № 05, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1697, оскільки відсутній необхідний стаж за вислугу років (25 років) та не надана довідка про заробітну плату.

Зі змісту оскаржуваного рішення судом встановлено, що відповідно наданих до заяви документів про стаж (трудова книжка, диплом про освіту, первинні документи, ідентифікаційний код) стаж роботи позивача складає 22 роки 8 місяців 2 дні, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів складає 23 роки 4 місяці 1 день.

Разом з тим, з форми РС-право (номер ПС: 05) встановлено, що позивачу періоди роботи на прокурорсько-слідчих посадах з 01.01.2004 по 14.08.2012 до страхового стажу зараховано лише 5 років 8 місяців.

Водночас, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві у рішенні про відмову позивачу у призначенні пенсії не вказано жодних підстав не зарахування в повному обсязі до вислуги років позивача, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1697 періоду роботи з 01.01.2004 по 14.08.2012.

Крім того, таких підстав відповідач не зазначив також і у відзиві на позовну заяву.

При цьому, згідно з витягом з наказу військового прокурора Північного регіону України від 10.06.2003 №24 о/с, ОСОБА_1 призначено старшим слідчим військової прокуратури Новоград-Волинського гарнізону Північного регіону України, оскільки останній позитивно зарекомендував себе на практичній роботі.

Відповідно до витягу з наказу військового прокурора Північного регіону України від 13.07.2004 №16 о/с, позивача призначено помічником військового прокурора Новоград-Волинського гарнізону Північного регіону України.

Витягом з наказу військового прокурора Північного регіону України від 01.11.2004 №33 о/с підтверджується, що позивача звільнено з посади помічника військового прокурора Новоград-Волинського гарнізону та призначено на посаду помічника військового прокурора Житомирського гарнізону у зв`язку з проведенням організаційних заходів.

З 19.09.2005 ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади та призначено старшим помічником військового прокурора Житомирського гарнізону Центрального регіону України, що підтверджується витягом з наказу військового прокурора Північного регіону України від 19.09.2005 №26 о/с.

Згідно з наказом військового прокурора Центрального регіону України від 02.06.2009 №9 о/с, позивача звільнено з посади старшого помічника військового прокурора Житомирського гарнізону Центрального регіону України та призначено заступником військового прокурора Черкаського гарнізону Центрального регіону України.

Відповідно до витягу з наказу військового прокурора Центрального регіону України від 03.11.2010 №56о/с, ОСОБА_1 звільнено з посади заступника військового прокурора Черкаського гарнізону Центрального регіону України та призначено старшим прокурором відділу нагляду за додержанням законів у військових формуваннях військової прокуратури Центрального регіону України.

Водночас, згідно з витягом військового прокурора Центрального регіону України від 02.03.2011 №13о/с, позивача звільнено з займаної посади і призначено старшим помічником військового прокурора Центрального регіону України (з питань статистики, правового забезпечення).

Згідно з наказом Генерального прокурора України від 01.11.2011 №1554к ОСОБА_1 призначено на посаду військового прокурора Харківського гарнізону Центрального регіону України строком на п`ять років.

Відповідно до наказу військового прокурора Центрального регіону України від 13.08.2012 №227, позивача з 14 серпня 2012 року виключено зі списків особового складу військової прокуратури Харківського гарнізону Центрального регіону України та всіх видів забезпечення.

В свою чергу, архівними довідками Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 18.09.2023 №179/1/7283 та №179/1/7252, а також довідкою Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 25.08.2023 №244/ВФЗ підтверджується факт нарахування позивачу грошового забезпечення у період з січня 2004 по серпень 2012 року.

Таким чином, в спірний період ОСОБА_1 працював на різних прокурорсько-слідчих посадах, а саме:

- 10.06.2003 по 12.07.2004 - старшим слідчим військової прокуратури Новоград-Волинського гарнізону Північного регіону України;

- 13.07.2004 - 01.11.2004 - помічником військового прокурора Новоград-Волинського гарнізону Північного регіону України;

- 02.11.2004 по 18.09.2005 - помічником військового прокурора Житомирського гарнізону Центрального регіону України;

- 19.09.2005 - 01.06.2009 - старшим помічником військового прокурора Житомирського гарнізону Центрального регіону України;

- 02.06.2009 - 02.11.2010 - заступником військового прокурора Черкаського гарнізону Центрального регіону України;

- 03.11.2010- 01.03.2011 - старшим прокурором відділу нагляду за додержанням законів y військових формуваннях військової прокуратури Центрального регіону України;

- 02.03.2011 - 01.11.2011 - старшим помічником військового прокурора Центрального регіону України з питань статистики і правового забезпечення;

- 02.11.2011 - 14.08.2012 - військовим прокурором Харківського гарнізону Центрального регіону України.

Вищевказане підтверджується також витягом з послужного списку №4480 від 03.08.2023, наданим військовою частиною НОМЕР_1 .

При цьому, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 16 серпня 2012 року, слідує, що ОСОБА_1 з 01.08.2001 по 27.06.2002 був їкурсантом військово-юридичного факультету Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого, з 29.07.2002 працював на прокурорсько-слідчих посадах.

Згідно з довідкою від 22.08.2023 №07/1/1-229-23, виданою Офісом Генерального прокурора, ОСОБА_1 з 29.07.2002 працював на різних прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури України та станом на 22.08.2023 стаж на прокурорсько-слідчих посадах складає 21 рік 01 місяць 26 днів.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно не зараховано до вислуги років позивача, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1697 в повному обсязі періоди роботи з 01.01.2004 по 14.08.2012.

Виходячи з викладеного, стаж, який зазначає відповідач в рішенні та у відзиві, та який слугував підставою відмови у призначенні пенсії за вислугу років, 22 роки 8 місяці 2 дні, нічим не обґрунтований.

Також зі змісту спірного рішення відповідача від 17.10.2023 №05 встановлено, що підставою для відмови позивачу в призначенні пенсії за вислугу років слугувало не наданням ним довідки про заробітну плату.

Водночас, відповідач не довів належними та допустимими доказами, що, перш ніж прийняти рішення про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії, посадові особи Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві офіційно пропонували позивачу подати додаткові документи, зокрема довідки про заробітну плату. Крім того, посадові особи відповідача не скористалися можливістю самостійно перевірити цю обставину шляхом звернення з відповідним запитом до прокуратури.

Також суд встановив, що позивачем неодноразово вже подавалась Пенсійному органу довідка Офісу Генерального прокурора №21-138зп від 12.07.2023 про складові заробітної плати/грошове забезпечення (за будь-які 60 календарних місяців підряд перед зверненням за пенсією) ОСОБА_1 , а також довідка Офісу Генерального прокурора №21-138зп про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років), видана ОСОБА_1 , які є документом, який підтверджує розмір заробітної плати (грошового забезпечення) з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а тому підлягають врахуванню відповідачем для визначення розміру пенсії позивача.

Щодо наявності підстав для зарахування до вислуги років позивача періоду його військової служби в кратному обчисленні суд зазначає таке.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється за Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII).

Згідно статті 1 Закону № 2262-XII особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Стаття 2 Закону № 2262-XII встановлює, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

За правилами статті 17-1 Закону № 2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом.

Порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Закону № 2262-XII і постанови Верховної Ради України про порядок введення в дію цього Закону, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (далі -постанова № 393).

Відповідно до підпункту "а" пункту 3 постанови № 393, до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці 1 пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за три місяці, зокрема: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів; час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

За абзацом 1 пункту 1 постанови № 393 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону за абзацом 1 пункту 1 постанови № 393, установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються зокрема: час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на службі в органах внутрішніх справ на посадах начальницького складу, військовій службі в Збройних Силах, органах і військових формуваннях Служби безпеки, Службі зовнішньої розвідки. № 2262-XII особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються зокрема: час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на службі в органах внутрішніх справ на посадах начальницького складу, військовій службі в Збройних Силах, органах і військових формуваннях Служби безпеки, Службі зовнішньої розвідки.

З урахуванням наведеного правового врегулювання слід дійти висновку про те, що зарахування строку участі в АТО в період перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

При цьому, час проходження військової служби, протягом якого військовослужбовець брав участь в АТО в особливий період, зараховується до стажу державної служби на пільгових умовах, зокрема, один місяць стажу зараховується за три, тобто в трикратному розмірі.

Таким чином, визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат. Основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон № 2262-ХІІ. Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена постановою № 393.

Подібний висновок щодо застосування постанови № 393 при обчисленні пільгового стажу для призначення пенсії за вислугою років прокурорам і слідчим, вже викладений Верховним Судом України у постанові від 27.05.2008 (21-2438во07), а також висновок щодо застосування постанови № 393 при обчисленні пільгового стажу для призначення пенсії за вислугою років за Законом № 2262-ХІІ - у постанові Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №750/9775/16-а.

Саме на ці судові рішення покликається у доводах позовної заяви позивач, вказуючи на те, що відповідачем не врахована вказана правова позиція щодо застосування постанови №393 до спірних правовідносин.

Як встановлено судом, відповідно до витягу із наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 22.02.2016 №53, ОСОБА_1 , тимчасово виконуючий службові обов`язки прокурора відділу нагляду за додержанням законів та виконання судових рішень у кримінальних провадженнях, з метою виконання службових (бойових) завдань 17.02.2016 прибув до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення.

Згідно з витягом із наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 14.07.2016 №196дск, позивач з 01.07.2016 вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення.

Довідкою від 05.07.2016 №03-390вих-16, виданою Військовою прокуратурою сил Антитерористичної операції ОСОБА_1 підтверджується, що він в період з 17.02.2016 по 30.06.2016 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції, виконуючи обов`язки на посаді тимчасово виконуючого обов`язки прокурора відділу нагляду за додержанням законів та виконання судових рішень у кримінальних провадженнях територіальних органів поліції військової прокуратури сил антитерористичної операції.

Також, з витягу із наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 06.07.2017 №58дск "Про залучення до проведення антитериростичної операції сил та засобів Збройних Сил України" позивач з 15.06.2017 був залучений до проведення антитериростичної операції в Донецькій та Луганській областях та відряджений в район її проведення.

Відповідно до витягу з наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 24.07.2017 №209дск ОСОБА_1 , прокурор відділу нагляду за додержанням законів та виконання судових рішень у кримінальних провадженнях слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, з метою виконання службових (бойових) завдань 15.06.2017 прибув до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення.

Згідно з витягом із наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 24.10.2017 №94дск, позивач з 02.10.2017 був відкликаний з району проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позивач має право на зарахування до вислуги років періодів своєї безпосередньої участі в антитерористичній операції з 17.02.2016 по 30.06.2016 та з 15.06.2017 по 02.10.2017 в розрахунку один місяць служби за три місяці служби.

Водночас, як було зазначено вище, позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України про призначення йому пенсії саме відповідно до статті 86 Закону №1697-VII.

Однак, Закон №1697-VII не передбачає можливості пільгового обчислення стажу роботи на посадах прокурорів особам, залученим до участі в АТО або ООС в особливий період у зв`язку з виконанням посадових обов`язків працівників прокуратури на території проведення зазначених заходів.

При цьому, позивач не позбавлений можливості реалізувати право пільгового обчислення вислуги років за вказаний період відповідно до постанови №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб", але при призначенні пенсії за Законом № 2262-ХІІ.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 березня 2023 року у справі №520/16224/21.

Суд звертає увагу, що загальними вимогами, яким повинен відповідати акт індивідуальної дії, як акт правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість. В разі незазначення в індивідуальному акті підстав його прийняття (фактичних і юридичних), чітких та зрозумілих мотивів його прийняття такий акт не може вважатися правомірним.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 17.10.2023 №05 винесено необґрунтовано та без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття такого рішення, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Разом з тим, суд враховує, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, оскільки рішення про призначення пенсії приймається органом Пенсійного фонду і право на призначення пенсії є його виключними повноваженнями, втручання у які не відповідатиме завданням адміністративного судочинства.

Оскільки за заявою позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України у м Києві безпідставно не зараховано до вислуги років в повному обсязі періоди роботи з 01.01.2004 по 14.08.2012, внаслідок чого зроблено протиправний висновок щодо відсутності у нього необхідної вислуги років для призначення пенсії згідно із ст.86 Закону №1697 та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 17.10.2023 №05, яке судом визнано протиправним і скасовано, тому суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язати належний орган призначення пенсії повторно розглянути заяву позивача ОСОБА_1 від 09 жовтня 2023 року № 4558 про призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, викладених судом у цьому рішенні.

Стосовно визначення належного органу Пенсійного фонду, яким має здійснювати розгляд заяви позивача про призначення пенсії, суд зазначає наступне.

Порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Правління ПФУ 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 р.за № 1566/11846 (далі - Порядок).

Згідно із абз.13 п.4.2 Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п.4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Пунктом 4.10 Порядку передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

В даному випадку органом призначення визначено за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві.

З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п.4.2 Порядку. Відтак, з огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом його повноважень щодо розгляду заяви позивача, що потягло за собою порушення прав позивача, суд вважає наявними підстави покласти обов`язок щодо повторного розгляду заяви про переведення позивача на інший вид пенсії саме на Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, як визначений суб`єкт призначення.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Враховуючи, що позивач, згідно із п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", є звільненим від сплати судового збору, то питання про розподіл судових витрат в цій частині судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (вул.Бульварно-Кудрявська, 16, м.Київ, 04053, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 17.10.2023 №05 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09 жовтня 2023 року № 4558 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва