Справа № 320/6868/24
Суддя: Жукова Є.О.
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

19 березня 2024 року Київ № 320/6868/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Жукова Є.О., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

за позовомКерівника Самбірської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Департаменту архітектури та містобудування Львівської обласної державної адміністрації
доДержавного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»
прозобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2024 року Керівник Самбірської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Департаменту архітектури та містобудування Львівської обласної державної адміністрації звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», в якому просить суд:

- зобов`язати ДЕРЖАВНЕ СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ ГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЛІСИ УКРАЇНИ» (01601, Київська обл., м. Київ, вул. Руставелі Шота, буд. 9А, ) протягом одного місяця з дати набрання рішенням законної сили укласти з Департаментом архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації () охоронний договір на пам`ятку археології національного значення - Городище, VII-VI століття до нашої ери, ХІ-ХШ століття, охоронний №130023-Н, розташоване в 2 км на схід від с. Кульчиці Самбірського району Львівської області, на умовах і в порядку, визначеними Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768.

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Так, відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 4 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Пунктом 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч. 7 ст. 160 КАС України у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Згідно з частинами 3-5 статті 53 КАС України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Частиною 3 статті 23 Закону №1697-VII визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, прокурор у визначених законом випадках наділений повноваженнями здійснювати представництво інтересів держави або конкретної особи шляхом звернення до суду з позовом, якщо таке представництво належним чином обґрунтоване.

Підставою для представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Відтак, виключними випадками, за умови настання яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави".

У Рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив міркування, згідно з яким інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Аналіз положень частини 3 статті 23 Закону №1697-VII дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

(1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

(2) у разі відсутності такого органу.

Суд зауважує, що перевірка права прокурора на звернення до адміністративного суду передує розгляду питання щодо правомірності дій (бездіяльності) відповідача, що оскаржуються (розгляду справи по суті). Встановлення обставин, що свідчать про відсутність у прокурора підстав для представництва інтересів держави, а отже і права на звернення до суду, є перешкодою для розгляду справи по суті.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18, прокурор має право звернутися відповідно до порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", із позовом в інтересах держави, якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави.

В той же час, сам Керівник прокуратури вказує про те, що у спірних правовідносинах органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції, є Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської ОДА, який, на переконання прокуратури, не вживає дієвих заходів на захист інтересів держави.

В контексті вищевикладеного, з матеріалів справи вбачається, що Департамент вчиняє дії щодо інформування як відповідача так і інших заінтересованих осіб щодо укладання охоронного договору.

З матеріалів справи вбачається, листом від 10.11.2023 №2088/02-29 виконавчого комітету Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області повідомлено Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської ОДА, що пам`ятка археології національного значення Городище, V1I-VI століття до нашої ери, ХІ-ХІІІ століття (згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2009 No 928), охоронний номер 130023-Н в с. Кульчиці Самбірського району Львівської області Ралівської сільської ради розташована на земельній ділянці площею 272.8892га, кадастровий номер :04:000:0647 від 29.05.2023, яка перебуває на праві постійного користування у Державного Спеціалізованого Господарського підприємства «Ліси України».

Листом Департаменту від 24.11.2023 № 16-3782/0/2-23 повідомлено ДСГП «ЛІСИ УКРАЇНИ» про зазначену пам`ятки археології на земельній ділянці з кадастровим номером :04:000:0647 та необхідність укладення охоронного договору на пам`ятку.

Заступник керівника Самбірської окружної прокуратури звернувся із запитами від 09.01.2024 та від 10.01.2024 до Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської ОДА щодо надання інформації чи зверталися на даний час ДСГП «Ліси України» до Департаменту архітектури та розвитку містобудування ЛОДА щодо укладення охоронного договору на вказану пам`ятку; чи будуть вживатися Департаментом, як уповноваженим органом з охорони культурної спадщини заходи представницького характеру.

Листом від 18.01.2024 прокуратуру повідомлено, що департаментом архітектури та розвитку містобудування Львівської облдержадміністрації не здійснювалися заходи представницького характеру, однак про необхідність укладення охоронного договору на пам`ятку археології національного значення -Городище, VII-VI ст. ст. до н. е., ХІ-ХШ ст. ст. н. е. в с. Кульчиці, охоронний номер 130023-Н, ДП «Ліси України» було повідомлене листами від 24.11.2023 № 16-3782/0/2-23 та від 16.01.2024 № 16-202/0/2-24, а також Ралівська сільська рада листом від 12.01.2024 №16-167/0/2-24.

В той же час повідомлено, що до департаменту надійшов лист від ДП «Ліси України» від 19.12.2023 № 9795/3.1-2023 (вхідний від 19.12.2023 № 16-4137/0/1-23) щодо укладання охоронного договору на вищезазначену пам`ятку археології національного значення.

Відповідно до листа ДП «Ліси України» від 19.12.2023, з метою дотримання вимог законодавства та укладення охоронного договору, запропоновано Департаменту архітектури та розвитку містобудування, як уповноваженому органу виконавчої влади, розглянути можливість проведення обстеження пам`ятки археології для визначення її технічного стану з залученням представників філії «Самбірське лісове господарство» ДП «Ліси України» та складання відповідного акту, а також надати до ДП «Ліси України» паспорт пам`ятки археології Городище VII-VI ст. ст до н. е., ХІ-ХШ ст. ст. н. е. (охоронний №130023-Н), її опис та інші наявні облікові документи, відповідно до яких об`єкт занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Департамент архітектури та розвитку містобудування 12.01.2024 звернувся до Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області щодо приведення облікової документації на пам`ятку археології національного значення «Городище VII-VI ст. ст. до н. е., ХІ-ХІІІ ст. ст. н. е.» в с. Кульчиці Самбірського району, охоронний № 130023-Н, у відповідність до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2009 № 928 та до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11 березня 2013 року № 158, (у редакції наказу Міністерства культури України від 27 червня 2019 року № 501), а також забезпечення проведення обстеження пам`ятки археології для визначення її стану збереження.

Суд зауважує, що Керівником Самбірської окружної прокуратури Львівської області не доведено належними і допустимими доказами того, що Департамент не може самостійно здійснити захист інтересів держави у сфері охорони культурної спадщини.

Суд звертає увагу на те, що саме лише посилання прокурора у позовній заяві, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження захисту державних інтересів, не достатньо для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки, за змістом абз. 2 частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва.

З огляду на вищенаведене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, підстави та порядок звернення прокурора до адміністративного суду в порядку його представництва інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено та відмінно від реалізації права на звернення до суду самого суб`єкта владних повноважень.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року зазначила, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Про необхідність обґрунтування та з`ясування судом причин, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду, зазначено також і в рішеннях Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.09.2019 року у справі № 802/4083/15-а, від 17.07.2018 року у справі № 804/6296/15, від 17.07.2019 року у справі № 824/14/19-а, від 21.08.2019 року у справах № 802/1873/17-а.

Відтак, судом встановлено, що прокуратурою недостатньо обґрунтовані підстави звернення до суду в інтересах держави за наявності державного органу, уповноваженого здійснювати функції захисту інтересів держави у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту.

Відповідно до частини першої та другої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, суд вважає за належне вказати, що зазначені вище недоліки позовної заяви повинні бути усунені позивачем шляхом подання до суду із посиланням на реквізити даної ухвали, зокрема:

- надання обґрунтованих пояснень щодо підстав звернення до суду в інтересах держави за наявності державного органу, уповноваженого здійснювати такі функції захисту інтересів держави у відповідній сфері.

Керуючись статтями 160, 161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський окружний адміністративний суд

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву Керівника Самбірської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Департаменту архітектури та містобудування Львівської обласної державної адміністрації без руху.

2. Позивачу усунути недоліки позовної заяви у п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали.

3. Попередити позивача про те, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Жукова Є.О.