Справа № 440/1912/24
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
. 19 березня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/1912/24
Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О. розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Ліквідаційна комісія Управління МВС України в Полтавській області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
16.02.2024 позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України, в якій просить суд:
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо затвердження складеного Ліквідаційною комісією Управління МВС України в Полтавській області 06.12.2023 висновку про призначення одноразової грошової допомоги позивачу;
зобов`язати відповідача затвердити складений Ліквідаційною комісією Управління МВС України в Полтавській області 06.12.2023 висновок про призначення одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку з встановленням йому ІІ групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 01.09.2001 по 20.04.2011. Після звільнення з органів внутрішніх справ (надалі - ОВС), йому встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС. З метою реалізації свого права на отримання ОГД у зв`язку з настанням зазначених обставин, звернувся до відповідача з відповідними документами, проте останній повернув їх без ухвалення одного з передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" рішень, що на переконання позивача є протиправним.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, залучено Ліквідаційну комісію Управління МВС України в Полтавській області.
Відповідач у відзиві на позов висловив незгоду з позовними вимогами та зауважив, що підстави для нарахування та виплати спірної ОДГ на підставі поданих позивачем документів відсутні.
Третя особа підтримала позицію відповідача та просила відмовити у задоволенні позовних вимог.
Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України з 2001 по 2011 роки. Наказом УМВС України в Полтавській області від 20.04.2011 № 106о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ.
Відповідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 111857 позивачу встановлено з 19.09.2023 ІІ групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
Позивач звернувся до ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області із заявою (рапортом) від 17.11.2023 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що в установленому законом порядку йому встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку із наявністю пов`язаного з проходженням служби в ОВС захворювання.
Ліквідаційною комісією УМВС України в Полтавській області складено висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, який надіслано до МВС України для розгляду.
За результатами вивчення поданих документів Департамент пенсійних питань та соціального захисту МВС України листом від 15.01.2024 № 1180/49-2024 повернув документи позивача без ухвалення жодного з можливих рішень.
У зазначеному листі зазначено, що медико-соціальна експертиза щодо позивача проведена з порушеннями, зокрема, непроведення експертизи комісією спеціалізованого профілю, до складу якої входять представники закладів охорони здоров`я МВС, та за відсутності направлення на експертизу від ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області".
Позивач не погодився із такими діями та оскаржив їх до суду.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
У зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII, який набув чинності 07.11.2015, Закон України "Про міліцію" втратив чинність. Проте абзацом 3 пункту 15 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про національну поліцію" (пункт 15 розділу XI доповнено абзацом третім згідно із Законом України від 23.12.2015 № 900-VIII, який набрав чинності 29.12.2015) передбачено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".
21.10.2015 Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" (далі - Постанова № 850).
Згідно зі змістом вказаної Постанови, вона була прийнята відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію".
Постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.01.2015 установлено, що особам, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у разі каліцтва працівника міліції до набрання чинності Законом України № 208-VІІІ від 13.02.2015 "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію", одноразова грошова допомога виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 707 від 12.05.2007.
З аналізу вказаних норм випливає, що колишні працівники міліції, яким внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, встановлено інвалідність після набрання чинності Законом України № 208-VІІІ від 13.02.2015 "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію", мають право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до положень ст. 23 Закону України "Про міліцію" в порядку та на умовах визначених Порядком та умовами № 850 від органу, підчас проходження служби в якому особою було набуто захворювання, що надалі спричинило інвалідність.
Пунктом 2 Порядку та умов № 850 передбачено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Відповідно до положень п.п. 2 пункту 3 Порядку та умов № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі - 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Згідно пункту 7 Порядку № 850, працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби, а в разі припинення відповідного органу внутрішніх справ як юридичної особи - до уповноваженої установи МВС такі документи:
заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;
довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
До заяви додаються копії:
довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;
постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;
акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;
сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;
документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
У пункті 8 Порядку № 850 передбачено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, або керівник уповноваженої установи МВС, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції:
витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу;
витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.
Відповідно пункту 9 Порядку № 850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, або до уповноваженої установи МВС для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Таким чином, пункт 9 Порядку № 850 передбачає лише 2 варіанти дій МВС України щодо заяв про отримання одноразової грошової допомоги: призначити або відмовити у її призначенні. Повноважень відповідача щодо повернення документів до опрацювання Порядком №850 не передбачено, таким чином, лист відповідача, за наслідками розгляду документів позивача про призначення йому одноразової грошової допомоги, за змістом та формою не може вважатись "рішенням про відмову" у розумінні вищевикладених норм.
Отже, суд приходить до висновку про протиправність дій МВС України, яка полягала у поверненні матеріалів та неприйнятті з приводу виплати позивачу одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІ групи, жодного з можливих рішень згідно вимог Постанови Кабінету міністрів України від 21.10.2015 № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції".
Відтак суд визнає доводи обґрунтованими та вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо належного розгляду звернення позивача про призначення ОДГ.
Разом із тим, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо затвердження складеного Ліквідаційною комісією Управління МВС України в Полтавській області 06 грудня 2023 року висновку про призначення одноразової грошової допомоги позивачу та про його зобов`язання затвердити складений Ліквідаційною комісією Управління МВС України в Полтавській області 06 грудня 2023 року висновок про призначення одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку з встановленням йому ІІ групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ, задоволенню не підлягають з огляду на таке.
Завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За змістом вказаної правової норми, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Таким чином, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Суд зазначає, що дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.11.2019 № 509/1350/17 сформовано висновок про те, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У дослідженому випадку судом надавалась оцінка правомірності дій відповідача, вчинених за результатами розгляду поданих документів позивача щодо призначення йому ОГД, з огляду на фактичне неприйнятті МВС України жодного з рішень, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції".
Обираючи належний спосіб захисту порушених прав позивача, суду вважає за необхідне скористатись правом, наданим частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, та вийти за межі позовних вимог, зобов`язавши МВС України повторно розглянути висновок з відповідними документами ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги та прийняти рішення, передбачене постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" та прийняти рішення, передбачене постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції".
Таким чином позов підлягає частковому задоволенню.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення документів ОСОБА_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області без прийняття рішення, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції".
Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути висновок з відповідними документами ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги та прийняти рішення, передбачене постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції".
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.О. Чеснокова