Справа № 480/12295/23
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за наслідками оцінки стану готовності споруд цивільного захисту та споруди протирадіаційного укриття ДП "Шосткинський завод "Імпульс" встановлено, що такі споруди на початок збройної агресії російської федерації проти України перебували в стані неготовності до використання за призначенням, через що не здатні забезпечити захист цивільного населення. Тому в актах перевірок відповідачу рекомендовано вчинити ряд заходів з метою приведення споруд до стану готовності до використання за призначенням. Проте, відповідачем не були приведені захисні споруди до стану готовності.
Ухвалою суду від 23.11.2023 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Шосткинський завод "Імпульс" надало суду відзив на позов, у якому визнає позовні вимоги та зазначає, що підприємством вживаються всі можливі заходи для приведення захисних споруд до стану готовності, але з об`єктивних причин відновлювальні роботи потребують більш тривалого часу.
Суд, дослідивши надані сторонами докази встановив такі обставини.
10 травня 2023 року на Державному підприємстві "Шосткинський завод "ІМПУЛЬС" (в подальшому реорганізоване у Товариство з обмеженою відповідальністю "Шосткинський завод "Імпульс") проведено перевірки (оцінки стану готовності) споруд цивільного захисту та споруди протирадіаційного укриття та встановлено, що такі споруди на початок збройної агресії російської федерації проти України перебували в стані неготовності до використання за призначенням, через що не здатні забезпечити захист цивільного населення.
1. Відновити документацію захисної споруди (схеми, інструкції, плани).
2. Провести ремонт приміщень споруди.
3. Забезпечити споруди засобами зв`язку (встановити стаціонарний телефонний зв`язок) та оповіщення.
4. Провести ремонт та обслуговування захисних дверей.
5. Провести ремонт всіх систем життєзабезпечення.
6. Забезпечити споруди майном, приладами.
1. Усунути недоліки та провести технічне обслуговування спеціального обладнання, інженерних мереж і систем життєзабезпечення.
1. Відновити документацію захисної споруди (схеми, інструкції, плани).
2. Провести ремонт приміщень споруди ,
3. Забезпечити споруду засобами зв`язку (встановити стаціонарний телефонній зв`язок) та оповіщення.
4. Провести ремонт та обслуговування захисних дверей.
5. Провести ремонт всіх систем життєзабезпечення.
6. Забезпечити споруду майном, приладами.
1. Усунути недоліки та провести технічне обслуговування спеціального обладнання інженерних мереж і систем життєзабезпечення;
2. Провести регламентні роботи по обслуговуванню дизель електростанції.
1. Усунути недоліки та провести технічне обслуговування спеціального обладнання інженерних мереж і систем життєзабезпечення;
2. Провести регламентні роботи по обслуговуванню дизель електростанції.
1. Провести обслуговування дизель електростанції.
1. Відновити документацію захисної споруди (схеми, інструкції, плани).
2. Провести ремонт приміщень споруди.
3. Забезпечити споруди засобами зв`язку (встановити стаціонарний телефонний зв`язок) та оповіщення.
4. Провести ремонт та обслуговування захисних дверей.
5.Провести ремонт всіх систем життєзабезпечення.
6. Забезпечити споруди майном, приладами.
1. Відновити документацію захисної споруди (схеми, інструкції, плани).
2.Провести ремонт приміщень споруди.
3. Забезпечити споруди засобами зв`язку (встановити стаціонарний телефонний зв`язок) та оповіщення.
4. Провести ремонт та обслуговування захисних дверей.
5. Провести ремонт всіх систем життєзабезпечення.
6. Забезпечити споруди майном, приладами.
Дані споруди визначено та класифіковано як обмежено готові або неготові взагалі.
Проте, виявлені недоліки та порушення відповідачем усунуто лише частково.
Невжиття відповідачем визначених законодавством заходів з метою приведення зазначених сховищ до стану готовності суперечить інтересам держави у сфері підготовки країни до оборони в умовах воєнного стану та захисту життя людини
Тому керівник Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, який діє в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області, звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.
Спеціальним законом, яким визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді, є Закон України «Про прокуратуру».
Згідно з ч. 1 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави у випадках та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Аналіз частини третьої статті 23 Закону У країни «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише в одному з двох випадків:
1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;
2) у разі відсутності такого органу.
Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною,
"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно, У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.
Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.
Відповідно до ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення і нтересів держави.
У пункті 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 № З-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», зазначив, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб' єктів права власності та господарювання тощо.
У пункті 4 вказаного Рішення передбачено, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Вказані висновки Конституційний Суд України зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак, висловлене Судом розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у статті 23 Закону У країни «Про прокуратуру».
«Інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необгрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17, від 19.09.2019 у справі №815/724/15, від 17.10.2019 у справі № 569/4123/16-а.
Правомірність самостійного звернення до суду в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області зумовлена тим, що позивач самостійно не наділений повноваженнями на звернення до суду за захистом інтересів держави у спірних правовідносинах.
Так, Державна служба України з надзвичайних ситуацій у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та-постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Оскільки державний орган створюється для здійснення визначеного виду державної діяльності, який залежить від предмета відання, поставлених завдань та виконуваних функцій. Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області реалізує завдання та повноваження відповідно до чинного законодавства.
Відповідно до пункту 2 статті 68 Кодексу цивільного захисту України, у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.
Отже, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області має право діяти так, як прямо вказано в Конституції та законах України.
Враховуючи вищевикладене у Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області відсутні законні повноваження щодо зобов`язань з приведення у стан готовності вищезазначених захисних споруд цивільного захисту та не надано законного права для подання адміністративного позову до суду на ТОВ «Шосткинський завод «ІМПУЛЬС».
Беручи до уваги відсутність повноважень у позивача на звернення до суду та враховуючи очевидне порушення інтересів держави прокурором дотримано вимог чинного законодавства України щодо обґрунтування наявності підстав для представництва інтересів держави в судовому порядку.
Щодо обгрунтування прокурором позовних вимог суд зазначає, що неготовність захисних споруд (сховищ та укриттів) підтверджується визнанням відповідачем позовних вимог, належним чином завіреними копіями Актів оцінки стану готовності захисних споруд, відповідними листами ТОВ "Шосткинський завод "ІМПУЛЬС".
При цьому варто зауважити, що відповідачем надані суду Акти оцінки стану готовності захисних споруд цивільного захисту від 10.01.2024, зокрема трьох сховищ та протирадіаційного укриття, з яких вбачається що підприємство добровільно приводить до стану готовності захисні споруди цивільного захисту. Проте заява відповідача про відстрочення виконання рішення суду строком на 6 місяців не підлягає задоволенню, оскільки з метою захисту життя і здоров`я працівників підприємства та інших осіб під час військової агресії російської федерації, захисні споруди повинні бути у стані готовності у найкоротші терміни.
Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Бондар