Справа № 140/2521/24
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/2521/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, позивач) звернулося в суд з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Відділ ПВР, відповідач) про скасування постанови заступника начальника Дуди Ю.М. у виконавчому провадженні №72540034 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що спірною постановою від 22.02.2024 у виконавчому провадженні №72540034 за невиконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04.05.2023 у справі №140/5566/23 на боржника ГУ ПФУ у Волинській області накладено штраф в розмірі 5100,00 грн.

Позивач вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки з підстав її невідповідності Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII Про виконавче провадження (далі Закон №1404-VIII). Так рішення суду після набрання ним законної сили ГУ ПФУ у Волинській області виконало в добровільному порядку та провело перерахунок пенсії ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) з 01.07.2023; сума нарахувань на виконання рішення суду за період з 05.10.2022 по 30.06.2023 становить 8873,55 грн., про що державного виконавця було повідомлено листом від 12.09.2023 за вих. №0300-0504-5/54164. Проте заступник начальника Відділу ПВР Дуда Ю.М. у виконавчому провадженні №72540034 виніс постанову про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн., зазначивши, що виконуючи рішення суду позивач здійснює виплату доплати до пенсії у розмірі 1000,00 грн, а не 2000,00 грн, а отже рішення суду в залишається не виконаним. З цього приводу позивач зазначає, що з урахуванням вимог статей 36, 41 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII) у тому випадку, коли пенсія виплачується на двох утриманців, щомісячна доплата в сумі 2000,00 грн ділиться між одержувачами даного виду пенсії рівними частками. Оскільки пенсія по втраті годувальника (померлий ОСОБА_2 ) призначена на двох утриманців - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , то і щомісячна доплата в сумі 2000,00 грн. ділиться між одержувачами даного виду пенсії рівними частками по 1000,00 грн. З урахуванням наведеного вважає, що у відповідача були відсутні правові підстави для винесення постанови про накладення штрафу.

Ухвалою суду від 11.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 та ухвалено розгляд справи проводити за правилами розділу 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України, призначено у даній справі судове засідання на 11:00 20.03.2024.

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги заперечив та просив у їх задоволенні відмовити повністю. Так зазначив, що з листа ГУ ПФУ у Волинській області від 12.09.20203 № 0300-0504-5/54164 та заяв стягувача ОСОБА_1 від 07.12.2023 та від 09.01.2024 було встановлено, що розмір здійснених щомісячних нарахувань становить не 2000,00 грн, а 1000,00 грн. При цьому боржником не вказано та не надано пояснень, які б свідчили про підставність здійснення нарахування доплати до пенсії у розмірі 1000,0 грн, а не 2000,00 грн, як зазначено у виконавчому документі. У зв`язку із встановленням факту неналежного виконання рішення суду без поважних причин, державним виконавцем 22.02.2024 у відповідності до статті 63 Закону №1404-VIII винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн.

Від третьої особи письмові пояснення до суду не надходили.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 229, частини третьої статті 268 КАС України, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи судовий розгляд справи проведено в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04.05.2023 у справі №140/5566/23 позов ОСОБА_1 задоволено повністю, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області провести ОСОБА_1 з 05.10.2022 нарахування та виплату щомісячної доплати в розмірі 2000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб (далі Постанова №713).

04.08.2023, на виконання вказаного рішення суду, Волинський окружний адміністративний суд видав стягувачу виконавчий лист за №11880/2023.

Постановою заступника начальника Відділу ПВР Дуди Ю.М. від 16.08.2023 відкрито виконавче провадження № 72540034 з виконання виконавчого листа №11880/2023, виданого 04.08.2023 Волинським окружним адміністративним судом про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області провести ОСОБА_1 з 05.10.2022 нарахування та виплату щомісячної доплати в розмірі 2000,00 грн. відповідно до Постанови №713. Одночасно боржнику встановлено строк для виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

Листом від 12.09.2023 №0300-0504-5/54164 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило державного виконавця, що на виконання рішення суду від 04.05.2023 у справі №140/5566/23 в добровільному порядку ОСОБА_1 з 05.10.2022 проведено нарахування та виплату щомісячної доплати в розмірі 2000,00 грн. відповідно до Постанови №713, перерахований розмір пенсії в сумі 8964,47 грн виплачується з 01.07.2023. Нарахування проведено за період з 05.10.2022 по 30.06.2023 в сумі 8873,55 грн, виплата нарахованих коштів буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Постановою заступника начальника Відділу ПВР Дуди Ю.М. від 22.02.2024 у виконавчому провадженні №72540034 за невиконання рішення суду на боржника ГУ ПФУ у Волинській області накладено штраф в розмірі 5100,00 грн. Як зазначено у постанові, стягувачем ОСОБА_1 заявою від 07.12.2024 повідомлено, що виконуючи рішення суду боржник здійснює виплату доплати до пенсії у розмірі 1000,00 грн., що підтверджено відповідними виписками із рахунку. Виконавчим документом передбачено встановлення доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн. Водночас згідно відповіді боржника зазначено, що перерахований розмірі пенсії виплачується з 01.07.2023. Розрахунку та обґрунтування здійснення виплати у розмірі 1000,00 грн., а не 2000,00 грн. у відповіді боржником не надано. Таким чином, ГУ ПФУ у Волинській області не здійснює нарахування та виплату пенсії у відповідності до виконавчого документа та не надало доказів належного виконання рішення суду.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За правилами частин першої третьої статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із частинами першою, другою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд також наголошує, що обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Пунктом 2 частини першої статті 2 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: обов`язковості виконання рішень.

Як установлено пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За правилами частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За приписами пунктів 1, 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно із частиною шостою статті 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

Частиною четвертою статті 19 зазначеного Закону на сторону виконавчого провадження покладено обов`язок невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Відповідно до частин першої, другої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною першою статті 75 Закону №1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Згідно із частиною другою статті 75 Закону №1404-VIII у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу наведених норм слідує, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

За обставин цієї справи виконавче провадження з примусового виконання рішення суду від 04.05.2023 у справі №140/5566/23 відкрито 16.08.2023. Боржник, отримавши постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, мав обов`язок повідомити про виконання рішення суду та надати докази такого виконання протягом 10 робочих днів. ГУ ПФУ у Волинській області інформувало державного виконавця про виконання рішення суду листом від 12.09.2023 №0300-0504-5/54164, а саме про те, що ОСОБА_1 з 05.10.2022 проведено нарахування та виплату щомісячної доплати в розмірі 2000,00 грн. відповідно до Постанови №713; перерахований розмір пенсії в сумі 8964,47 грн. виплачується з 01.07.2023; нарахування проведено за період з 05.10.2022 по 30.06.2023 в сумі 8873,55 грн, виплата нарахованих коштів буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Поряд з тим стягувач ОСОБА_1 звернулася до державного виконавця із заявами від 08.12.2023 та від 09.01.2024, в яких повідомила, що з 01.07.2023 їй виплачується щомісячна доплата в сумі 1000,00 грн., а не 2000,00 грн., на підтвердження чого надала державному виконавцю виписки по картковому рахунку, довідку ГУ ПФУ у Волинській області від 21.12.2023 №5183 та розрахунок суми, що підлягає виплаті згідно рішення суду від 04.05.2023 у справі №140/5566/23.

Суд звертає увагу на те, що ГУ ПФУ у Волинській області не заперечує той факт, що на виконання рішення суду від 04.05.2023 у справі №140/5566/23 ОСОБА_1 встановлено щомісячну доплату в сумі 1000,00 грн. відповідно до Постанови №713, на підтвердження чого до матеріалів справи також долучено витяг про перерахунок пенсії з пенсійної справи № СБУ (а.с .9 зворот). При цьому, позивач посилається на те, що пенсія по втраті годувальника (померлий ОСОБА_2 ) призначена на двох утриманців, в тому числі і на ОСОБА_1 , тому, на думку позивача, з урахуванням статті 41 Закону №2262-ХІІ щомісячна доплата в сумі 2000,00 грн. повинна ділитися між одержувачами даного виду пенсії рівними частками по 1000,00 грн.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, визначає Закон №2262-ХІІ.

Згідно з частиною третьою статті 1 Закону №2262-ХІІ члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Так частиною першою цієї статті 36 Закону №2262-XII встановлено, що пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах: б) сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які померли внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, - 30 процентів заробітку годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї.

За нормами частини першої статті 41 Закону №2262-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення ОСОБА_1 пенсії в разі втрати годувальника) на всіх членів сім`ї, які мають право на пенсію, призначається одна спільна пенсія, крім випадку, зазначеного у частині четвертій цієї статті.

На вимогу члена сім`ї його частка пенсії виділяється і виплачується йому окремо. Виділення частки пенсії провадиться з першого числа місяця, що йде за тим місяцем, в якому надійшла заява про поділ пенсії (частини друга-третя статті 41 Закону №2262-ХІІ).

У частині четвертій статті 41 Закону №2262-ХІІ мова йде про те, що пенсія в разі втрати годувальника призначається кожному з батьків, дружині (чоловікові) загиблої (померлої) або пропалої безвісти особи офіцерського складу, прапорщика і мічмана, військовослужбовця надстрокової служби і військової служби за контрактом або особи, яка має право на пенсію за цим Законом.

Законом України від 24.03.2022 №2146-IX «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо пенсій в разі втрати годувальника» (далі Закон №2146-IX, який набрав чинності 02.04.2022, статтю 41 викладено в новій редакції, за змістом якої пенсія в разі втрати годувальника призначається кожному непрацездатному члену сім`ї, який має право на таку пенсію.

Положення статті 41 Закону №2262-ХІІ як в редакції до 02.04.2022, так і в редакції з 02.04.2022 згідно із Законом № 2146-IX не стосуються розміру пенсії в разі втрати годувальника. Питання визначення розміру такого виду пенсії та мінімального розміру пенсії врегульоване статтями 36, 37 названого Закону, а стаття 41 стосувалася порядку призначення пенсії та виділення частки пенсії одного із членів сім`ї на його вимогу (а з 02.04.2022 стосується призначення такої пенсії кожному непрацездатному члену сім`ї, який має право на таку пенсію).

У спірному випадку стягувачу ОСОБА_1 була призначена пенсія у розмірі 30 відсотків грошового забезпечення годувальника та у відповідному розмірі пенсія призначена на кожного непрацездатного члена сім`ї померлого годувальника (а.с .9, 10).

Згідно з преамбулою та абзацом першим пункту 1 Постанови №713 з метою поетапного зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та деяким іншим особам, та до прийняття Верховною Радою України законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб Кабінет Міністрів України постановив установити з 1 липня 2021 р. особам, яким призначено пенсію до 1 березня 2018 р. відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон) (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 1 березня 2018 р., щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.

Як передбачено абзацом другим пункту 1 Постанови №713, особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 1 березня 2018 р., розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 1 березня 2018 р. або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту.

З аналізу вищенаведеного слідує, що доплата в сумі 2000,00 грн, передбачена Постановою №713, встановлюється також і до пенсії в разі втрати годувальника, яка призначена відповідно до статті 36 Закону №2262-XII кожному непрацездатному члену сім`ї годувальника.

Суд також звертає увагу, що у мотивувальній частині рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04.05.2023 у справі №140/5566/23 судом встановлено, що ОСОБА_1 призначено пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону №2262-XII з 01.02.2019 (тобто, після 01.03.2018), при цьому, розмір пенсії було обчислено відповідно до статті 36 Закону №2262-XII (30 % грошового забезпечення померлого годувальника (чоловіка)) з грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018 (згідно довідки Управління Служби безпеки України у Волинській області від 11.04.2018 №54/16-84 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій), тому суд у такій справі дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на щомісячну доплату в сумі 2000,00 грн.

Суд наголошує, що невиконання рішення суду без поважних причин у встановлений виконавцем строк є підставою відповідно до частини першої статті 75 Закону №1404-VIII для накладення на боржника штрафу (на юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання).

У свою чергу, матеріалами справи підтверджено, що боржник ГУ ПФУ у Волинській області у встановлений у постанові про відкриття виконавчого провадження від 16.08.2023 ВП № 72540034 строк рішення суду не виконав в повному обсязі, в тому числі не провів ОСОБА_1 з 05.10.2022 нарахування та виплату щомісячної доплати саме в розмірі 2000,00 грн. відповідно до Постанови №713, поважних причин невиконання судового рішення не зазначив та не довів, що й призвело до правомірного накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. згідно з постановою від 22.02.2024 ВП №72540034.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що постановою про накладення штрафу від 22.02.2024 ВП №72540034 боржника ГУ ПФУ у Волинській області правомірно притягнуто до відповідальності за невиконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04.05.2023 у справі №140/5566/23 без поважних причин та у встановлений виконавцем строк, вказану постанову винесено за наявності фактичних та правових підстав, а також з дотриманням встановленого порядку, оскаржувана у цій справі постанова є правомірною та такою, що прийнята відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог про скасування зазначеної постанови з підстав, викладених у позовній заяві, належить відмовити.

Керуючись статтями 229, 243 - 246, 268, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826).

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (43001, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Володимирська, будинок 1).

Третя особа: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Суддя О. О. Андрусенко