Справа № 640/1622/20
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року

м. Київ

справа № 640/1622/20

провадження № К/990/35327/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Єзерова А.А., суддів: Бучик А.Ю., Кравчука В.М.,

секретар судового засідання - Романова А.В.

за участі позивача та представників позивача і відповідача

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року (головуючий суддя Епель О.В., судді Губська Л.В., Карпушова О.В.)

у справі №640/1622/20

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_2

про визнання протиправними та скасування акта й наказу.

І. РУХ СПРАВИ

1. У січні 2020 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 (залучено до участі у справі ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 травня 2021 року), у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати акт Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на АДРЕСА_1 від 12 листопада 2019 року;

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва від 12 листопада 2019 року № 259 про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 28 лютого 2017 року за №КВ 39 та готовність до експлуатації об`єкта від 02 березня 2018 року за №КВ 10.

2. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2021 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва від 12 листопада 2019 року №259 про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 28 лютого 2017 року за №КВ 39 та готовність до експлуатації об`єкта від 02 березня 2018 року за №КВ 10. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

3. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року апеляційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задоволено. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2021року скасовано та ухвалено постанову, якою в задоволенні позову відмовлено повністю.

4. ОСОБА_1 із вказаним судовим рішенням суду апеляційної інстанції не погодився, тому звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить суд скасувати постанову суду апеляційної інстанції, натомість залишити в силі рішення суду першої інстанції.

5. Від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він просить суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 21 листопада 2003 року позивачем було придбано квартиру загальною площею 192,20 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

7. На адресу відповідача листом № 40-702-(90-0)/15 надійшло звернення ОСОБА_3 від 03 січня 2017 року.

8. 22 лютого 2017 року відповідачем складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, в якому установлено здійснення позивачем самовільної без документів, що надають право на виконання будівельних робіт, реконструкції квартир, а саме розділення квартири АДРЕСА_1 на дві окремі квартири з влаштуванням антресолі та їх експлуатацію без прийняття об`єкта в експлуатацію.

9. У цей же день, 22 лютого 2017 року, відповідачем складено припис, яким позивача зобов`язано усунути виявлені порушення у строк до 07 квітня 2017 року, протокол про адміністративне правопорушення і винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 6800,00 грн. Зазначений штраф сплачено позивачем у добровільному порядку.

10. Згодом позивач подав декларацію про початок виконання будівельних робіт, в якій вказав площу квартир 98,4 кв.м та 157,2 кв.м.

11. Станом на час розгляду справи у суді першої інстанції позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 157.2 кв.м, на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: КВ10 від 02 березня 2018 року.

12. Право власності зареєстровано рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40561979 від 10 квітня 2018 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10 квітня 2018 року, індексний номер 120166107 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №252203056 від 12 квітня 2021 року.

13. Власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 98.4 кв.м, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25 вересня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко О.О., що зареєстрований в реєстрі за № 2318 є ОСОБА_2 (третя особа у справі).

14. Право власності зареєстровано рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43182065 від 25 вересня 2018 року.

15. До відчуження третій особі відповідної квартири, Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу КМР (КМДА) замовнику будівництва - ОСОБА_1 зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт на об`єкт «Реконструкція дворівневої квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 98.4 кв.м, з розділенням на дві квартири та влаштуванням антресолі» 28 лютого 2017 року за №КВ 39, а 02 березня 2018 року і декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) № КВ 10.

16. На підставі вказаної декларації про готовність до експлуатації об`єкта № КВ 10 03 квітня 2018 року зареєстровано право власності за позивачем на відповідні квартири.

17. Наказом відповідача від 12 листопада 2019 року № 259 скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція дворівневої квартири АДРЕСА_1 , з розділенням на дві квартири та влаштуванням антресолі» від 28 лютого 2017 року № КВ 39 та реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) «Реконструкція дворівневої квартири АДРЕСА_1 , з розділенням на дві квартири та влаштуванням антресолі» від 02 березня 2018 року №КВ 10.

18. Зазначений наказ прийнято, серед іншого, на підставі акта, складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 12 листопада 2019 року б/н.

19. У розділі ІІ «Строк проведення заходу державного нагляду (контролю)» акту від 12 листопада 2019 року вказано початок заходу: 17 липня 2018 року, завершення заходу: 30 липня 2018 року; початок заходу: 11 листопада 2019 року завершення заходу: 12 листопада 2019 року. Акт містить відмітку про відмову від підписання і ознайомлення з актом.

20. З акту також вбачається, що перевірку проведено на виконання наказу від 17 жовтня 2016 року №60 та посвідчення (направлення) від 17 липня 2018 року б/н. У цьому направленні зазначено, що перевірку проведено на підставі результатів перевірки виконання позивачем вимог припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 22 лютого 2017 року та звернення гр. ОСОБА_3 , листом від Адміністрації Президента України від 12 червня 2018 року № 22/015782-26ПК.

21. У листопаді 2019 року на підставі службової записки та резолюції директора Департаменту перевірку продовжено на два робочі дні: з 11 листопада по 12 листопада 2019 року та видано направлення для проведення позапланового заходу від 11 листопада 2019 року б/н. Строк дії направлення з 11 до 12 листопада 2019 року.

22. Відповідач звернувся з листом від 25 липня 2018 року №073-7026 до КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» щодо надання копій матеріалів інвентаризаційної справи, технічного паспорту на горище над квартирою АДРЕСА_1 та з листом від 20 грудня 2018 року №073-12220 до Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва та КП «ЖЕК «Татарка» щодо надання проектної документації на реконструкцію даху в будинку на АДРЕСА_1 .

23. За результатом позапланового заходу державного нагляду (контролю) відповідачем видано позивачу припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 12 листопада 2019 року, який також містить відмітку про відмову в його отриманні.

24. У приписі відповідач вимагав у термін до 12 листопада 2019 року усунути допущені порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності будівельних норм, державних стандартів і правил у встановленому законодавством порядку.

25. Позивач, вважаючи протиправним вищезазначений акт від 12 листопада 2019 року б/н та наказ від 12 листопада 2019 року № 259, а свої права порушеними, звернувся до суду.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

26. Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що з моменту реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, з якою пов`язується закінчення будівництва об`єкта містобудування, декларація про початок виконання будівельних робіт вичерпала свою дію. Після реєстрації права власності за позивачем ОСОБА_1 на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , що були утворені у результаті проведеної реконструкції, декларація про готовність об`єкта до експлуатації новоствореного об`єкта містобудування, також вичерпала свою дію.

27. Суд першої інстанції звернув увагу на те, що в останній день перевірки 30 липня 2018 року акт перевірки не був підписаний, а 11 листопада 2019 року, тобто через більше ніж 15 місяців від завершення перевірки, посадовою особою Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві на підставі службової записки, за резолюцією директора Департаменту видано направлення для проведення планового (позапланового) заходу від 11 листопада 2019 року б/н строком дії з 11 до 12 листопада 2019 року. Відтак, акт перевірки від 12 листопада 2019 року та інші документи, складені за її результатами оформлені та прийняті за межами перевірки та раніше визначених строків її проведення, а отже не в порядку визначеному чинним законодавством, що вказує на їх протиправність.

Крім того, суд вказав, що предметом перевірки мало бути питання щодо виконання позивачем припису від 22 лютого 2017 року, виданого за результатами попереднього заходу контролю, однак висновки контролюючого органу стосуються іншого питання - щодо достовірності даних, наведених позивачем у декларації про початок виконання будівельних робіт та в декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

28. Водночас, суд першої інстанції не вбачав підстав для задоволення вимог в частині визнання протиправним та скасування акта Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на АДРЕСА_1 від 12 листопада 2019 року б/н, мотивуючи це тим, що Акт перевірки, складений за результатами перевірки - це фактично службовий документ, яким стверджується факт проведення перевірки додержання вимог містобудівного законодавства, який є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства суб`єктом містобудування, по-друге, в акті лише зафіксовані обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених порушень законодавства, який не є остаточним документом, що зобов`язує до вчинення будь-яких дій.

29. Суд апеляційної інстанції з такими висновками не погодився і, відмовляючи у позові повністю, керувався тим, що позивачем за результатами реконструкції квартири АДРЕСА_1 збільшено її геометричні розміри, зокрема збільшено площу з 192,2 кв.м до 255,6 кв.м, та змінено конфігурацію приміщення за відсутності відповідних дозвільних документів, у тому числі, без отримання вихідних даних на проектування, за відсутності містобудівних умов та обмежень, і в наступному вказано відповідні недостовірні дані в деклараціях про початок виконання будівельних робіт від 28 лютого 2017 року та про готовність об`єкта до експлуатації від 02 березня 2018 року. При цьому, ані на багаточисельні вимоги відповідача, ані до суду першої інстанції та/або під час апеляційного провадження позивачем не було надано жодних документів, які б спростовували факт вчинення ним порушення вищевказаних норм законодавства у сфері містобудівної діяльності.

30. У контексті аналізу наведених спірних правовідносин колегія суддів відзначила, що до моменту надходження у липні 2018 року вищевказаних звернень гр. ОСОБА_3 , Адміністрації Президента України і Генеральної прокуратури України з вимогою про проведення перевірки об`єкта будівництва позивача у відповідача не було правових підстав для проведення перевірки достовірності відомостей, указаних ОСОБА_1 у спірних деклараціях. Тож, у цьому випадку дії відповідача щодо проведення перевірки відомостей, зазначених позивачем у раніше зареєстрованих деклараціях, відповідають вимогам чинного законодавства.

31. Доводи позивача про те, що відповідач під час проведення спірної перевірки вийшов за межі питань, з яких вона була призначена, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки така перевірка призначалася з приводу виконання припису від 22 лютого 2017 року, виданого за результатами попереднього заходу контролю, який безпосередньо стосувався здійснення ОСОБА_1 будівельних робіт за відсутності відповідних дозвільних документів.

32. З приводу доводів позивача про те, що відповідач порушив строки проведення перевірки, колегія суддів зазначає, що в липні 2018 року, перевірка, розпочата на підставі направлення від 17 липня 2018 року, не була завершена через ненадання позивачем документів, які у нього витребовувались та/або будь-яких пояснень, акт не складався, строк проведення перевірки 10-денного терміну не перевищував, а в наступному строк її проведення було продовжено на 2 дні в порядку, передбаченому чинним законодавством.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ, ВІДЗИВУ НА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ

33. Заявник, обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права, зокрема статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI), Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (далі - Порядок № 553), частини 5 статті 2, абзацу 11 частини 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а також порушив норми частини 5 статті 242 КАС України та частин 5, 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Позивач стверджує, що суд апеляційної інстанції під час вирішення спору помилково не врахував висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 14 травня 2019 року у справі №826/2598/18, від 19 вересня 2018 року у справі №804/1510/16, від 02 жовтня 2018 року у справі №465/1461/16-а, від 01 жовтня 2019 року у справі №826/9967/18, від 05 червня 2019 року у справі №815/3172/18, від 23 липня 2019 року у справі №826/5607/17, від 26 червня 2018 року у справі №826/20445/16, від 27 лютого 2019 року у справі №210/3059/17, від 07 лютого 2019 року у справі №201/3017/17.

34. Позивач вважає, що відповідач не мав права на проведення перевірки у 2019 році, оскільки будівництво було завершено 02 березня 2018 року, право власності на об`єкт реконструкції, дві окремі квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , було зареєстровано за позивачем 03 квітня 2018 року, а квартира АДРЕСА_1 була відчужена позивачем у власність ОСОБА_2 (третьої особи) - 25 вересня 2018 року на підставі оплатного нотаріально-посвідченого договору купівлі- продажу. На день винесення оскаржуваного наказу від 12 листопада 2019 року № 259, «за результатами позапланової перевірки об`єкта позивача по АДРЕСА_1 », квартира АДРЕСА_1 вже більш року перебувала у власності третьої особи, яка не була залучена відповідачем до участі у перевірці власної квартири або повідомлена про її здійснення.

35. На думку скаржника, апеляційний адміністративний суд переклав обов`язок доказування в адміністративному процесі про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на позивача, зазначивши, що «ані на багаточисельні вимоги відповідача, ані до суду першої інстанції та/або під час апеляційного провадження позивачем не було надано жодних документів, які б спростовували факт вчинення ним порушення вищевказаних норм законодавства у сфері містобудівної діяльності», що вказує на порушення апеляційним судом положень частини 2 статті 77 КАС України. Суд апеляційної інстанції також не звернув увагу на те, що реконструкція дворівневої квартири позивача за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), віднесення об`єкта до певного класу наслідків (відповідальності) здійснюється проектною організацією за погодженням із замовником.

36. У відзиві на касаційну скаргу відповідач погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, а також посилається на те, що під час здійснення реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність до об`єкта експлуатації орган архітектурно-будівельного контролю наділений виключно декларативним повноваженням щодо внесення до реєстру відповідних відомостей па підставі документів, поданих заявником, та не має жодної іншої альтернативної функції, зокрема щодо проведення перевірки достовірності інформації, вказаної замовником будівництва (у цьому випадку позивачем) у таких деклараціях.

Відповідач наполягає, що ОСОБА_1 наведено недостовірні дані в декларації про початок виконання будівельних робіт від 28 лютого 2017 року № КВ 39 та декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) від 02 березня 2018 року № КВ 510 в частині техніко-економічних показників об`єкта будівництва до початку проектування, інформації щодо належно затвердженої проектної документації на об`єкт будівництва, необхідності отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, чим порушено частину 8 статті 36 Закону № 3038-VI (у редакції на час реєстрації декларації), частину 10 статті 39 Закону № 3038-VI.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

37. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з такого.

38. Закон № 3038-VI) встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

39. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 7 Закону № 3038-VI управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється, зокрема, шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.

40. За визначенням 41 цього Закону державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

41. Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України "Про основи містобудування" державний контроль у сфері містобудування здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, органами місцевого самоврядування та іншими уповноваженими на це державними органами.

42. Підпунктами 1, 2, абзацу 1 пункту 5 Порядку №553 Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється, зокрема, за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

43. Отже, відповідно до зазначених норм, на органи державного архітектурно-будівельного контролю покладено обов`язок контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.

44. Судами попередніх інстанцій у цій справі встановлено, що декларацію про початок виконання будівельних робіт на об`єкт «Реконструкція дворівневої квартири АДРЕСА_1 , з розділенням на дві квартири та влаштуванням антресолі» зареєстровано 28 лютого 2017 року за №КВ 39, а декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) зареєстровано 02 березня 2018 року за №КВ 10.

03 квітня 2018 року зареєстровано право власності позивача ОСОБА_1 на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , що були утворені у результаті проведеної реконструкції, на підставі вищезазначеної декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

За результатом проведення позапланового заходу державного контролю складено акт від 12 листопада 2019 року та видано оскаржуваний наказ про скасування реєстрації декларацій.

45. Відповідно до частини першої статті 36 Закону України Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

46. Пунктом сьомим цієї ж статті передбачено, що право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, може бути скасовано відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у разі: подання замовником заяви про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт; отримання відомостей про ліквідацію юридичної особи, що є замовником; встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об`єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об`єкта, вимогам будівельних норм, стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідальність за повноту та достовірність інформації, наведеної в декларації, несе замовник будівництва (особа, яка подає декларацію).

47. Як вірно зазначив суд першої інстанції, орган архітектурно-будівельного контролю може скористатися наданим йому правом відмови у реєстрації декларації або повернення поданої декларації з підстав, визначених статтею 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у тому числі, у зв`язку з поданням недостовірної інформації у такій декларації.

48. Відповідно до статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката (частина 5 статті 39 Закону).

Зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього (частина 9 статті 39 Закону).

Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката (частина 10 статті 39 Закону).

49. За приписами частини першої статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі якщо замовник самостійно виявив технічну помилку у надісланому повідомленні про початок виконання підготовчих чи будівельних робіт, зареєстрованій декларації про готовність об`єкта до експлуатації, а також у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які не є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом відповідно до закону, до такого повідомлення або декларації вносяться зміни у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

50. Відповідно до статті 26 цього Закону завершальним етапом будівництва об`єкта містобудування є реєстрація права власності на такий об`єкт.

51. Суд першої інстанції відзначив, що з моменту реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, з якою пов`язується закінчення будівництва об`єкта містобудування, декларація про початок виконання будівельних робіт вичерпала свою дію. Після реєстрації права власності за позивачем ОСОБА_1 на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , що були утворені у результаті проведеної реконструкції, декларація про готовність об`єкта до експлуатації новоствореного об`єкта містобудування, також вичерпала свою дію.

52. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 804/1510/16, від 02 жовтня 2018 року у справі № 465/1461/16-а, від 05 червня 2019 року у справі № 815/3172/18, від 23 липня 2019 року у справі № 826/5607/17, від 01 жовтня 2019 року у справі №826/9967/18 та інших.

53. У постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №807/62/16 Суд висловлював правові висновки щодо реалізації повноважень ДАБІ у разі виявлення самочинного будівництва. У тій справі Суд звернув увагу на те, що знесення самочинного будівництва за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у разі істотного відхилення від проекту, істотного порушення будівельних норм і правил є способом захисту як суспільних інтересів, так і прав інших осіб.

Відтак, реалізуючи повноваження належно, добросовісно та з метою, для якої вони надані, орган державного архітектурно-будівельного контролю у разі настання умов, передбачених статтею 38 Закону №3038-VI, має обов`язок звернутися до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. Звернення до суду з позовом в цьому випадку є способом здійснення владних повноважень, а не способом захисту суб`єктивних прав органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Звернення до суду з позовом про знесення самочинного будівництва є способом захисту публічних інтересів у сфері містобудування, а не прав та законних інтересів Держархбудінспекції. Захист публічних інтересів у сфері містобудування не може ставитися у залежність від бажання Держархбудінспекції.

У разі невиконання органом державного архітектурно-будівельного контролю його повноваження, передбаченого законом, особа, яка вважає, що така бездіяльність порушує її права або законні інтереси, має право звернутися з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи такий публічно-правовий спір, адміністративний суд перевіряє оскаржувану бездіяльність на предмет її відповідності вимогам частини другої статті 2 КАС України, а у разі встановлення протиправності такої бездіяльності, з метою ефективного захисту прав або законних інтересів фізичних осіб, юридичних осіб зобов`язує відповідача вчинити дії, які випливають з імперативних правових норм.

54. У постанові від 31 липня 2020 року у справі №826/14682/16 Верховний Суд вже звертав увагу на те, що органи виконавчої влади повинні вчасно, в належний і якомога послідовніший спосіб здійснювати свої повноваження на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, мають працювати над досягненням конкретних, вимірюваних цілей, тобто ефективно.

В той же час, встановлені законом повноваження не повинні сприйматися абстрактно, мати суто формальний, декларативний характер, а суб`єкти владних повноважень не можуть відмовлятись від виконання тих чи інших юридично значимих і обов`язкових до виконання дій лише тому, що вони не підкріплені чітко зафіксованою у законодавстві правовою процедурою їх реалізації, або з інших причин, якщо реалізація (виконання) відповідних публічно-владних управлінських функцій є можливою і цьому не перешкоджають непереборні обставини.

55. У постанові Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № №826/22842/15 наголошено на тому, що основне завдання ДАБІ полягає саме у тому, щоб вчасно припиняти самочинне будівництво, запобігати негативним наслідкам незаконного будівництва. Діючи належно і добросовісно, ДАБІ вживає відповідних заходів, які є своєчасними та дієвими. Формальне виконання повноважень без наміру отримання реальних результатів, не виконує завдань ДАБІ.

56. Застосовуючи наведені підходи до обставин справи, що розглядається, варто врахувати, що судами попередніх інстанцій встановлено, що органи архітектурно-будівельного контролю не вжили своєчасних і достатніх заходів, у межах наданих законом повноважень, для перевірки декларацій про початок виконання будівельних робіт від 28 лютого 2017 року за №КВ 39 та готовність до експлуатації об`єкта від 02 березня 2018 року за №КВ 10 у передбачені законом строки, а розпочали позапланову перевірку позивача вже після оформлення ним права власності на реконструйовану квартиру.

57. Також судам не було надано доказів звернення Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з окремим позовом до ОСОБА_1 про знесення самочинного будівництва, у разі, якщо Департамент вважає відповідну реконструкцію квартири саме самочинним будівництвом.

58. Судом першої інстанції також було правильно враховано при прийнятті рішення в частині вимог щодо оскаржуваного наказу правову позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 826/2598/18, в якій зазначено, що у разі здійснення органом державного архітектурно-будівельного контролю позапланового заходу, перевірці підлягають лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу. Це положення покликане запобігти зловживанням державними органами архітектурно-будівельного контролю у проведенні перевірок з ширшим обсягом питань.

59. Як встановлено судами, метою проведення заходу стала необхідність перевірки виконання припису від 22 лютого 2017 року, виданого за результатами попереднього заходу контролю, в той час, як висновки зроблено щодо достовірності даних, наведених у декларації про початок виконання будівельних робіт у декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

60. Слід зазначити, що перевірка виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю та необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів є самостійними і окремими підставами для проведення перевірки.

61. Відтак, варто погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що орган контролю не може в ході такого контролю підміняти одну підставу проведення перевірки іншою.

62. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про порушення Департаментом строків заходів позапланового контролю.

63. Відповідно до абзацу 10 пункту 7 Порядку № 553 строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на два робочих дні.

64. Тобто, продовження строку проведення позапланової перевірки не більш ніж на два робочі дні допускається виключно у випадку потреби додаткового часу для завершення перевірки і встановлення такого додаткового строку не повинно перериватись після завершення раніше визначеного.

65. Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до направлення для проведення позапланового заходу від 17 липня 2018 року строк дії направлення з 17 липня 2018 року до 30 липня 2018 року, що в сумі становить 10 робочих днів.

66. Згідно з пунктом 16 Порядку № 553 за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

67. Відповідно до абзацу 2 пункту 18 Порядку № 553 акт перевірки підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку, та керівником суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, або його уповноваженою особою, в останній день перевірки.

68. Проте, 30 липня 2018 року, в останній день перевірки, визначений у направленні для проведення позапланового заходу від 17 липня 2018 року, акт перевірки не був підписаний. Натомість 11 листопада 2019 року, тобто через більше ніж 15 місяців від завершення перевірки, посадовою особою Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві на підставі службової записки, за резолюцією директора Департаменту видано направлення для проведення планового (позапланового) заходу від 11 листопада 2019 року строком дії з 11 до 12 листопада 2019 року.

69. Отже, продовження проведення перевірки та складання акту перевірки відбувалось поза межами передбаченого десятиденного терміну.

70. Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 09 квітня 2021 року у справі №640/4901/20, від 19 серпня 2021 року у справі №640/22646/19 та інших.

71. За змістом частини 1 статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

72. Рішення, прийняті за наслідками незаконної перевірки на підставі висновків акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

73. За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, Верховний Суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що недотримання відповідачем порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю нівелює наслідки такого.

74. Верховний Суд не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції стосовно того, що порушення процедури проведення перевірки відповідачем не спростовує сутнісних порушень, виявлених Департаментом щодо реконструкції об`єкта будівництва, оскільки своєчасне вжиття Департаментом заходів щодо перевірки декларацій про початок будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації могло запобігти виникненню цього спору. Нерухоме майно, стосовно якого здійснена державна реєстрація права власності, набуває певного правового статусу і перебуває під захистом держави, яка офіційно визнала і підтвердила факт набуття речових прав на таке нерухоме майно.

75. Підсумовуючи викладене, слід зазначити, що суд апеляційної інстанції зробив помилкові висновки про відсутність порушень відповідача при проведенні заходів архітектурно-будівельного контролю і необґрунтовано скасував законне рішення суду першої інстанції.

76. Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

77. Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду апеляційної інстанції - скасуванню, із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись статтями 139, 242, 341, 345, 349, 350, 353, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року у справі №640/1622/20 скасувати, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2021 року залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя А.Ю. Бучик

Суддя В.М. Кравчук