Справа № 752/19598/23
Суддя: Шевченко Т. М.
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/752/75/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.03.2024 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Солодовник Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

у вересні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з адміністративним позовом, в якому просив: скасувати постанову серії ЗАВ № 02062340 від 02.04.2023 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1 360 грн у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, винесену інспектором Департаменту патрульної поліції міста Києва Національної поліції України Томилко К.В.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що вказаною вище постановою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1360 грн за те, що 02.04.2023 року о 13.55 год за адресою: м. Київ, бульвар Дружби народів, 36, зафіксовано належний позивачу транспортний засіб марки «Шевроле» державний номер НОМЕР_1 , на якому здійснювався рух смугою для маршрутних транспортних засобів, що позначена дорожнім знаком 5.11, чим порушив п.17.1 ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП.

ОСОБА_1 не погоджується з діями відповідача і вважає постанову незаконною, оскільки не вбачає в своїх діях складу адміністративного правопорушення. Про винесення оскаржуваної постанови позивачу стало відомо 23.08.2023 року. Відповідач не врахував обставини вчинення правопорушення, ознаки, які обтяжують чи пом`якшують відповідальність. Наголошує на тому, що відповідачем порушено процесуальний порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, не роз`яснено права і обов`язки, не досліджено докази, не вручено копію оскаржуваної постанови і не надано можливості ознайомитись з відеодоказами по справі, а відтак постанова підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шевченко Т.М. від 22.09.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, встановлено строк для подання відзиву (а.с. 31).

02.11.2023 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції надіслало до суду відзив на позовну заяву, в якій вважає твердження позивача хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У відзиві зазначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 122 КУпАП ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Під час несення служби Інспектором було виявлено ТЗ, який здійснював рух по смузі для руху маршрутних транспортних засобів по бульвару Дружби Народів, 36 в м. Києві, а отже його вина є доведеною. Розглядаючи адміністративну справу Інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами і не перешкоджав реалізації прав, визначених статтею 268 КУпАП при розгляді справи.

10.11.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив, а 17.01.2024 року - доповнення до відповіді на відзив.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття в судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Судом встановлено, що 2 квітня 2023 року інспектором Департаменту патрульної поліції Томилко К.В. відносно ОСОБА_1 винесена постанова серії ЗАВ № 02062340, згідно змісту якої: «02.04.2023 о 13 год 55 хв за адресою: м. Київ, бр. Дружби народів, 36, зафіксовано транспортний засіб «Шевроле» державний номер НОМЕР_1 , особа, яка керувала транспортним засобом, здійснила рух смугою для маршрутних транспортних засобів, що позначена дорожнім знаком 5.11, чим порушила п. 17.1 ПДР».

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 122 ч. 3 Коджексу України про адміністративне правопорушення, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн (а.с. 12).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

02.07.2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07.11.2015 року.

Відповідно до ст. ст. 1 та 13 Закону України «Про Національну поліцію», поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту.

Частиною другою цієї статті передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху» від 10.10.2001 № 1306.

Згідно п. 1. 9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, відповідно до п. 17.1 ПДР України на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Частиною 3 ст. 122 КУпАП України встановлено адміністративну відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 142 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі, якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Статтями 279-1-279-8 КУпАП визначені особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

З аналізу положення ст. 247 КУпАП випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Суд звертає увагу на те, що текст оскаржуваної постанови не містить відомостей про наявність доказів, на яких зафіксовано правопорушення, а саме - доказів того, що на ділянці дороги, де здійснювалась відео фіксація, був встановлений інформаційно-вказівний знак 5.76 «Автоматична фіксація порушень Правил дорожнього руху», зазначений у ч. 5 розділу 33 ПДР України.

Оглянутий та досліджений судом відеозапис від 31.10.2023 року, розміщений на диску, приєднаному відповідачем до відзиву, містить інформацію лише про рух транспортного засобу марки «Шевроле» державний номер НОМЕР_1 , без будь-яких прив`язок до ділянки руху такого транспортного засобу, даних, які б давали можливість її ідентифікації, позначення такої ділянки (смуги) руху дорожнім знаком 5.11.

Інший відеозапис, розміщений на диску, датований 01.11.2023 року, взагалі не відтворює інформації та не містить обставин, що входять до предмету доказування, не може бути визнаний судом належним та допустимим доказом вчинення 02.04.2023 року адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 3 КУпАП, оскільки на вказаному відеозаписі зафіксовано лише рух незрозумілого та невстановленого авто, голоси невстановлених людей та їх розмови на сторонні теми.

Однак ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, всупереч вимогам ст. 77 КАС України суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото - чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач не надав суду доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 3 КУпАП.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого адміністративного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЗАВ № 02062340 від 02.04.2023, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП не підтверджується будь-якими належними і допустимими засобами доказування.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, відповідачем як суб`єктом владних повноважень, суд вважає недоведеним.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 122, 222, 245, 251, 252, 255, 256, 258, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6-11, 13-15, 72-79, 90, 268-271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

в и р і ш и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Скасувати постанову серії ЗАВ № 02062340 від 02.04.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, передбачене ст. 122 ч. 3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесену інспектором Департаменту патрульної поліції міста Києва Національної поліції України Томилко Катериною Василівною, а провадження у справі - закрити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: