Справа № 160/29574/23
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Суд, у складі судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області, Державної служби України з безпеки на транспорті,начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа: Соборний відділ державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,
10 листопада 2023 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 05.07.2023 р. №004684.
Позов обґрунтований тим, що позивач ніколи не мав статусу автомобільного перевізника, та не є суб`єктом відповідальності у спірних правовідносинах. Сама по собі належність позивачу автомобіля не є підставою для відповідальності, оскільки позивач не надавав послуги з перевезення. Крім того, позивача не було проінформовано про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, будь-яких належних та допустимих доказів сповіщення позивача про дату та час розгляду не має.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.11.2023 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
15 грудня 2023 року від Державної служби України з безпеки на транспорті надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач зазначив, що відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником може бути фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; відповідно до статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» водій під час здійснення внутрішніх вантажних перевезень повинен мати при собі такі документи: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, товарно-транспортні документи, документ, який засвідчує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом (договір оренди, тимчасовий реєстраційний талон тощо); відповідно до пункту 16 постанови КМУ №1388 від 07.09.1998 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом;відповідно до висновку Верховного Суду України у постанові від 20.12.2018 по справі № 804/8740/16 оформлення тимчасового реєстраційного талону є єдиним належним та допустимим доказом того, що позивач передав транспортний засіб у користування та не є перевізником;
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд встановив таке.
Суд встановив, що ОСОБА_1 належіть на праві власності автомобіль марки КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 .
Вказаний транспортний засіб позивач передав в строкове користування ОСОБА_2 , що підтверджується договором від 01.07.2023 року №0107, відповідно до якого, поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання протягом строку дії цього договору наступне майно: транспортний засіб КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 , (далі іменується «Автомобіль»), ключі від нього та технічний паспорт.
Відповідно до акта приймання-передачі майна на відповідальне зберігання до Договору відповідального зберігання майна №0107 від 01.07.2023 р. Громадянин України ОСОБА_1 (далі - Поклажодавець), з однієї та Громадянин України ОСОБА_2 (далі - Зберігач) з іншої сторони, уклали цей акт про наступне : поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання, наступне майно : транспортний засіб КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN/номер шасі (кузова, зами): НОМЕР_5 , (далі іменується «Автомобіль»), ключі від нього та технічний паспорт. Додаткові відомості про автомобіль містяться у технічному паспорті. що передається разом з автомобілем.
Відповідно до акта від 16.06.2023 р. №003729 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено, що під час проведення перевірки транспортного засобу марки: КАМАЗ, номерний знак: НОМЕР_3 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію: НОМЕР_6 , водій: ОСОБА_2 , документ, що посвідчує особу водія: НОМЕР_7 від 06.06.2000р., що належить ОСОБА_1 , виявлено порушення ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевізник не забезпечив виконання вимог цього закону та інших нормативно-правових актів України у сфері перевезення вантажу, а саме: відсутній протокол технічного стану до т.з. КАМАЗ, н.з. НОМЕР_8 , відсутній будь-який документ на вантаж, відсутня індивідуальна контрольна книжка водія ОСОБА_2 чим порушено вимоги ст.35, ст.48, та наказу МТЗУ №340 п.6.3 від 07.06.2010 р., у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» ч. 1 абз. 3 Перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст.48 та ст. 35 цього Закону; а саме: відсутній протокол технічного стану до т.з. КАМАЗ н.з. НОМЕР_3 , відсутній будь-який документ на вантаж, відсутня індивідуальна контрольна книжка водія ОСОБА_2 .
Водій транспортного засобу від надання пояснень та підписання акта відмовився, про що свідчить відповідний запис у акті від 16.06.2023 р.
Не погодившись із оскаржуваною постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" №2344-III (далі - Закон №2344-III).
Відповідно до ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Аналіз положень статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.
Абзацом 2 частини другої статті 49 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.
За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи відповідно до ст.60 Закону №2344-ІІІ.
Так, згідно абз.3 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовується штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Крім цього, слід зазначити, що Законом №2344-ІІІ передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу саме до автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт.
В розумінні вимог ст.1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Відповідно до статті 33 Закону № 2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.
Автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу (статті 33, 50 Закону №2344-III), а не власник/користувач транспортного засобу.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 06.07.2023 у справі № 560/514/22.
Проте, відповідач не довів, що фізична особа ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, який відповідно до законодавства надавав послугу згідно з договором про перевезення вантажу.
На думку суду, сама по собі належність на праві власності автомобіля позивачу не може бути підставою для притягнення позивача до відповідальності, передбаченої абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ, оскільки відповідач не надав належних, достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження того, що під час проведення рейдової перевірки позивач на зазначеному транспортному засобі надавав послуги з перевезення вантажів на замовлення та, що він є автомобільним перевізником у розумінні Закону № 2344-ІІІ.
Таким чином, не встановлено наявності доказів, що позивач у спірних правовідносинах є автомобільним перевізником у розумінні положень Закону №2344-III та може нести відповідальність, передбачену законом України «Про автомобільний транспорт».
Відтак, санкції у спірних правовідносинах застосовано до особи, яка не є суб`єктом відповідальності відповідно до ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Зворотного відповідач не довів.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку що відсутність в межах спірних відносин у позивача статусу перевізника є самостійною підставою для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Суд не бере до уваги також посилання позивача на передачу автомобіля іншій особі за договором, оскільки така передача відбулась після рейдової перевірки та не впливає та обґрунтованість оскаржуваної постанови.
Також, доводи відповідача щодо необхідності оформлення тимчасового реєстраційного талону на транспортний засіб, який передано в тимчасове користування іншим особам, не впливають на обґрунтованість оскаржуваної постанови.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 241-246 КАС України, суд, -
Стягнути Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з судового збору у розмірі 1073,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко