Справа № 140/2535/24
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/2535/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі позивач, ГУ ПФУ у Волинській області, Управління) звернулося із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач, Відділ) про скасування постанови державного виконавця Відділу Турчинського В.Є. у ВП №70953454 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з оскаржуваною постановою на ГУ ПФУ у Волинській області накладено штраф у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду, що зобов`язує боржника вчинити дії.

Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у справі №140/828/21 позов задоволено повністю, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області провести ОСОБА_1 з 22 липня 2020 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно з Законом про Державний бюджет на відповідний рік).

Рішення суду після набрання ним законної сили було виконано в добровільному порядку шляхом нарахування підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно з Законом про Державний бюджет на відповідний рік).

09 лютого 2023 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №70953454 з виконання виконавчого листа №741/2023, виданого Волинським окружним адміністративним судом 01 лютого 2023 року.

ГУ ПФУ у Волинській області 28 лютого 2023 року підготовлено та надіслано за вих. №0300-0306-5/8728 державному виконавцю інформацію про добровільне виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження.

В подальшому в ході здійснення виконавчого провадження головним державним виконавцем на адресу боржника ГУ ПФУ у Волинській області 20 грудня 2023 року за вих. №34249 надіслано вимогу про надання інформації про стан виконання вищевказаного рішення суду.

На виконання вимоги 01 січня 2024 року листом Головного управління №0300-0306-5/100 головного державного виконавця повідомлено про виконання рішення суду у справі № 140/828/21, зокрема: виплата пенсії в розмірі 13265,92 грн проводиться з 01 січня 2024 року, виплата заборгованості за період з 22 липня 2021 року по 31 грудня 2023 року в сумі 332021,90 грн буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Оскільки на виконання рішення суду проведено нарахування підвищення як непрацюючому пенсіонеру з 22 липня 2020 року в розмірі двох мінімальних заробітних плат, встановлених на 01 січня 2020 року в розмірі 9446 грн, відтак, на думку позивача, у державного виконавця були відсутні правові підстави для винесення постанови про накладення штрафу.

З огляду на викладене позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 11.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами, визначеними Розділом 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.20).

У поданому суду відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив. В обґрунтування своєї позиції вказав, що виконуючи рішення суду у справі №140/828/21, Управління протиправно не належним чином здійснює нарахування підвищення до пенсії.

З наведених підстав відповідач просив в задоволенні позову відмовити (а.с.27).

В судове засідання учасники справи не прибули, при цьому представник відповідача заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Враховуючи вимоги частини дев`ятої статті 205 КАС України, судовий розгляд справи здійснювався у відсутності учасників справи у письмовому провадженні.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 у справі №140/828/21 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, позов задоволено повністю. Суд, зокрема, зобов`язав ГУ ПФУ у Волинській області провести ОСОБА_1 з 22.07.2020 нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік).

Рішення суду набрало законної сили 29.06.2021.

01.02.2023 Волинський окружний адміністративний суд видав ОСОБА_1 виконавчий лист №741/2023 у справі №140/2535/24.

09.02.2023 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №70953454 з виконання виконавчого листа №741/2023, виданого Волинським окружним адміністративним судом 01.02.2023 (а.с.17зворот).

У повідомленні про виконання рішення суду від 28.02.2023 (а.с.29) ГУ ПФУ у Волинській області зазначило, що на виконання рішення суду проведено нарахування підвищення до пенсії за період з 22.07.2020 по 28.02.2023 в сумі 131680,13 грн. Виплата нарахованих коштів буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. З 01.03.2023 виплата доплати до пенсії ОСОБА_1 буде здійснюватися щомісячно разом з основною пенсією.

20.12.2023 державний виконавець скерував на адресу позивача вимогу, у якій зазначив, що рішення суду залишається невиконаним, а саме: перерахунок пенсії стягувача в розмірі, що дорівнює двом заробітним платам, не здійснено (а.с.12).

У відповідь на дану вимогу Управління листом від 01.01.2024 повідомило відповідача, що на виконання рішення суду проведено нарахування за період з 22.07.2020 по 31.12.2023 в сумі 332021,90 грн. Виплата нарахованих коштів буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. З 01.01.2024 виплата доплати до пенсії ОСОБА_1 здійснюється щомісячно разом з основною пенсією (а.с.13).

22.02.2024 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на ГУ ПФУ у Волинській області у розмірі 5100 грн за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення (а.с.10зворот). Підставою для накладення штрафу слугував той факт, що боржник здійснив нарахування підвищення до пенсії стягувачу у розмірі двох мінімальних заробітних плат станом на 01.01.2020, а не станом на 01.01.2023.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Згідно з частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин першої третьої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Статтею 75 Закону №1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналізуючи наведені положення Закону №1404-VIII, суд зазначає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20.05.2021 у справі №420/5465/18 та враховується судом при вирішенні даного спору.

Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи постанову про накладення штрафу від 22.02.2024, відповідач виходив з того, що ГУ ПФУ у Волинській області здійснено нарахування підвищення до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат станом на 01.01.2020, а не станом на 01.01.2023.

Так, позивач щодо добровільного виконання рішення суду від 26.05.2021 у справі №140/828/21 виконавцю направив лист від 28.02.2023, в якому зазначив, що дане рішення виконане в межах покладених зобов`язань, та повідомив про нарахування підвищення до пенсії ОСОБА_1 з 22.07.2020 по 28.02.2023 в сумі 131680,13 грн.

Водночас суд встановив, що окремою ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22.12.2023 зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, які сприяли порушенню закону при неналежному виконанні рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 у справі №140/828/21 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2023 в даній справі, в частині здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 доплати до пенсії у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, виходячи з двох прожиткових мінімумів, а не застосуванням величини дві мінімальні заробітні плати згідно із Законом «Про державний бюджет України» на відповідний рік.

З вищевказаного слідує, що позивач не виконав повністю рішення суду щодо нарахування та виплати підвищення до пенсії із застосуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на відповідний рік виплати пенсії.

Так, зі змісту рішень про перерахунок пенсії №08 (виконані 27.12.2023, 28.02.2024) слідує, що на виконання рішення суду у справі №140/828/21 ОСОБА_1 проведено нарахування підвищення до пенсії (стаття 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи») від мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2020 (а.с.15, 16). Місячна сума підвищення становить 9446,00 грн (з 01.03.2022-19.04.2022, 20.04.2022-30.06.2022, 01.07.2022-30.09.2022, 01.10.2022-30.11.2022, 01.12.2022-31.12.202, 01.01.2023-28.02.2023, 01.03.2023-31.12.2023, 01.01.2024-29.02.2024, з 01.03.2024 - довічно). Обчислена у такий спосіб сума заборгованості за період з липня 2020 по грудень 2023 становить 332021,90 грн (а.с.16зворот).

Відтак з вказаних рішень слідує, що дана доплата до пенсії є незмінною та становить 9446,00 грн (дві мінімальні заробітні плати станом 01.01.2020).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується той факт, що ГУ ПФУ у Волинській області на виконання рішення суду від 26.05.2021 протягом 2022 та 2023 років здійснило перерахунок та виплату ОСОБА_1 доплати до пенсії (стаття 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи») у розмірі двох мінімальних заробітних плат станом на 01 січня 2020 року, не враховуючи змін такого розміру протягом відповідного року згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік.

При цьому в матеріалах справи відсутні докази інформування державного виконавця з підтвердженням відповідними доказами тієї обставини, що рішення суду у справі №140/828/21 у період з 09.01.2023 року (з дня відкриття виконавчого провадження) до 22.02.2024 (до дня прийняття спірної постанови про накладення штрафу) ГУ ПФУ у Волинській області виконане у спосіб, встановлений судом.

При вирішенні вказаного спору судом взято до уваги, що оскільки органу державної виконавчої служби не надано доказів вжиття заходів зі сторони боржника для повного і своєчасного виконання рішення суду, тому доводи позивача про повне фактичне виконання рішення суду від 26.05.2021 у справі №140/828/21 не знаходять підтвердження.

Суд наголошує, що невиконання рішення суду без поважних причин у встановлений виконавцем строк є підставою відповідно до частини першої статті 75 Закону №1404-VIII для накладення на боржника штрафу (на юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання).

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів суду правомірність винесення постанови про накладення штрафу від 22.02.2024 ВП №70953454.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог Управління, з огляду на що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій