Справа № 480/166/24
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2024 року Справа № 480/166/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/166/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати йому середнього заробітку (грошового забезпечення) за весь час затримки розрахунку при звільненні до дня повного розрахунку з позивачем, а саме за період з 22.02.2021 по 27.12.2023;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і сплатити йому середній заробіток (грошового забезпечення) за весь час затримки розрахунку при звільненні до дня виплати заборгованості, а саме за період з 22.02.2021 по 27.12.2023 розмір якого обчислити відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати" та одночасною з компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінет Міністрів України 15.01.2004 № 44.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вина відповідача в невиплаті належних йому сум у день звільнення встановлена у справі № 480/5942/22. Рішення суду набрало законної сили 25.07.2023, а його виконання відбулося лише 30.09.2023 та 27.12.2023. Посилаючись на ст. 117 Кодексу законів про працю України, позивач вважає, що відповідач зобов`язаний виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Ухвалою суду від 12.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому вказав про безпідставність позовних вимог, оскільки вимоги КЗпП України на військовослужбовців не поширюються. Механізм гарантування своєчасного розрахунку при звільненні з військової служби передбачений спеціальним законодавством та має свої відмінності. Крім того, компенсація за затримку виплати заробітної плати, що мала місце після того, як вона була присуджена за судовим рішенням, не може здійснюватись за правилами ст. 117 КЗпП України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності відповідно до вимог ст. 90 КАС України, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.06.2019 № 120 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення на підставі наказу командира 91 ОПОЗ від 03.04.2019 № 9-РС, яким позивача звільнено з військової служби за підпунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) частини 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Під час звільнення позивача з військової служби відповідач не провів із позивачем повного розрахунку, а саме, не виплатив індексацію заробітної плати за період з 08.08.16 по 14.06.19 та компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки учаснику бойових дій за 2017-2019 роки.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 по справі № 480/5581/20, зокрема, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 08 серпня 2016 року по 30 листопада 2018 року.

На виконання вказаного рішення суду, відповідачем нарахована сума індексації, але не у повному обсязі. Зокрема, у період з 08.08.2016 по 14.06.2019 відповідачем нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення, виходячи із застосованим базовим місяцем січень 2016 року.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.12.2022 по справі № 480/4313/21, зокрема, стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за несвоєчасний розрахунок при звільнені у розмірі 18326,46 гривень.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 по справі № 480/5942/22, зокрема, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 08.08.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, із урахуванням виплачених сум та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 14.06.2019 включно з урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, із урахуванням виплачених сум.

Належні позивачу за рішенням суду виплати перераховані на його картку частинами: 30.09.2023 та 27.12.2023.

За розрахунками позивача за затримку розрахунку при звільненні за період з 22.02.2021 по 27.12.2023 відповідач має сплатити відшкодування на підставі ст. 117 КЗпП України.

Проходження військової служби регулюються Законом № 2232 і відповідними положеннями про проходження військової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 вказаного Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, і незалежності та територіальної цілісності.

Положеннями ч. 4 ст. 2 Закону № 2232 визначено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовці визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України та іншими нормативно-правовими актами.

На відміну від зазначеного спеціального законодавства, КЗпП України не регулює питання проходження військової служби. Зокрема, ст. 3 КЗпП України визначає, що законодавство про працю регулює трудові відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

При цьому, положення Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не передбачають такого виду відповідальності адміністрації установи, як виплату середнього заробітку за час затримки нарахування та здійснення виплат при звільненні, а також даний акт не містить відсильної норми про права військовослужбовця щодо отримання такої компенсації.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналіз вищевказаних норм дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України.

При цьому, під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата з надбавками, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Як зазначив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови від 22.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).

Право на отримання одноразової грошової допомоги та індексації грошового забезпечення визнано за позивачем судовими рішеннями по справі № 480/5581/20.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Меньшакова проти України" від 08.04.2010 р. передбачено, що компенсація за затримку виплати заробітної плати відповідно до статті 117 КЗпП України може вимагатись лише за період до присудження заборгованості із заробітної плати. З прийняттям судових рішень статей 116, 117 КЗпП України більше не застосовуються, а зобов`язання колишніх роботодавців виплатити заборгованість із заробітної плати та компенсацію замінюється на зобов`язання виконати судові рішення на користь позивача, що не регулюється матеріальними нормами трудового права. Таким чином, немає обґрунтованих підстав стверджувати, що ці положення передбачають право на отримання компенсації за затримку виплати заробітної плати, що мала місце після того, як її сума була встановлена судом.

За таких обставин суд вважає, що за наявністю спірних правовідносин, які стосуються розміру належних звільненому працівникові сум, стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку в розумінні частини першої статті 117 КЗпП України є безпідставним.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.06.2018 р. по справі № 810/1543/17.

Положення Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не передбачають такого виду відповідальності адміністрації установи, як виплату середнього заробітку за час затримки нарахування та здійснення виплат при звільненні.

Однак гарантування своєчасного розрахунку при звільненні з військової службу регулюється Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 р. № 1153/2008. Так, абз. 3 п. 242 вказаного Положення передбачає, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Судом достовірно встановлено, що позивач звільнився з військової служби 14.06.2019 року, а 23.02.2021 року було винесено Сумським окружним адміністративним судом рішення у справі № 480/5581/20 щодо грошової компенсації позивачу за невикористані дні додаткової відпустки та про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період 08.08.2016 по 30.11.2018 року.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 у справі № 480/4313/21 стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні з військової служби, а рішенням суду у справі № 40/5942/22 було зобов`язано військову частину здійснити перерахунок індексації грошового забезпечення.

Оскільки позивач в своєму позові ставить вимоги про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати і сплатити йому середній заробіток (грошового забезпечення) за весь час затримки розрахунку при звільненні до дня виплати заборгованості, а саме за період з 22.02.2021 по 27.12.2023, суд визнає, що датою звільнення з військової служби позивача є 14 червня 2019 року, а не 22 лютого 2021 року і тому немає жодних підстав для задоволення вимог щодо стягнення середнього заробітку (грошового забезпечення) за період з дати винесення судового рішення до дати фактичного виконання цього рішення суду у справі № 480/5942/22, період часу з 22.02.2021 року по день повної виплати заборгованості за судовим рішення не є періодом затримки повного розрахунку при звільненні і не тому не регулюється положеннями статей 116 і 117 КЗпП України, в зв`язку з чим суд визнає, що позивач не довів обґрунтованості своїх вимог і в задоволенні позову слідує відмовити.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал