Справа № 420/37236/23
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до П`ятого апеляційного адміністративного суду (проспект Гагаріна, 19-21, м. Одеса, 65039), третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов (а.с.16-21) ОСОБА_1 до П`ятого апеляційного адміністративного суду, в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі йому ОСОБА_1 , довідки про суддівську винагороду для обчислення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з якою суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 321 725грн , з яких: посадовий оклад (50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,25) становить 189 250 грн; доплата за вислугу років (70%) 132 475 грн, перебування на адміністративній посаді - 0, науковий ступінь - 0; робота, що передбачає доступ до державної таємниці - 0;

- зобов`язати відповідача видати йому ОСОБА_1 , довідку про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з якою суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/ перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 321 725грн, з яких: посадовий оклад (50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,25) становить 189 250 грн; доплата за вислугу років (70%) - 132 475 грн; перебування на адміністративній посаді - 0, науковий ступінь - 0; робота, що передбачає доступ до державної таємниці - 0.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ) та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Відповідно до п.2 ч.3 ст.135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Посилаючись на постанову Верховного Суду у справі №120/2006/22-а від 25.07.2023, зазначає, що має право на отримання щомісячного довічного утриманні судді у відставці виходячи з розрахунку посадового окладу судді з розміру прожиткового мінімуму 3028 грн, встановленого Законом України «Про Державний бюджет на 2024 рік».

З метою отримання нової довідки про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028 грн, він звернувся до відповідача із заявою, за результатом розгляду якої йому відмовлено у виготовленні довідки.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки для визначення розміру суддівської винагороди до уваги повинен братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Ухвалою суду від 03.01.2024 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову (а.с.12).

Ухвалою суду від 22.01.2024 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі та визначено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Також залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача ГУ ПФУ, надано третій особі строк на надання пояснень по справі (а.с.23-24).

Представник відповідача подав до суду відзив на позов (а.с.32-36), в якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки в штатному розписі П`ятого апеляційного адміністративного суду з 01.01.2024 року, який затверджено головою ДСА України, визначено посадовий оклад суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду, що складає 131375 грн, розрахований із використанням базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн, з врахуванням регіонального коефіцієнту 1,25.

На думку відповідача, норма, на яку посилається позивач (п.2 ч.3 ст.135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»), є бланкетною, оскільки встановлює лише кількість прожиткових мінімумів для обчислення базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду (50), але не встановлює розміру прожиткового мінімуму, який необхідний для цього. Тобто необхідно враховувати положення інших законів, які встановлюють розмір прожиткового мінімуму для визначення посадового окладу судді. Такі норми доповнюють ч.3 ст.135 Закону №1402-VІІІ і становлять єдину спеціальну норму, якою визначено розмір посадового окладу судді. Нормативним доповненням до зазначеної статті є відповідні законодавчі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

Згідно ст.7 вказаного Закону у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2920 грн, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема: працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн.

Відповідач наголошує, що станом на час розгляду даної справи, норма ст.7 Закону «Про Державний бюджет України на 2024 рік» неконституційною не визнана, тому підстави для її незастосування відсутні.

Третя особа ГУ ПФУ пояснення до суду не надала, однак подала витребувані судом докази копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 (а.с.52-103).

Справа розглянута в письмовому провадженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.59), рішенням Вищої ради юстиції України №3250/0/15-16 від 19.12.2016 року звільнений з посади судді Одеського апеляційного адміністративного суду, у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с.75-76).

З 22.12.2016 ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ та отримує щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (а.с.53).

Згідно з матеріалами пенсійної справи позивачу перерахована пенсія 24.05.2021 року на підставі рішення суду та складає 134002,50грн (а.с.94-95).

20.12.2023 року позивач звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду із заявою про видачу довідки про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій посадовий оклад має бути розрахований із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028 грн, замість відповідно до абз.4 ст.7 Закону «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2102 грн.

За результатом розгляду звернення листом П`ятого апеляційного адміністративного суду №2.3-07/Ж-191/40143/23 від 25.12.2023 року ОСОБА_1 відмовлено у виготовленні та видачі довідки, у зв`язку з відсутністю правових підстав (а.с.7-8).

Позивач, вважаючи протиправною відмову відповідача у видачі довідки про розмір суддівської винагороди із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028 грн, звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ст.130 Конституції України, розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі Закон №1402-VIII) встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Згідно ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Статтею 4 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 №966-XIV (далі Закон №966-XIV) передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Таким чином, для визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання судді у якості розрахункової величини застосовується розмір прожиткового мінімуму, врахованого для його обчислення, який згідно ст.4 Закону №966-XIV встановлюється Верховною Радою України щорічно.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» встановлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень; працездатних осіб - 3028 гривень; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні.

Згідно п.3,4 ст.85 Конституції України прийняття законів, зокрема Державного бюджету України є виключним повноваженням Верховної Ради України.

За таких обставин, визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який буде враховуватись для розрахунку суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання судді, тобто як розрахункова величина, є виключним повноваженням Верховної Ради України.

Отже, згідно ст.130 Конституції України, розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій. Стаття 135 Закону про судоустрій, відсилає до закону про державний бюджет. Державний бюджет приймається виключно законом Верховною Радою.

Тобто, Конституцією України та Законом про судоустрій чітко та однозначно визначено, що розмір винагороди судді визначається Верховною Радою шляхом прийняття законів про судоустрій та про державні бюджети на відповідний рік.

Відповідно до ч.1 ст.148 Закону №1402-VIII фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частиною 2 статті 95 Конституції України передбачено, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Верховною Радою прийнято Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 №3460-ІХ (далі Закон №3460-ІХ), який за правовою природою визначає державні (фінансові) гарантії реалізації окремих прав відповідних категорій осіб на 2024 рік.

В статті 7 Закону №3460-ІХ Верховна Рада визначила, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2024 року становить 2102 гривні.

Згідно з Пояснювальною запискою до проекту Закону №3460-ІХ законопроект розроблений з урахуванням того, що з початку повномасштабного вторгнення РФ економіка України функціонує в умовах безпрецедентних безпекових викликів. Таких масштабів руйнувань країна не бачила з часів Другої світової війни. Багато підприємств призупинили свою роботу через безпосередню військову загрозу, або через заблокований доступ до ринків збуту чи сировини. Також геноцидний тип ведення війни РФ супроводжується масовими військовими злочинами її армії проти людяності, що призвело до міграції та внутрішнього переміщення близько 11 - 12 мільйонів українців.

З початку повномасштабного вторгнення немає жодної галузі в країні, яка б прямо або опосередковано не зазнала втрат від російської агресії. На цьому фоні відбувається кардинальна зміна не лише системи міжгалузевих зв`язків, а й структури економіки в цілому.

Також у пояснювальній записці зазначено, що, враховуючи рівень матеріального забезпечення окремих категорій осіб, фінансові можливості державного бюджету та принцип збалансованості для встановлення посадових окладів суддям та працівникам державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівникам податкових і митних органів, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб визначено на рівні 2102 гривні.

Таким чином, статтею 7 Закону №3460-ІХ визначено розмір прожиткового мінімуму для обчислення базового розміру посадового окладу судді із урахуванням поточної критичної економічної ситуації в країні, на території якої введено воєнний стан.

Стаття 7 Закону №3460-ІХ є прямою, чіткою, зрозумілою та Конституційним Судом України неконституційною не визнавалась.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Оскільки, стаття 7 Закону №3460-ІХ не визнана неконституційною, суд повинен її застосовувати, та не може обирати самостійно із Закону про Державний бюджет більш сприятливий для позивача (3028 замість 2102 грн) розмір прожиткового мінімуму для обчислення його посадового окладу.

У зв`язку з цим, виплата суддівської винагороди працюючим суддям продовжується у встановлених на цей час розмірах із розрахунку посадового окладу на рівні 2102 грн.

Водночас, виплата державою суддям у відставці щомісячного довічного грошового утримання із розрахунку більшого посадового окладу, ніж це передбачено Законом №3460-ІХ, здійсниться за зменшенням інших важливих асигнувань в рамках відповідної затвердженої бюджетної програми.

Також у разі обчислення позивачу посадового окладу із розрахунку 3028 замість 2102 грн, може скластися ситуація, за якої судді у відставці, які займали аналогічну посаду за оновленими довідками матимуть більший посадовий оклад, ніж ті, що здійснюють правосуддя, що призведе до порушення принципу соціальної справедливості та дискримінації одних по відношенню до інших.

Оскільки, законодавець чітко визначився про розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді (прожитковий мінімуму для працездатних осіб як розрахункова величина) та становить 2102 гривні, то саме цей розмір і необхідно застосовувати під час обчислення суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання судді.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач діяв в межах закону, оскільки обрання ним саме цього розміру прожиткового мінімуму (2102 грн), не є свавільними діями, а виконанням прямої вказівки Закону №3460-ІХ, який не визнано неконституційним.

При цьому, суд не приймає посилання позивача на відповідну судову практику з цього приводу, оскільки відповідно до ст.130 Конституції України та ст.135 Закону №1402-VIII єдиним джерелом права з питань визначення розміру винагороди судді є закон. Суд при вирішенні цієї справи, керується виключно законом, як єдиними джерелом розміру суддівської винагороди, відповідно до ст.130 Конституції України.

Крім того, суд вважає, що збільшення розміру суддівської винагороди за рахунок їхніх власних рішень загрожує авторитету правосуддя та довірі як до конкретного суду, так і до судової системи загалом.

Серед іншого окремою підставою, що підтверджує відсутність у відповідача станом на час виникнення спірних правовідносин правових підстав для виготовлення позивачу довідки з розрахунку посадового окладу судді з розміру прожиткового мінімуму 3028 грн, встановленого Законом №3460-ІХ станом на 1 січня 2024, є наступне.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Таким чином, при вирішення спірних правовідносин необхідно встановити наявність у особи права, за захистом якого вона звернула до суду, вважаючи його порушеним суб`єктом владних повноважень, а останній мав законні підстави та повноваження здійснити дії щодо реалізації цього права фізичною особою.

Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли у грудні 2023 року.

Позивач 20.12.2023 року звернувся до відповідача із заявою про виготовлення довідки з урахуванням положень Закону №3460-ІХ. 25.12.2023 року позивачу відмовлено у видачі довідки для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 1 січня 2024.

Позивач 29.12.2023 року звернувся до суду за захистом порушеного на його думку права.

Між тим, Закон №3460-ІХ набрав чинності 1 січня 2024 року.

Таким чином, на час звернення до відповідача із заявою (20.12.2023 року) у позивача не виникло будь-якого права, яке ґрунтується на положеннях Закону №3460-ІХ, як такого, що не набрав чинності. Відповідно відповідач (відповідь від 25.12.2023 року) не мав законних правових підстав для виготовлення довідки на підставі не чинного Закону.

Отже право позивача на час виникнення спірних правовідносин на отримання довідки на підставі Закону №3460-ІХ (набрав чинності 01.01.2024 року) не було порушено, оскільки таке право не виникло у позивача у грудні 2023 року, відповідно не могло бути порушеним, та не підлягає судовому захисту за його позовом по даній справі, поданим до суду 29.12.2023 року.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази надані сторонами з урахуванням встановлених обставин по справі суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 262, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до П`ятого апеляційного адміністративного суду (проспект Гагаріна, 19-21, м. Одеса, 65039, ), третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.