Справа № 160/20933/23
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Кругового О.О.,
суддів: Баранник Н.П., Шлай А.В.,
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 р. позов задоволений.
04.09.2023, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач-1 подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2024 р. визнано причини пропуску строку, вказані Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області у клопотанні про поновлення строку неповажними; апеляційну скаргу залишено без руху для надання суду клопотання про поновлення строку, в якому зазначити (інші) поважні причини пропуску строку та надано десятиденний строк, який обчислюється з дня отримання копії даної ухвали, для усунення зазначених недоліків апеляційної скарги.
На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, до суду надійшло клопотання про поновлення строку.
Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів апеляційного суду зазначає про наступне.
Відповідно до положень статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
За приписами частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
оскаржуване рішення було прийнято Дніпропетровським окружним адміністративним судом в порядку письмового провадження 25.10.2023.
Таким чином, тридцятиденний строк на оскарження рішення суду першої інстанції припадав на 24.11.2023.
Натомість, апеляційна скарга подана відповідачем тільки 30.01.2024.
В заяві, яка надійшла на виконання вимог ухвали суду від 05.02.2024 про залишення апеляційної скарги без руху, скаржник вказує, що первинна апеляційна скарга була подана ним у встановлений законом строк.
З цього приводу колегія суддів зауважує, що хоч повернення апеляційної скарги не позбавляє особу права повторно звернутися з апеляційною скаргою, проте строки на апеляційне оскарження автоматично не можуть бути поновленими.
Вчасна первинна подача апеляційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.
Строк на апеляційне оскарження передбачений статтею 295 КАС України, і цей строк не зупиняється у зв`язку із залишенням без руху, поверненням апеляційної скарги, а також його відлік не підлягає обрахуванню від дати вручення копій ухвал про залишення без руху та повернення первинної апеляційної скарги.
Також у заяві, яка надійшла на виконання вимог ухвали суду від 05.02.2024 про залишення апеляційної скарги без руху, скаржник вказує, що на дату повернення первинно поданої апеляційної скарги у податкового органу були відсутні бюджетні надходження для сплати судового збору.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 Інші поточні платежі, розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.
Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).
У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.
Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.
З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, вважаю, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не є поважними підставами при вирішенні питання про поновлення строку апеляційного оскарження.
При цьому, слід зазначити, що частиною 2 статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Положення частини 8 статті 169 КАС України встановлюють, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
З аналізу зазначених правових норм вбачається про можливість повторного подання апеляційної скарги лише в межах строку на апеляційне оскарження судового рішення.
При цьому, на момент подачі повторної апеляційної скарги оскаржуване рішення набрало законної сили, у зв`язку з чим заявник апеляційної скарги має навести чіткі та обґрунтовані поважні причини пропуску ними строку на апеляційне оскарження рішення суду, які б виправдовували втручання у принцип res judicata (принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами).
Більше того, суд зазначає, що сама по собі сплата судового збору не є безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження при повторному поданні апеляційної скарги.
Суд звертає увагу, що відповідно до платіжної інстанції №5541 судовий збір за подання апеляційної скарги у цій справі сплачений 15.11.2023, однак з апеляційною скаргою відповідач повторно звернувся лише 30.01.2024, тобто після спливу більше ніж 2 місяців після оплати судового збору. Причини такого зволікання відповідач не пояснює.
Відповідач також посилається на введення на території України воєнного стану як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Натомість, саме по собі введення воєнного стану на території України не є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду суб`єктом владних повноважень.
Суд зазначає, що відповідач посилається на воєнний стан взагалі, при цьому не наводить суду конкретних обставин, пов`язаних з введенням воєнного стану, які зробили неможливим вчасне звернення з апеляційною скаргою в цій справі.
Отже, вказані відповідачем у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження підстави для поновлення строку є неповажними.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 299, 325, 328, 329 КАС України, суд
Визнати неповажними підстави для поновлення строку, наведені Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів в порядку, встановленому ст. 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
Головуючий суддя О.О. Круговий
суддя Н.П. Баранник
суддя А.В. Шлай