Справа № 480/11337/23
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі по тексту - відповідач), в якій просить:
- визнати що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув на робочому місці в ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ», м.Охтирка Сумської області, вулиця Снайпера, 3, 03.03.2022 року, проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 2005року по 03.03.2022 року, по день смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_1 має право на отримання одноразової допомоги сім`ї у зв`язку зі смертю годувальника ОСОБА_2 ;
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, викладену в листі від 22.06.2023, у призначенні та виплаті ОСОБА_1 страхової виплати відповідно до частини 6 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку із смертю її чоловіка ОСОБА_2 , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 в наслідок нещасного випадку на виробництві;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 страхову виплату відповідно до частини 6 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у вигляді одноразової допомоги сім`ї потерпілого у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_2 , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 в наслідок нещасного випадку на виробництві.
Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що позивач проживала в цивільному шлюбі з ОСОБА_2 з 2005 року по 03.03.2022 року. Цивільний чоловік позивача ОСОБА_2 працював старшим машиністом турбінного відділення ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ». 03.03.2022 року ОСОБА_2 загинув на підприємстві внаслідок авіаційного удару агресора під час виконання своїх посадових обов`язків. За вказаним фактом відповідною комісією під керівництвом Управління Держпраці у Сумській області проведено спеціальне розслідування, про що складено акт спеціального розслідування нещасного випадку із смертельними наслідками від 25.07.2022. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01.12.2022 року було оголошено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця м. Охтирка Сумської області, померлим. Датою смерті ОСОБА_2 вважається 03 березня 2022 року. Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 11.08.2022 року було встановлено юридичний факт про те, що заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув на робочому місці в ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» м. Охтирка Сумської області, проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 2005року по 03.03.2022, тобто по день смерті ОСОБА_2 . Позивач звернулася із заявою до відповідача про призначення страхової виплати у зв"язку зі смертю годувальника, однак, їй відмовлено у призначенні такої допомоги, у зв`язку з не підтвердженням факту родинних стосунків та факту реєстрації місця проживання за однією адресою. Позивач не погоджується з такою відмовою відповідача та вважає її протиправною.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін та встановлено строк відповідачу для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача, а також встановлено строк позивачу для подання відповіді на відзив, а відповідачу заперечення.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду було закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув на робочому місці в ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ», м.Охтирка Сумської області, вулиця Снайпера, 3, 03.03.2022 року, проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 2005року по 03.03.2022 року, по день смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_1 має право на отримання одноразової допомоги сім`ї у зв`язку зі смертю годувальника ОСОБА_2 .
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_2 , працював в ТОВ «Брокенергія» та 03.03.2022 року загинув на підприємстві внаслідок авіаційного удару агресора під час виконання своїх посадових обов`язків. Вказаний факт засвідчено відповідним актом спеціального розслідування групового нещасного випадку зі смертельними наслідками від 05.07.2022 та підтверджено довідкою ТОВ «Брокенергія» від 16.06.2022 року № 192/3 (а.с.14-21).
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01.12.2022 року по справі № 583/1243/22 було оголошено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця м. Охтирка Сумської області, померлим (а.с. 11-12). Водночас в даному рішенні суду зазначено, що датою смерті ОСОБА_2 вважається 03 березня 2022 року.

05.01.2023 року видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 із зазначенням дати смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 11.08.2022 року по справі № 551/995/22 було задоволено заяву позивача та встановлено юридичний факт про те, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув на робочому місці в ТОВ «Брокенергія» м. Охтирка Сумської області, вулиця Снайпера,13, 03 березня 2022 року, проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, в період часу з 2005 року по 03.03.2022 року, тобто по день смерті ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9-10).

27.03.2023 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про призначення страхової виплати у зв`язку зі смертю годувальника (а.с. 69-70). До заяви було додано, зокрема, рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 11.08.2022 року по справі № 551/995/22.

Рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області від 19.06.2023 року № було відмовлено позивачу в призначенні одноразової допомоги на сім`ю, у зв`язку зі смертю годувальника (а.с. 71). Рішення мотивовано тим, що за наявними документами не підтверджується факт родинних стосунків ОСОБА_1 з ОСОБА_2 та факт реєстрації їх місця проживання за однією адресою.

Не погодившись з даними діями відповідача, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України від 23.09.1999 № 1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №1105-ХІV).

Частиною 6 ст. 42 Закону №1105-ХІV (у редакції чинній на дату настання нещасного випадку) було встановлено, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 21 вересня 2022 року № 2620-IX Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" викладено в новій редакції. Відповідно до п. 1 Розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення", цей Закон набирає чинності з 1 січня 2023 року.

Згідно частини першої статті 4 Закону №1105-XIV (у редакції чинній на час розгляду відповідачем заяви позивача) уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України.

Згідно ч. 5 статті 36 Закону №1105-XIV (у редакції чинній на час розгляду відповідачем заяви позивача) у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї виплачуються:

1) одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату;

2) одноразова страхова виплата кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого, а також його дитині, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює восьми розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону №1105-ХІV (у редакції чинній на час розгляду відповідачем заяви позивача) для призначення страхових виплат потерпілий або особи, які мають право на такі виплати у разі смерті потерпілого, подають до уповноваженого органу управління в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг або веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України заяву про призначення виплати (особисто або через уповноваженого представника) за формою, затвердженою правлінням Пенсійного фонду України.

Заява може бути подана до Пенсійного фонду України у формі паперового документа.

Згідно ч. 2 ст. 37 Закону №1105-ХІV (у редакції чинній на час розгляду відповідачем заяви позивача) Територіальні органи уповноваженого органу управління приймають рішення про призначення страхових виплат на підставі заяви та отриманих шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ, організацій:

1) акта розслідування нещасного випадку або акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами;

2) даних про встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності;

3) даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи, яка має право на виплати, та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть потерпілого та інших актів цивільного стану, необхідних для призначення страхових виплат;

4) даних реєстру застрахованих осіб та реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про працевлаштування, нараховану заробітну плату (дохід) і сплату страхових внесків та інших даних, необхідних для призначення виплат;

5) наявних даних Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання;

6) даних органів реєстрації про реєстрацію місця проживання;

7) даних Єдиної державної електронної бази з питань освіти про навчання;

8) даних Державного реєстру боржників про виплату аліментів;

9) даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо статусу внутрішньо переміщеної особи;

10) даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Статтею 38 Закону №1105-ХІV (у редакції чинній на час розгляду відповідачем заяви позивача) визначено, що територіальні органи уповноваженого органу управління розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи і приймають відповідні рішення протягом 10 календарних днів, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Рішення оформлюється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та строки їх здійснення або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Відповідно до статті 39 Закону №1105-ХІV (в редакції чинній на час розгляду відповідачем заяви позивача) уповноважений орган управління відмовляє у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо: 1) потерпілий вчиняв дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання рекомендацій лікаря), що сприяли настанню страхового випадку; 2) роботодавець, інші органи, що беруть участь у встановленні страхового випадку, або потерпілий надали уповноваженому органу управління завідомо неправдиві відомості про страховий випадок; 3) застрахована особа вчинила умисне кримінальне правопорушення, що призвело до настання страхового випадку.

Уповноважений орган управління відмовляє у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованій особі, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов`язаним з виробництвом.

Пунктом 4 прикінцевих та перехідних положень Закону №1105-ХІV (у редакції чинній на час розгляду відповідачем заяви позивача) установлено, що нормативно-правові та розпорядчі акти Фонду соціального страхування України діють до затвердження відповідних рішень Пенсійним фондом України.

Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затверджений постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 11 (далі по тексту - Порядок № 11).

Відповідно до п. 5.1 Порядку № 11, для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого членами сім`ї та особами, які мають право на виплати, до управління (відділення) виконавчої дирекції Фонду подаються: заяви (колективна чи індивідуальні), для призначення страхових виплат за встановленою виконавчою дирекцію Фонду формою; копії паспорта; копії реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або сторінки паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого; копії документів, що підтверджують родинні зв`язки померлого потерпілого (свідоцтво про шлюб потерпілого, свідоцтво про народження його дітей, у разі призначення виплати батькам потерпілого подається свідоцтво про народження потерпілого); довідка про реєстрацію місця проживання (у разі відсутності відмітки про реєстрацію місця проживання в документах, що засвідчують особу).

Для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком) або дитиною, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого.

З матеріалів справи суд вбачає, що рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області від 19.06.2023 року № було відмовлено позивачу в призначенні одноразової допомоги на сім`ю, у зв`язку зі смертю годувальника, оскільки за наявними документами не підтверджується факт родинних стосунків ОСОБА_1 з ОСОБА_2 та факт реєстрації їх місця проживання за однією адресою (а.с. 71).

При цьому судом було встановлено, що до заяви про призначення як члену сім`ї одноразової допомоги в разі смерті потерпілого, позивачем, зокрема, було додано рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 11.08.2022 року по справі № 551/995/22, яким було встановлено юридичний факт про те, що заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який загинув на робочому місці в ТОВ «Брокенергія» м. Охтирка Сумської області, вулиця Снайпера,13, 03 березня 2022 року, проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, в період часу з 2005 року по 03.03.2022 року, тобто по день смерті ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9-10).

Дане рішення набрало законної сили 13.09.2022 року.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Отже, обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, гарантується Конституцією України та процесуальним законодавством.

Водночас частиною 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України передбачає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, сформованій у Постанові від 23.09.2021 року по справі №204/6931/20, під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема, щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного.

Конституційний Суд України у рішенні від 03 червня 1999 року №5-рп/99 визначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

В свою чергу ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), встановлює, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно частини 6 статті 29 ЦК України, фізична особа може мати кілька місць проживання.

Отже, постійне проживання особи не завжди може співпадати з місцем її реєстрації.

Крім того, в Постанові від 05.02.2020 року в справі №712/7830/16-ц, Верховний Суд зауважив, що факт реєстрації (проживання) жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу.

Отже, з огляду на норми Закону №1105-ХІV та Сімейного кодексу України, у цьому випадку достатньою умовою для призначення одноразової допомоги на сім`ю є факт проживання однією сім`єю як жінка та чоловік, зокрема, без реєстрації шлюбу, що підтверджується рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 11.08.2022 року по справі № 551/995/22, копія якого наявна у матеріалах справи та була додана позивачем до заяви від 27.03.2023 року про призначення страхової виплати у зв`язку зі смертю годувальника.

Таким чином, суд доходить висновку, що відмовляючи позивачу у призначенні одноразової допомоги з підстав не підтвердження факту родинних стосунків ОСОБА_1 з ОСОБА_2 та факту реєстрації їх місця проживання за однією адресою, відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що визначені законодавством.

А відтак суд вважає, що відповідач приймаючи рішення від 19.06.2023 року № , не врахував усіх обставин та положень законодавства, що мають істотне значення для призначення одноразової допомоги на сім`ю, як наслідок, допустив неналежний розгляд поданої позивачем заяви і документів та, відповідно, прийняв необґрунтоване рішення про відмову позивачу в призначенні допомоги.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку щодо протиправності прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області від 19.06.2023 року № про відмову в призначенні одноразової допомоги на сім`ю у зв`язку зі смертю годувальника, з підстав, які у ньому викладені.

При цьому, суд зазначає, що право позивача на отримання такої допомоги порушено саме рішенням відповідача, а не його діями, які й охоплюються прийняттям спірного рішення.

А відтак, оскільки відмова у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової допомоги викладена у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 19.06.2023 року № , суд доходить висновку, що в даному випадку, належним способом захисту прав позивача є саме визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 19.06.2023 року № .

Відповідно позовна вимога про визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, викладеної в листі від 22.06.2023, у призначенні та виплаті ОСОБА_1 страхової виплати відповідно до частини 6 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку із смертю її чоловіка ОСОБА_2 , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 в наслідок нещасного випадку на виробництві, задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 страхову виплату відповідно до частини 6 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у вигляді одноразової допомоги сім`ї потерпілого у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_2 , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 в наслідок нещасного випадку на виробництві, суд зазначає наступне.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1105-ХІV уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України.

Правовий статус, порядок утворення та діяльності уповноваженого органу управління визначаються відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З огляду на положення ч. 2 ст. 37, ст. 38, ст. 39 №1105-ХІV, територіальні органи уповноваженого органу управління приймають рішення про призначення страхових виплат або обґрунтовану відмову.

Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення страхових виплат.

Таким чином з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення страхових виплат та визначення підстав, за яких призначається страхова виплата або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.03.2023 року про призначення страхової виплати у зв`язку зі смертю годувальника, з урахуванням висновків суду.

А відтак, позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 страхову виплату відповідно до частини 6 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у вигляді одноразової допомоги сім`ї потерпілого у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_2 , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 в наслідок нещасного випадку на виробництві, задоволенню не підлягають.

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи положення ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України та оскільки сума судового збору за вимоги, які судом було задоволено частково, становить 1073,60 грн., суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області суму судового збору в розмірі 536,80 грн., сплаченого згідно платіжної інструкції від 31.10.2023 № 0.0..1 (а.с. 38).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 19.06.2023 року № .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, 40009, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 27.03.2023 року про призначення страхової виплати у зв`язку зі смертю годувальника, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, 40009, ) суму судового збору в розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек