Справа № 600/842/24-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 березня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/842/24-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у відмові в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 , додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану № 168 від 28.02.2022 р., за період з 14.12.2022 року по 05.04.2023 року в розрахунку 100 000 грн пропорційно дням перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у період дії воєнного стану;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану № 168 від 28.02.2022 р., за період з 14.12.2022 року по 05.04.2023 року в розрахунку 100 000 грн пропорційно дням перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово- лікарської (лікарсько-експертної) комісії у період дії воєнного стану із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання ОСОБА_1 довідки про вартість речового майна, що належало до видачі, та не проведення виплати компенсації за неотримане речове майно, що належало до видачі, станом на день звільнення з військової служби;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про вартість речового майна, що належало до видачі, станом на день звільнення з військової служби та виплатити на підставі неї грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.

Ухвалою суду від 04 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено строк для подання заяв по суті справи; витребувано у відповідача всі документи, що стосуються спірних правовідносин.

До суду від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що позивачем при зверненні з вимогами про нарахування та виплати додаткової винагороди за період стаціонарного лікування та відпустки в період з 14.12.2022 по 05.04.2023 року під час проходження позивачем військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 пропущено встановлений частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України тримісячний строк, а з вимогами про нарахування та виплату компенсації за неотримане речове майно - пропущено встановлений частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України місячний строк звернення до суду. Відповідач зауважує, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.04.2023 №120 солдата ОСОБА_1 , звільненого на підставі статті 26 частини 1 пункту "б" (у відставку), частини 4 пункту 2 підпункту "б" за станом здоров`я з 29 квітня 2023 року виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення, вважається таким, що припинив участь в бойових діях в складі військової частини НОМЕР_1 та направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тобто, підстави, які зумовили звернення позивача до суду з цим позовом виникли саме 29 квітня 2023 року. При цьому, відповідач вказує, що на день виключення зі списків 29 квітня 2023 року позивач жодних письмових зауважень щодо нарахованих та виплачених сум грошового забезпечення не надавав, та весь час до дня подачі позовної заяви 23 лютого 2024 року (десять місяців з дня звільнення) жодних скарг, заперечень щодо нарахованих та виплачених сум грошового забезпечення від колишнього військовослужбовця на адресу Військової частини НОМЕР_1 не надходило. Військова частина НОМЕР_1 вважає, що в даному випадку позивач порушив строки звернення до суду з позовом, а отже, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною третьою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли, зокрема, у зв`язку з ненарахуванням та невиплатою відповідачем позивачу, який проходив військову службу, додаткової винагороди за період з 14.12.2022 року по 05.04.2023 року в розрахунку 100000 грн пропорційно дням перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у період дії воєнного стану, а також у зв`язку з ненархуванням та невиплатою відповідачем компенсації вартості за невикористане речове майно.

До того ж наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.04.2023 №120 солдата ОСОБА_1 , звільненого на підставі статті 26 частини 1 пункту "б" (у відставку), частини 4 пункту 2 підпункту "б" за станом здоров`я з 29 квітня 2023 року виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення, вважається таким, що припинив участь в бойових діях в складі військової частини НОМЕР_1 та направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, за характером позовних вимог щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди і їх суб`єктним складом такий спір стосується заробітної плати військовослужбовця.

Строки для звернення до адміністративного суду у правовідносинах, пов`язаних із виплати працівникові усіх сум при звільненні передбачені положеннями статті 233 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні працівник має право звернутися до суду у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №120 від 29 квітня 2023 року позивача з 29 квітня 2023 року виключено зі списків особового складу військової частини, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, саме 29 квітня 2023 року позивачу стало відомо про порушення його прав щодо не нарахування та невиплати йому додаткової винагороди за період з 14.12.2022 року по 05.04.2023 року.

За таких обставин перебіг строку звернення до адміністративного суду з позовними вимогами про нарахування та виплату додаткової винагороди за період з 14.12.2022 року по 05.04.2023 року почався з 30 квітня 2023 року, а тому строк, протягом якого позивач мав право звернутися до суду з цими позовними вимогами у межах, установлених Кодексом законів про працю України, тривав з 30 квітня 2023 року по 30 липня 2023 року

Однак з позовними вимогами про оскарження таких дій відповідача позивач звернувся до суду лише 23 лютого 2024 року, тобто з пропуском строку звернення до суду, встановленого до частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України.

Крім цього суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

В поданому позові позивач також заявляє вимоги щодо нарахування та виплати йому грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Верховний Суд у постанові від 27 лютого 2023 року у справі №560/8394/21 дійшов висновку, враховуючи визначену правову природу грошової компенсації за неотримане речове майно, що спеціальним строком звернення до суду з таким позовом є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Враховуючи звільнення позивача з Військової частини НОМЕР_1 з 29 квітня 2023 року, то суд приходить до висновку, що позивачу стало відомо про порушення його прав щодо не нарахування та невиплати йому компенсації за неотримане речове майно саме з цієї дати.

За таких обставин перебіг строку звернення до адміністративного суду з позовними вимогами про нарахування та виплату компенсації за неотримане речове майно почався з 30 квітня 2023 року, а тому строк, протягом якого позивач мав право звернутися до суду з цими позовними вимогами у межах, установлених Кодексом адміністративного судочинства України, тривав з 30 квітня 2023 року по 30 травня 2023 року

Однак з позовними вимогами про оскарження таких дій відповідача позивач звернувся до суду лише 23 лютого 2024 року, тобто з пропуском строку звернення до суду, встановленого до частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, суд констатує, що даний позов подано до адміністративного суду з пропуском строків звернення до суду. При цьому позивачем не було подано до суду заяву (клопотання) про поновлення строку звернення до суду з цим позовом. Вказана вимога відсутня і у змісті позовної заяви.

Відповідно до частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, законодавець допускає ймовірність виявлення судом факту недотримання строку звернення до суду і після відкриття провадження у справі, внаслідок чого позов може бути залишений без розгляду. При цьому наведені законодавчі приписи передбачають право особи подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з наведенням поважних причин такого пропуску.

Крім цього, частиною шостою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно із частиною тринадцятою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Отже, одним із обов`язків позивача при поданні позовної заяви, яку подано з пропуском строку звернення до адміністративного суду, є надання заяви про поновлення цього строку та доказів поважності причин його пропуску. Наслідком же невиконання такої вимоги, встановленої судом після відкриття провадження у справі, є прийняття судом ухвали про залишення позову без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення останньому ухвали.

Враховуючи, що після відкриття провадження у цій справі та прийняття до розгляду позовної заяви ОСОБА_1 судом встановлено факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, з метою надання можливості подати заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин пропуску, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без руху.

Тому, подане відповідачем клопотання підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 4, 19, 122, 123, 169, 171, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду задовольнити частково.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

3. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та доказів поважності причин його пропуску.

4. Роз`яснити, що в разі невиконання вимог ухвали і не усунення недоліків у вказаний строк позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лелюк