Справа № 120/17059/23
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 р. Справа № 120/17059/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну за позовом ОСОБА_1 Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного, 184 навчального центру Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

13.11.2023 поштою до суду надійшла позовна заява за підписом адвоката Сільченка О.В., подана від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 до Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідач 1, Вінницький ОТЦК та СП), Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного (далі відповідач 2, Національна академія), 184 навчального центру Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного (військова частина НОМЕР_1 ) (далі відповідач 3, 184 навчальний центр) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивача було мобілізовано та направлено до 184-го навчального центру (військової частини НОМЕР_1 ) для проходження служби, під час якої позивач отримав травму. Відповідно до довідки ВЛК № 407/2235 ушкодження здоров`я позивача є наслідком вибухової травми, але не містить відомостей про обставини її отримання. Представник позивача неодноразово звертався до відповідачів з адвокатськими запитами, у яких просив надати позивачу довідку про обставини травми, однак отримав відмову.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідачів щодо видачі довідки про обставини травми, а тому оскаржує таку бездіяльність в судовому порядку.

Ухвалою суду від 17.11.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ст.ст. 160-161 КАС України. Судом встановлено, що у позовній заяві не зазначено інформації про наявність в адвоката електронного кабінету, тобто не підтверджено факту обов`язкової реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі. Крім того, до позовної заяви не додано обґрунтованої письмової заяви про те, що реєстрація електронного кабінету суперечить релігійним переконанням адвоката. Відтак представнику позивача надано строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

24.11.2023 поштою до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано нову редакцію позовної заяви із зазначенням адреси електронного кабінету адвоката.

Ухвалою суду від 27.11.2023 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

06.12.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 3 позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Відповідач 3 зазначає, що позивач до списків військової частини НОМЕР_1 не зараховувався, військову службу у них не проходив, до військової частини не відряджався, відтак інформація про обставини травми у відповідача відсутня.

Відповідач 3 вказує про те, що розслідування нещасного випадку згідно з п. 3 розділу ІІ Інструкції № 322 може провести військова частина, в якій позивач проходив військову службу.

15.12.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Відповідач 1 зауважує, що відповідно до наказу від 12.03.2022 № 72 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 призвано на військову службу під час мобілізації та направлено у складі команди до 184 навчального центру. 12.03.2022 під час здачі на ППОС 184 навчального центру команда потрапила під ракетний обстріл та військовозобов`язані, які отримали травми внаслідок обстрілу, були госпіталізовані в місцеві лікувальні заклади.

Відповідач 1 вказує про те, що позивач був госпіталізований до неврологічного відділення Клініки нейрохірургії та неврології ВМКЦ Центрального регіону України з діагнозом "вибухова травма", що підтверджується виписним епікризом. З 22.03.2022 по 01.04.2022 позивач перебував на лікуванні у Літинській ЦРЛ. Станом на 13.12.2023 до Вінницького ОТЦК та СП з 184 навчального центру інформація щодо обставин травми ОСОБА_1 не надходила.

Відповідач 1 зазначає, що оскільки позивач на момент отримання поранення (травми) перебував у складі команди НОМЕР_2 навчального центру, Вінницький ОТЦК та СП позбавлений можливості провести службове розслідування за даним фактом та видати довідку про обставини травми.

18.12.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 2 позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Відповідач 2 зауважує, підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини для військовослужбовців є іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця. Разом з тим іменний список команди, в складі якої прибув ОСОБА_1 , в Національній академії та в 184 навчальному центрі відсутні. Відтак відповідні накази про зарахування позивача до списків особового складу Національної академії та 184 навчального центру не видавалися. Таким чином, позивач не проходив військову службу у відповідачів, а тому будь-якої інформації щодо його травмування немає і як наслідок відсутня можливість та правова підстава для проведення службового розслідування нещасного випадку та видання довідки про обставини травми.

Ухвалою від 22.01.2024 витребувано з Вінницького ОТЦК та СП додаткові письмові докази, а саме: наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.03.2022 № 72; докази мобілізації ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та його направлення (перебування) у 184 навчального центрі, зокрема, за наявності: військовий квиток, мобілізаційне розпорядження, довідку з військової частини за формою № 5 тощо.

31.01.2024 від Вінницького ОТЦК та СП надійшли витребуванні судом матеріали. З їх змісту, зокрема з витягу з наказу начальника Вінницького РТЦК та СП від 12.03.2022 № 72, вбачається, що молодшого лейтенанта ОСОБА_1 призвано та направлено для проходження військової служби за призовом із числа резервістів в особливий період в складі команди НОМЕР_3 .

Ухвалою суду від 01.02.2024 витребувано з Вінницького ОТЦК та СП, Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону та ОСОБА_1 ряд додаткових доказів та пояснень.

09.02.2024 до суду від Вінницького ОТЦК та СП надійшли додаткові пояснення у справі. Так, відповідач 1 зазначає, що перевезення ОСОБА_1 до місця розташування 184 НЦ здійснювалось автобусом, централізованим способом, військовослужбовцями Вінницького ОТЦК та СП. Команда, в складі якої перебував позивач, потрапила під ракетний обстріл, що унеможливило завершити належне дооформлення документів, у зв`язку з чим запис у тимчасовому посвідченні про призов був анульований. ОСОБА_1 повернувся у розташування ІНФОРМАЦІЯ_1 та при прибутті до смт. Літин був переданий матері. Відтак з 12.03.2022 позивач не був зарахований до жодної військової частини і, відповідно, військову службу не проходив.

23.02.2024 до суду від Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону надійшли пояснення, в яких зазначено, що ОСОБА_1 поступив на лікування у неврологічне відділення Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону 13.03.2022 по самозверненю без направлення військової частини. Належність військовослужбовця до якоїсь військової частини не було встановлено, а тому і повідомлення про госпіталізацію не надсилалось. Інформація про обставини травми записана в медичну картку зі слів пацієнта. 18.03.2022 ОСОБА_1 був виписаний та направлений у Вінницький ОТЦК та СП, оскільки військова частина військовослужбовця та її розташування були невідомчі.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив такі обставини справи.

Відповідно до наказу начальника Вінницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (з адміністративно-господарської діяльності) від 12.03.2022 за № 72 начальника відділу зобов`язано призвати та направити для проходження військової служби за призовом із числа резервістів в особливий період відповідно до поіменного списку резервістів, які призвані і відправлені в складі команди НОМЕР_2 НЦ, зокрема молодшого лейтенанта ОСОБА_1 .

Згідно з тимчасовим посвідченням офіцера запасу № 752/6 від 04.08.2021 ОСОБА_1 взято на військовий облік осіб офіцерського складу запасу в шостий відділ ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до відомостей зазначеного посвідчення, 12.03.2022 позивач призваний згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022, однак запис скасований у зв`язку з неприйняттям в команду від 18.03.2022.

Відповідно до поіменного списку оперативного резерву першої черги ОСОБА_1 направлений 6-им відділом Вінницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у військову частину НОМЕР_3 .

Позивач вказує про те, що 12.03.2022, перебуваючи в навчальному центрі № 184 Національної Академії сухопутних військ ім. Гетьмана Петра Сагайдачного, він зазнав поранення у вигляді вибухової травми внаслідок обстрілу.

З метою отримання довідки про обставини травми представник позивача неодноразово звертався з адвокатськими запитами до відповідачів, однак отримав відмови.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо видачі довідки про обставини отримання травми під час несення військової служби, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до частин 2-4 статті 2 Закону 2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 24 Закону 2232-ХІІ початком проходження військової служби вважається:

1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту для громадян, призваних на строкову військову службу;

2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації;

3) день призначення на посаду курсанта закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних;

4) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу;

5) день зарахування до списків особового складу військової частини - для громадян України, які проходять службу у військовому резерві за контрактом, зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період;

6) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для громадян України, які зараховані до військового оперативного резерву після їх звільнення з військової служби та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту (далі військові частини) визначає Інструкція про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затверджена наказом МО від 27 жовтня 2021 року № 332 (далі Інструкція № 332).

Пунктами 7-11 розділу 2 Інструкції № 332 визначено, що нещасні випадки зі смертельним наслідком або внаслідок яких військовослужбовцем отримані тяжкі травми, групові нещасні випадки та випадки зникнення або смерті військовослужбовців підлягають спеціальному розслідуванню та розслідуються з урахуванням вимог розділу III цієї Інструкції.

Так, розділом 3 Інструкції встановлено, що спеціальному розслідуванню підлягають групові нещасні випадки, що сталися одночасно з двома і більше військовослужбовцями, незалежно від тяжкості шкоди їх здоров`ю; випадки смерті військовослужбовців.

Спеціальне розслідування зазначених вище випадків проводиться за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання обов`язків військової служби.

Визначення ступеня тяжкості травм здійснюється відповідно до Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.07.2007 року № 370, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 серпня 2007 року за № 902/14169.

Про груповий нещасний випадок, нещасний випадок зі смертельним наслідком, нещасний випадок, що спричинив тяжкі травми, випадок зникнення військовослужбовця або його смерті за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання обов`язків військової служби командир військової частини зобов`язаний негайно доповісти через засоби зв`язку та протягом трьох годин надати письмове повідомлення за формою НВ-1:

безпосередньому командиру (начальнику) за підпорядкованістю;

до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері за місцем, де стався нещасний випадок, зникнення або смерть;

до Військової служби правопорядку у Збройних Силах України;

до відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо).

Повідомлення за формою НВ-1 надсилається також, коли смерть потерпілого військовослужбовця настала внаслідок раніше отриманої травми. Спеціальне розслідування такого випадку здійснюється згідно з цією Інструкцією з використанням матеріалів раніше проведеного розслідування.

Командир (начальник) органу військового управління вищого рівня, який отримав від командира підпорядкованої військової частини повідомлення, зобов`язаний призначити своїм наказом комісію для проведення спеціального розслідування.

До складу комісії зі спеціального розслідування включаються:

один із заступників командира (голова комісії) органу військового управління вищого рівня;

начальники відповідних служб органу військового управління вищого рівня або їх заступники;

начальники відповідних служб військової частини, у якій стався нещасний випадок;

командир підрозділу (крім безпосереднього командира), де стався нещасний випадок;

представник відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо), за узгодженням з начальником цього органу;

представник Військової служби правопорядку у Збройних Силах України за узгодженням з її керівником.

Спеціальне розслідування групового нещасного випадку, під час якого загинуло від двох до чотирьох військовослужбовців включно або травмовано від чотирьох до дев`яти військовослужбовців включно, проводиться комісією, яка залежно від підпорядкованості військової частини, у якій стався нещасний випадок, призначається наказами: Міністерства оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, командувача об`єднаних сил Збройних Сил України, командувачів видів, родів військ (сил) Збройних Сил України.

Спеціальне розслідування групового нещасного випадку, під час якого загинуло п`ять і більше військовослужбовців або травмовано десять і більше військовослужбовців, проводиться комісією, яка залежно від підпорядкованості військової частини, у якій стався нещасний випадок, призначається наказом Міністерства оборони України або Головнокомандувача Збройних Сил України.

Спеціальне розслідування нещасних випадків проводиться протягом 15 робочих днів. За потреби зазначений строк може бути подовжений командиром (начальником), який призначив комісію зі спеціального розслідування, але не більш як на тридцять днів або на строк, необхідний для проведення медичних досліджень закладом охорони здоров`я, технічної та (або) судово-медичної експертиз (досліджень) та отримання їх висновків. За результатами спеціального розслідування комісія з урахуванням висновків експертиз та (або) досудового розслідування складає акт за формою НВ-2 та оформлює інші матеріали, передбачені цією Інструкцією.

Якщо за висновком комісії з розслідування в акті за формою НВ-2 випадок визнано таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, у військовій частині, де стався нещасний випадок, протягом доби на кожного потерпілого складаються та подаються на затвердження командиру військової частини акти за формою НВ-3. У цьому разі в актах за формою НВ-3 замість підписів членів комісії з розслідування робиться запис: "Складено відповідно до акта спеціального розслідування".

На вимогу комісії зі спеціального розслідування командир (начальник) військової частини, де стався нещасний випадок, зобов`язаний:

зробити за потреби фотознімки місця нещасного випадку, пошкодженого об`єкта, устаткування, інструмента, а також надати комісії технічну документацію та інші необхідні матеріали;

створити належні умови для роботи комісії (забезпечення транспортом, засобами зв`язку, службовими приміщеннями, оргтехнікою);

провести у разі настання нещасного випадку внаслідок гострого професійного захворювання (отруєння) військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби медичне обстеження всього особового складу підрозділу військової частини, у якому сталося захворювання (отруєння);

організувати друкування, тиражування і оформлення в необхідній кількості матеріалів розслідування нещасного випадку;

забезпечити проведення необхідних досліджень, випробувань, експертиз та технічних розрахунків.

Члени комісії зі спеціального розслідування мають право одержувати письмові та усні пояснення (опитування) військовослужбовців і працівників військової частини та свідків події.

Члени комісії зі спеціального розслідування за можливості повинні зустрітися з потерпілими військовослужбовцями або членами їх сімей, розглянути на місці соціальні питання або внести пропозиції щодо їх вирішення відповідним органам, а також надати роз`яснення військовослужбовцям або членам їх сімей стосовно їх прав і належних компенсацій відповідно до законодавства України.

Командир військової частини, де стався зазначений у пункті 1 цього розділу випадок, зобов`язаний після затвердження акта розслідування за формою НВ-2:

протягом двох робочих днів видати наказ, в якому зазначаються питання, визначені в пункті 18 розділу II цієї Інструкції;

протягом трьох робочих днів після видання наказу надіслати матеріали спеціального розслідування разом з копіями наказу командиру (начальнику), який призначив розслідування, до військового органу державного нагляду або контролю, до Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, до військових частин, представники яких брали участь у розслідуванні, а також до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, де проводилось кримінальне провадження за фактом травмування, загибелі, зникнення або смерті військовослужбовця.

Затверджені акти за формами НВ-2 та НВ-3 зберігаються у військовій частині, де сталася подія, протягом 45 років. Завірені копії матеріалів спеціального розслідування зберігаються до виконання всіх зазначених в акті за формою НВ-2 заходів, але не менше п`яти років.

Пунктом 18 розділу 2 Інструкції № 332 визначено, що за результатами розслідування командир військової частини протягом двох робочих днів після затвердження актів за формами НВ-2 та НВ-3 видає наказ, в якому зазначаються:

дата, місце та обставини, за яких стався нещасний випадок;

військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) та дата народження потерпілого військовослужбовця;

вид, характер і локалізація поранення, травми, контузії, каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я;

коли стався нещасний випадок (під час виконання обов`язків військової служби чи ні);

перебував чи ні потерпілий військовослужбовець в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних або отруйних речовин;

порушення нормативно-правових актів, що спричинили нещасний випадок або були супутніми факторами його настання, посадові особи, які допустили ці порушення;

заходи з попередження подібних нещасних випадків у майбутньому.

На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800 (далі Положення № 402).

Враховуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою, наведеною у додатку 5 до Положення № 402, офорляється на підставі наказу, який видається командиром військової частини після затвердження актів за формами НВ-2 та НВ-3.

Крім того, пунктом 87 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, передбачено, що начальник медичної служби бригади відповідає за організацію та проведення лікувально-профілактичних, санітарно-гігієнічних і протиепідемічних заходів у бригаді, своєчасне надання необхідної медичної допомоги травмованим (пораненим) та хворим, за результатами проведеного службового розслідування щодо отримання військовослужбовцем поранення (травми, отруєння) складати довідку встановленого зразка про обставини одержання поранення (травми, отруєння). Довідку про поранення (травму, отруєння) в усіх випадках подавати до закладу охорони здоров`я, в якому лікується поранений (травмований), після проведення службового розслідування, але не пізніше 10 діб після отримання поранення (травми, отруєння).

Вищезазначене також вказує на те, що довідка про обставини травми видається лише після проведення службового розслідування та за його результатами.

Пунктом 1.1 глави 1 розділу I Положення № 402 установлено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу I вказаного Положення військово-лікарська експертиза це: медичний огляд, зокрема, військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання (пункт 2.1 глави 2 розділу I Положення № 402).

Главою 6 розділу II Положення №402 передбачено порядок медичного огляду військовослужбовців.

Згідно з пунктом 6.1 глави 6 розділу II Положення № 402 направлення на медичний огляд проводиться, зокрема, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

Відповідно до пункту 21.1 глави 21 розділу II Положення № 402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.

Зі змісту пунктів 6.1 та 6.2 глави 6 розділу II Положення № 402 слідує, що направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться, зокрема, прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, та на таких військовослужбовців подається відповідний перелік документів, в тому числі в разі, якщо особи, які направляються на огляд з приводу поранень, травм, контузій, каліцтв, одержаних у період проходження ними військової служби, оригінал довідки про обставини одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).

Таким чином, встановлення причинного зв`язку поранення (травми, контузії, каліцтва) проводиться, зокрема, на підставі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).

Також Додатком 5 до Положення № 402 визначено форму довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) та зі змісту якої слідує, що саме на підставі наказу командира (начальника) військової частини та за його підписом така довідка видається.

З огляду на викладене можливо дійти висновку, що відсутність як такої довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), передбаченої Додатком 5 до Положення № 402, дійсно може вплинути на законні права та інтереси військовослужбовця.

Водночас вищенаведені законодавчі положення передбачають право військовослужбовця на отримання довідки про обставини травми за наявності достатніх підстав, а також ініціювання цих питань та подання рапортів з питань, що виникають під час проходження військової служби.

Судом встановлено, що відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 72 від 12.03.2022 начальника відділу зобов`язано призвати та направити для проходження військової служби за призовом із числа резервістів в особливий період відповідно до поіменного списку резервістів, які призвані і відправлені в складі команди НОМЕР_3 , в тому числі молодшого лейтенанта ОСОБА_1 .

В подальшому складено поіменний список оперативного резерву військовослужбовців, які направлені 6-им відділом (смт. Літин ) ІНФОРМАЦІЯ_1 до військової частини НОМЕР_3 , в якому, зокрема, значиться ОСОБА_1 .

Разом з тим у зазначеному списку відсутні печатка та підпис командира 184 НЦ про прийняття ОСОБА_1 до складу військової частини.

Відповідач 1 наголошує, що позивач був призваний і направлений для проходження військової служби в складі команди НОМЕР_3 , однак у зв`язку з ракетним обстрілом завершити належне оформлення документів щодо прийняття ОСОБА_1 до 184 НЦ виявилось неможливим. Відтак позивач разом із старшим команди повернулися до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому Вінницький ОТЦК та СП та Національна академія стверджують про відсутність підстав для проведення службового розслідування і видачі довідки з тих підстав, що ОСОБА_1 не перебував на службі у їх складі.

Також з наданих пояснень Військово-медичного клінічного центру центрального регіону судом встановлено, що ОСОБА_1 поступив на лікування у неврологічне відділення 13.03.2022 по самозверненю без направлення військової частини. Належність військовослужбовця до якоїсь військової частини не було підтверджено, а тому і повідомлення про госпіталізацію не надсилалось. Інформація про обставини травми записана в медичну картку зі слів пацієнта. 18.03.2022 ОСОБА_1 був виписаний та направлений у Вінницький ОТЦК та СП, оскільки військова частина військовослужбовця та її розташування були невідомі.

Ухвалою суду від 01.02.2024 у позивача витребовувались додаткові відомості про те, чи звертався він із рапортом про видачу йому довідки про обставини травми до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з тим відповідних доказів суду не надано, так само як і доказів того, що позивач звертався з рапортом до відповідачів щодо прийняття наказу про призначення службового розслідування за фактом травмування.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що під час розгляду справи не встановлено, щоб позивач був зарахований до військової частини (відповідачів), а також з огляду на непроведення службового/спеціального розслідування з приводу отримання ним травми, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідачів та їх зобов`язання видати позивачу довідку про обставини травми не можуть бути задоволені, оскільки суд не вправі покладати на суб`єкта владних повноважень обов`язок вчинити владно-управлінські дії всупереч передбаченій законом процедурі та за відсутності правових підстав для їх вчинення.

Відповідно до частини п`ятої статті 55 Конституції України кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Гарантоване статтею 55 Конституції України право на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення. Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право конкретизоване у законах України.

Аналогічну ідею закріплено Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Стаття 13 Конвенції під назвою "Право на ефективний засіб юридичного захисту" декларує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Водночас відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Частиною першою статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України), а згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову належить відмовити.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, позивач немає права на відшкодування понесених у цій справі судових витрат.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 );

2) представник позивача: адвокат Сільченко Олександр Васильович (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ВН № 000351 від 24.10.2018, адреса для листування: АДРЕСА_2 );

3) відповідач 1: Вінницький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (, місцезнаходження: вул. Данила Галицького, 31, м. Вінниця, 21036);

4) відповідач 2: Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного (, місцезнаходження: вул. Героїв Майдану, 32, м. Львів, 79026);

5) відповідач 3: 184 навчальний центр Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного (військова частина НОМЕР_1 ) (, місцезнаходження: с. Старичі, Яворівський район, Львівська область, 81052).

Повне рішення суду складено 19.03.2024.

Суддя Сало Павло Ігорович