Справа № 300/8217/23
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/8217/23 пров. № А/857/6394/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Сеника Р.П.;

суддів - Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2024 року про відмову в роз`ясненні ухвали у справі № 300/8217/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Західного регіонального центру з надання безоплатної правової допомоги про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,-

суддя у І інстанції Микитин Н.М.,

час ухвалення рішення 23 лютого 2024 року,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складення повного тексту рішення не зазначена,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, згідного якого просить: визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо не виконання вимоги частини 1 статті 18 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» і не подання запиту; зобов`язати відповідача наказом надати безоплатну вторинну правову допомогу на заяву від 20.11.2023 №2023-3154983; стягнути з відповідача 96200,00 грн моральної шкоди.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.12.2023 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам, визначеним статтями 160, 161 КАС України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків.

08.12.2023 на адресу суду від позивача надійшла заява про роз`яснення судового рішення, згідно якої останній просить суд роз`яснити ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду про залишення позовної заяви без руху від 02.06.2023 у справі №300/8217/23 щодо: неправомочності суду після заявлення відводу, порядку оскарження, не згодою в частині розрахунку суми судового збору, роз`яснення статті 256 Кодексу, зазначення порталу та необхідності обґрунтування позову в частині стягнення моральної шкоди, непогодження з висновками суду про зобов`язання подати докази та щодо фальсифікації дати ухвали від 13.09.2023.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.12.2023 у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 07.12.2023 про роз`яснення ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.12.2023 в справі №300/8217/23 - відмовлено.

29 січня 2024 року ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

13 лютого 2024 року на адресу суду від позивача надійшла заява про роз`яснення судового рішення, згідно якої останній просить суд роз`яснити ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду про повернення позовної заяви від 29.01.2024 у справі №300/8217/23 щодо: розгляду заяви про збільшення позовних вимог, не згодою в частині розрахунку суми судового збору, роз`яснення статті 173 Кодексу адміністративного судочинства України, непогодження з висновками суду стосовно заяви про збільшення позовних вимог.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 13 лютого 2024 року про роз`яснення ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 січня 2023 року в справі №300/8217/23 - відмовлено.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції позивач оскаржив її у апеляційному порядку та просить скасувати.

Вимоги в апеляційній скарзі обґрунтовує тим, що йому не зрозуміло куди суддя поділа його збільшену позовну заяву. В ухвалі від 29 січня 2024 року суддею згадано про його позовну заяву про збільшення позовних вимог, але згідно супровідного листа від 31 січня 2024 року про повернення позовної заяви з додатками така позовна заява відсутня. Також позивачу не зрозуміло куди поділась довідка з пенсійного фонду України, яку він долучав до матеріалів справи, оскільки вона не була повернута йому разом з позовною заявою. Позивачу не зрозуміло методику розрахунку судового збору, а також те, чому справа не була направлена до апеляційного суду на ухвалу про витребування судді Сеника Р.П.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на ухвалу суду першої інстанції про відмову у роз`ясненні судового рішення, суд вважав за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень частини другої статті 312 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що згідно змісту ухвали суду від 29.01.2024 слідує, що така в цілому є чіткою та зрозумілою, містить виклад встановлених судом обставин та мотивів, з яких суд виходив при її прийнятті, а також покликання на положення закону, якими він керувався. Із змісту поданої позивачем заяви про роз`яснення судового рішення вбачається, що така містить незгоду з наведеними в ухвалі від 29.01.2024 висновками суду, які можуть бути включені до апеляційної скарги на цю ухвалу суду.

В ухвалі суду від 29.01.2024 зазначено, що подання позивачем відомостей Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перенарахованого) податку та військового збору та заяви про збільшення позовних вимог, після залишення без руху позовної заяви, як спосіб усунення недоліків, не є виконанням в повному обсязі вимог ухвали суду від 04.12.2023 про залишення позову без руху, оскільки позивачем не подано належно оформленої позовної заяви із приведенням описової і мотивувальної частин адміністративного позову у відповідність до прохальної частини, шляхом зазначення у таких частинах позову обґрунтування, щодо заявленої позовної вимоги в частині стягнення моральної шкоди та всіх наявних в позивача доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, або ж вказати докази, які не можуть бути ним подані та причини, з яких такі докази не можуть бути подані. 29 січня 2024 року суд дійшов висновку, що у встановлений судом спосіб та строк, позивачем не усунуто недоліки позовної заяви та вимоги ухвали від 04.12.2023 про залишення позовної заяви без руху не виконано.

Враховуючи зазначені висновки суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з тим що відсутні підстави для роз`яснення судового рішення, враховуючи наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 254 КАС України передбачено порядок роз`яснення судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України, за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання (ч.2 ст. 254 КАС України).

Роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли судом недотримані вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання.

Зрозумілість судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.

Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, а тому роз`ясненню підлягає рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності, як правило, резолютивної частини такого рішення.

Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення.

Крім того, роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги, він лише пояснює положення постановленого ним рішенням, які нечітко сформульовані, або є незрозумілими для заінтересованих осіб.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 27.02.2019 у зразковій справі №806/3265/17.

Як роз`яснив Пленум Вищого адміністративного суду України у постанові №7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду (пункт 19).

Тобто, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, а із змісту закону слідує, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

Так, із заяви про роз`яснення рішення суду слідує, що позивачу не зрозуміло куди суддя поділа його збільшену заяву. В ухвалі від 29 січня 2024 року суддею згадано про його заяву про збільшення позовних вимог, але згідно супровідного листа від 31 січня 2024 року про повернення позовної заяви з додатками така заява відсутня. Також позивачу не зрозуміло куди поділась довідка з пенсійного фонду України яку він долучав до матеріалів справи, оскільки вона не була повернута йому разом з позовною заявою, позивачу не зрозуміло методику розрахунку судового збору, а також те, чому справа не була направлена до апеляційного суду на ухвалу про витребування судді Сеника Р.П.

Проаналізувавши ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що таке ухвала суду першої інстанції містить чіткий та обґрунтований висновок по суті заявлених вимог та не передбачає ніякого двозначного тлумачення.

З резолютивної частини ухвали вбачається, що її текст труднощів для розуміння не викликає, суть ухвали ясна та не двозначна, тому тлумачення, шляхом її роз`яснення та винесення процесуального документу з цього приводу не потребує.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що зміст заяви про роз`яснення судового рішення містить також доводи, які свідчать про незгоду з прийнятою ухвалою від 29 січня 2024 року про повернення позовної заяви.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до статті 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2024 року про роз`яснення судового рішення у справі № 300/8217/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 19.03.2024