Справа № 462/1455/24
Суддя: Боровков Д. О.
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/1455/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючого судді Боровкова Д.О., при секретарі Данилович Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділення поліції №1 Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить скасуватипостанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1420094 від 11 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510 грн. В обґрунтування позову покликалася на те, що вказаною постановою визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, за що на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Так, згідно з оскаржуваною постановою, остання 11 лютого 2024 року о 19.12 год. на вул. Будного у м. Тернопіль, керуючи автомобілем марки «ACURA RDX», державний номер НОМЕР_1 , не подала сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушила п. 9.2.б Правил дорожнього руху. Вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки правил дорожнього руху не порушувала. Здійснюючи поворот по вул.Будного у м.Тернопіль вона подала сигнал світловим покажчиком повороту, тому причина її зупинки працівниками поліції їй невідома. Окрім цього, працівник поліції її вимогу про надання доказів, які б підтверджували факт вчинення нею адміністративного правопорушення проігнорував, склавши постанову про накладення стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.

Позивач будучи неодноразово належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася. Суд вважає, що її неприбуття не перешкоджає розгляду справи, а відтак справу слід вирішувати за наявними матеріалами відповідно до вимог частини 3 статті 268 КАС України.

Суд ухвалив справу розглядати без участі представника відповідача, який будучи належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, до суду не з`явився, проте подав до суду письмовий відзив та надав відповідні докази, що є достатньо для ухвалення судом рішення.

26 лютого 2024 року ухвалою суду позов ОСОБА_1 залишено без руху /а.с.8/.

28 лютого 2024 року позивач подала до суду заяву про усунення недоліків, до якої долучив квитанцію про сплату судового збору та докази надсилання відповідачу позовної заяви /а.с.11/.

29 лютого 2024 року ухвалою суду позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а відповідачу встановлений строк для подання відзиву на позов /а.с.14/.

08 березня 2024 року представник відповідача подала до суду письмовий відзив на позов, в якому просила у задоволені позову відмовити, оскільки в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки остання, керуючи автомобілем марки «ACURA RDX», державний номер НОМЕР_1 , не подала сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушила п. 9.2.б Правил дорожнього руху. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення зафіксовано на відео- реєстраторі службового автомобіля, яке долучено до матеріалів справи.

Зазначила, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1420094 від 11 лютого 2024 року винесена відповідно до вимог чинного законодавства /а.с.18-24/.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, вважає, що позовну заяву слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 11 лютого 2024 року поліцейським ВП №1 Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області Крамар В.І. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕНА №1420094, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

У вказаній постанові зазначено, що 11 лютого 2024 року о 19.12 год. на вул. Будного у м. Тернопіль, ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «ACURA RDX», державний номер НОМЕР_1 , не подала сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушила п. 9.2.б Правил дорожнього руху/а.с.5-6/.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулася з даним позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до вимог ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.1 ст.283 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (ПІБ, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (ПІБ (за наявності) дата народження, місце проживання чи перебування); опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до ст.41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, що затверджені Постановою КМУ від 10.10.2001 №1306. ( далі ПДР)

Згідно з п.1.1 ПДР України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Згідно з п. 9.2 ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед псрестроюванням. поворотом або розворотом.

Так, відповідно до п. 9.1 ПДР України попереджувальними сигналами є: а) сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою; б ) звук ові сигнали; в) перемикання світла фар; г) увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби; г) увімкнення аварійної сигналізації, сигналів гальмування, ліхтаря заднього ходу, розпізна- вального знака автопоїзда; д) увімкнення проблискового маячка оранжевого кольору.

Відповідно до п. 9.3 ПДР України у разі відсутності або несправності світлових покажчиків повороту сигнали початку руху від правого краю проїзної частини, зупинки зліва, повороту ліворуч, розвороту або перестроювання на смугу руху ліворуч подаються лівою рукою, витягнутою вбік, або правою рукою, витягнутою вбік і зігнутою у лікті під прямим кутом угору.

У п. 9.4 ПДР України зазначено, що подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Визначення терміну «маневрування (маневр)» наведене в п. 1.10 ПДР України.

Так, маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом.

Обов`язок вмикати світловий покажчик повороту згідно з п. 9.2 ПДР України виникає у випадку вчинення водієм маневрів, тобто перед початком руху, перестроюванням, поворотом праворуч чи ліворуч, розворотом, з`їздом з проїзної частини, рухом заднім ходом.

Диспозицією ч.2 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Як визначено статтею 251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі.

У відповідності до ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Факт порушення позивачем вимог п.9.2б ПДР України підтверджується наданим відповідачем диском із відеозаписом події, на якому зафіксовано факт проїзду перехрестя з круговим рухом водієм транспортного засобу «ACURA RDX», державний номер НОМЕР_1 , який здійснив поворот праворуч без попереджувального сигналу світлового покажчику повороту.

Позивачем не надано відповідних доказів, які б свідчили про відсутність в її діях порушень Правил дорожнього руху України, зокрема подання нею сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при здійсненні повороту, що давало б змогу для суду зробити висновок про те, що постанову у справі про адміністративне правопорушення було складено з порушенням діючих норм законодавства. Доказів, які б спростувати факт вчинення адміністративного правопорушення та обставин, які б вказували на відсутність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності у межах розгляду даної справи наведено не було.

Враховуючи зібрані по справі докази, відсутність доказів, які спростовують факт порушення пункту 9.2б ПДР України позивачем, суд вважає рішення відповідача про винесення постанови відносно позивача правомірним, оскільки судом достовірно встановлений факт наявності в її діях порушення пункту 9.2б ПДР України та правомірності притягнення її до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу відповідно до санкції ч. 2 ст.122 КпАП України.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

На підставі ст. 19 Конституції України, ст. 9, 22, 121, 251, 258, 289, 293 КУпАП, та керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286КАС України, суд

ухвалив:

Залишити без задоволення позов ОСОБА_1 до відділення поліції №1 Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови серії ЕНА №1420094 від 11 лютого 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

Оригінал рішення.