Справа № 200/159/24
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року Справа№200/159/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Аляб`єва І.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача НОМЕР_3 прикордонний загін імені князя Володимира Великого (військова частина НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

09.01.2024 до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), в якому позивач просить визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України ( юридична адреса: 84301, Донецька обл., м.Краматорськ, вул. Марата, 16), щодо не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткового грошового забезпечення у розмірі 100 000 грн в розрахунку на місяць за періоди з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 29.11.2022, з 05.12.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 по 07.01.2023 передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану"; зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України ( юридична адреса: 84301, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Марата, 16) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткове грошове забезпечення у розмірі 100 000 грн в розрахунку на місяць за періоди з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 29.11.2022, з 05.12.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 по 07.01.2023 передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 та перебував у відрядженні в НОМЕР_3 прикордонному загоні імені князя Володимира Великого (Військова частина НОМЕР_4 ) з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 29.11.2022, з 05.12.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 по 07.01.2023. Позивач зазначає про виконання бойових завдань на кордоні з Білорусією на підставі бойових наказів (розпоряджень) начальника військової частини НОМЕР_4 . Проте військова частина НОМЕР_2 відмовила у нарахуванні та виплаті підвищеної додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн на місяць відповідно до постанови КМ України від 28.02.2022 №168 посилаючись на відсутність підстав для таких виплат, передбачених наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 №392-АГ «Про реалізацію вимог постанови КМУ від 28.02.2022 № 168». Зокрема, на відсутність довідки, яка видається начальником органу Держприкордонслужби, що веде (вів) бойові дії та до якого відряджені військовослужбовці.

Вказує на те, що під час проходження військової служби він приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Чернігівської області з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 29.11.2022, з 05.12.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 по 07.01.2023, що підтверджено довідкою Військової частини НОМЕР_4 від 07.01.2023 №3582.

Крім того позивач зазначав про те, що як направлення його в оперативне підпорядкування до військової частини НОМЕР_4 , так і виконання ним завдань у відрядженні здійснювалося на підставі бойових розпоряджень, що свідчить про здійснення ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що є достатньою підставою для виплати збільшеної додаткової винагороди.

Ухвалою суду від 15.01.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.(без виклику сторін до судового засідання). Залучено до участі у справі №200/159/24 ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_4 ) (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Витребувано у НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ): наказ про зарахування та звільнення ОСОБА_1 до списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 ; наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 №165/гриф або витяг з цього наказу в частині, яка стосується позивача; довідку про те, яка саме військова частина здійснювала нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення в період з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 29.11.2022, з 05.12.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 по 07.01.2023; довідку про розмір нарахованого та фактичного виплаченого позивачу грошового забезпечення (із зазначенням його окремих складових) за період з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 29.11.2022, з 05.12.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 по 07.01.2023; інформацію про виконання позивачем бойових завдань на підставі бойових наказів (розпоряджень), які видавалися командиром Військової частини НОМЕР_4 , (якщо така інформація надходила до Військової частини НОМЕР_2 , якщо ні письмово повідомити про це суд); накази (розпорядження) командира Військової частини НОМЕР_2 про виплату позивачу додаткової винагороди, передбачені п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, (якщо такі видавалися в період з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 29.11.2022, з 05.12.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 по 07.01.2023, якщо ні письмово повідомити про це суд); наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168»; довідки за формою, наведеною в додатку 1 до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392-АГ, (якщо такі складалися щодо позивача в період з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 29.11.2022, з 05.12.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 по 07.01.2023, якщо ні письмово повідомити про це суд); інформацію про дні безпосередньої участі позивача в бойових діях або заходах, передбачених п. 2 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392-АГ, за формою, наведеною в додатку 2 до цього наказу, за період з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 29.11.2022, з 05.12.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 по 07.01.2023, (якщо така надходила, якщо ні письмово повідомити про це суд); довідку Військової частини НОМЕР_4 від 07 січня 2023 року № 3582; витяги з журналу бойових дій, книг оперативно-службової діяльності та журналу надходження розпоряджень по підрозділу за період з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 29.11.2022, з 05.12.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 по 07.01.2023 в частині, яка стосується ОСОБА_1 ; всі інші докази, які стали підставою для допущення спірної бездіяльності, вчинення спірних дій та прийняття рішень.

Відповідач подав відзив на позов, в якому повідомив про те, що із вимогами позивача не погоджується та просить відмовити у задоволенні позовних вимог останнього. Зазначає, що у період з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 29.11.2022, з 05.12.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 по 07.01.2023 позивач перебував у відрядженні 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого. У свою чергу, за період проходження військової служби позивачем у районі веденні бойових дій, додаткова винагорода передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 нараховувалась та виплачувалась, що підтверджується архівною відомістю №15629 ОСОБА_1 .

Довідка Військової частини НОМЕР_4 від 07.01.2023 №3582 до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) не надсилалася.

Відповідач вказує, що НОМЕР_3 прикордонний загін на запит Військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України надав офіційну відповідь лист від 29.11.2022 року №22/4820-22 Про надання інформації, що позивач не набув права на виплату підвищеної додаткової винагороди до 100000 грн за час його перебування на ділянці НОМЕР_3 прикордонного загону. А саме, вказує відповідач, НОМЕР_3 прикордонний загін не вбачає підстав надання довідок для виплати підвищеної (до 100000 грн) додаткової винагороди підрозділам (військовослужбовцям) військової частини НОМЕР_2 , за час їх перебування на ділянці НОМЕР_3 прикордонного загону. У зв`язку із чим, відповідач вказує, що не може здійснити виплату, а позивач разом з іншими військовослужбовцями звернулися до адвокатів, військовослужбовці і адвокати звертались до НОМЕР_3 прикордонного загону щодо отримання документів для виплат підвищеної додаткової винагороди до 100 000 грн. У свою чергу НОМЕР_3 прикордонний загін відповідачу так і не надав для здійснення виплат встановленої форми довідки, а військовослужбовцям і адвокатам, у тому числі і позивачу, за час їх перебування на ділянці НОМЕР_3 прикордонного загону надав довідки не встановленого зразка, за якими відповідач не може здійснити нарахування і виплату коштів, тому дані довідки військовослужбовці не надають відповідачу, а звертаються до суду із позовами.

Просить відмовити в задоволенні позову.

НОМЕР_3 прикордонний загін імені князя Володимира Великого надіслав до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначає, що відповідно до бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 №165 гриф (володільцем даного бойового наказу є Адміністрація Державної прикордонної служби України) у складі прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) було направлено в оперативне підпорядкування НОМЕР_3 прикордонного загону імені князя Володимира Великого.

У період з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 29.11.2022, з 05.12.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 по 07.01.2023 перебував в оперативному підпорядкуванні (перебував у відрядженні) 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого, та приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки та оборони, відсічи і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області у складі прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ).

Таким чином копії наказів, витягів з наказів та інших документів (заяв, рапортів, листів, тощо) на підтвердження прийняття на службу солдата ОСОБА_1 у НОМЕР_3 прикордонного загону імені князя Володимира Великого відсутні, так як у складі ІНФОРМАЦІЯ_1 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Позивач не перебував.

Надати документи, які підтверджують його відрядження до військової частини НОМЕР_2 також не має можливості, так як, відповідно до Інструкції про службові відрядження військовослужбовців Державної прикордонної служби України в межах України та за кордоном, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 30.07.2012 №582, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 16.08.2012 №1383/21695, вони знаходяться за місцем його служби - у військовій частині НОМЕР_2 , яка є їх володарем. Також інформує, що відповідно до довідки про безпосередню участь в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки i оборони, відсічі i стримуванні збройної агресії від 07.01.2023 №3582 позивач, який проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_2 , приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки i оборони, відсічі i стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області у період з 01.10.2022 по 07.01.2023.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України вiд 25.06.2018 №558, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 №854/32306 Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України. Згідно з пунктом 3 цієї Інструкції грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.

Відповідно до вимог наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392- АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168», 105 прикордонним загоном імені князя Володимира Великого супровідним листом від 04.12.2022 № 22/4928-22 вих. «Про надання інформації» до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) було направлення копію рапорту щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям НОМЕР_1 прикордонного загону. В даному листі було зазначено, що підтверджуюча інформація відповідно до вимог пункту 2 підпунктів 1-8 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» у 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого відсутня. Дана інформація була направлена для вжиття заходів.

Райони ведення воєнних (бойових) дій визначається щомісячно наказом Головнокомандувача Збройних Сил України. У період з 28.09.2022 по 31.12.2022 Чернігівська область входила до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій. З 01.01.2023 відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.02.2023 № 26 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» (володільцем даного бойового розпорядження є Генеральний штаб Збройних Сил України) Чернігівська область виключена з переліку районів ведення воєнних (бойових) дій.

Підтверджуючі документи щодо прийняття безпосередньої участi (в сукупності) у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки i оборони, відсічи i стримування збройної агресії, у перiод здійснення зазначених дiй або заходів до 105 прикордонного загону ім. князя Володимира Великого вiд 1 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону за вказаний період не надходили. Щодо інформації, зазначеній у доводці вiд 08.01.2023 №3965, наданої позивачу, повідомляємо, що журнал бойових дiй безпосередньо ведеться на прикордонній комендатурі НОМЕР_1 прикордонного загону та рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу до НОМЕР_3 прикордонного загону iменi князя ОСОБА_2 не надавалися. Таким чином, правові підстави для нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, за період жовтень-листопад 2022 року в відповідача відсутні. Просить відмовити в задоволенні позову.

За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, що підтверджено паспортом серії НОМЕР_6 .

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 19.10.2023 №650-ОС ОСОБА_1 виклчено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення з 19.10.2023.

Адвокат Шевченко О.А. звернувся до відповідача з адвокатським запитом від 10.11.2023 стосовно надання інформації, на якій підставі ОСОБА_1 не виплачено при звільненні грошову компенсацію за невикористане речове майно, та надання довідку про вартість речового майна, що належить до видачі.

Листом від 22.11.2023 № 11/10686-23-вих НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України надав відповідь на адвокатський запит, в якому вказав, що розрахунок з грошового забезпечення та інших видів забезпечення здійснюється виключно органом Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходив військову службу або перебував на фінансовому та речовому забезпеченні. Також зазначив, що ОСОБА_1 було виплачено грошову винагороду передбачену п.1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період проходження лікування в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням відповідно наданих ним підтверджуючих документів за період з 19.01.2023 по 27.01.2023, виплата була здійснена в повному обсязі в лютому 2023 року.

З архівної відомості ОСОБА_1 №15629 за січень 2023 року по листопад 2023 року вбачається, позивачу було нараховано додаткову доплату відповідно до постанови №168 в наступних розмірах:

(30 000 грн) лютий 2023 року 30000 грн, травень 2023 року 13000 грн, червень 2023 року 30000 грн, вересень 2023 року 67354,84 грн, жовтень 2023 року 30000 грн;

(70 000 грн) лютий 2023 року 51935,48 грн.

(100 000 грн) березень 2023 року 85714,29 грн, квітень 2023 року 54838,71 грн, травень 2023 року 16666,67 грн.

Архівною відомістю ОСОБА_1 №15629 за січень 2022 року по грудень 2022 року вбачається , що позивачу було нараховано додаткову доплату відповідно до постанови №168 в наступних розмірах:

(30 000 грн) червень 2022 року 29032,26 грн, липень 2022 року, вересень 2022 року, жовтень 2022 року, листопад 2022 року - 30000 грн щомісячно), грудень 2022 року 55129,03 грн;

(70 000 грн) червень 2022 року 67741,94 грн, липень 2022 року 70000 грн.

На підставі бойового наказу Адміністрації державної прикордонної служби України №165 (гриф) від 16.09.2022 Військові частина НОМЕР_4 видана довідку від 07.01.2023 №3582 в якій зазначено, що позивач проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_4 в тому числі він приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічи і стримуванні військової агресії в Чернігівській області у наступні періоди: з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 29.11.2022, з 05.12.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 по 07.01.2023.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зважає на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин першої та другої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Позивач є військовослужбовцем Державної прикордонної служби України, а тому при вирішенні даної справи аналізу підлягає законодавство, яке стосується військовослужбовців Державної прикордонної служби України.

Згідно статті 16 Закону України від 03.04.2003 № 661-IV «Про Державну прикордонну службі України» умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.

Частинами 1-4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

В подальшому, затвердженими відповідними законами України дія воєнного стану продовжувалася та діє на теперішній час.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова № 168 (далі - Постанова № 168), в редакції, яка застосовується з 01 вересня 2022 року).

Пунктом 1 Постанови № 168 встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 № 793 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Постанову № 168 доповнено пунктом 2-1, відповідно до якого встановлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Положення про Адміністрацію Державної прикордонної служби України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 533 (далі Положення).

Згідно пунктів 1,2 Положення Адміністрація Державної прикордонної служби України (Адміністрація Держприкордонслужби) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.

Адміністрація Держприкордонслужби у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

На підставі пункту 9 Положення Адміністрація Держприкордонслужби в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України та наказів МВС видає директиви, накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.

30.07.2022 Адміністрацією Держприкордонслужби відповідно до пункту 2-1 Постанови № 168 був виданий наказ № 392-/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» (далі Наказ № 392-/0/81-22-АГ), який введений в дію з 01.08.2022.

З 01.12.2022 був введений в дію та застосовується наказ Адміністрації Держприкордонслужби № 628/0/81-22-АГ від 09.12.2022 «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» (далі Наказ № 628/0/81-22-АГ).

Згідно з частиною 3 статті 117 Конституції України нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації в порядку, установленому законом.

Питання державної реєстрації регулюється Указом Президента України від 03.10.1992 № 493 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади», що був прийнятий з метою впорядкування видання міністерствами, іншими органами виконавчої влади нормативно-правових актів, забезпечення охорони прав, свобод і законних інтересів громадян, підприємств, установ та організацій. Набувають чинності такі акти через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності.

Спеціальний порядок державної реєстрації нормативно-правових актів установлений Положенням про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 № 731 (далі Положення), наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2005 № 34/5 «Про вдосконалення порядку державної реєстрації нормативно-правових актів у Міністерстві юстиції України та скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.04.2005 за № 381/10661.

Критерієм чинності таких актів та їх застосування є державна реєстрація нормативно-правових актів у Міністерстві юстиції України та занесення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, який запроваджений згідно з Указом Президента України від 27.06.1996 № 468.

Державна реєстрація полягає у тому, що такі нормативно-правові акти проходять правову експертизу на відповідність Конституції України, законам України та іншим актам законодавства.

Положенням установлено, що державній реєстрації в Мін`юсті підлягають нормативно-правові акти будь-якого виду (постанови, накази, інструкції тощо), якщо в них є одна або більше норм (правил поведінки), що, зокрема, зачіпають соціально-економічні, політичні, особисті та інші права, свободи й законні інтереси громадян, проголошені й гарантовані Конституцією та законами України, установлюють новий або змінюють, доповнюють чи скасовують існуючий організаційно-правовий механізм їх реалізації.

Згідно зі статтею 1 Конвенції «Про захист заробітної плати» № 95, ухваленої генеральною конференцією Міжнародної організації праці та ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Частинами першою та сьомою статті 43 Конституції України передбачено право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Верховний Суд, надаючи оцінку поняттям «грошова винагорода військовослужбовця» та «оплата праці» і «заробітна плата», які використовується у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, дійшов висновку, що вказані поняття є рівнозначними.

Зокрема, такий підхід застосовано Верховним Судом у постановах від 26.06.2019 у справі № 820/4748/17, від 12.09.2019 у справі № 812/1255/17, від 02.07.2020 у справі № 812/792/17, 07.02.2022 у справі № 420/7697/21.

Таким чином, оскільки Накази № 392-/0/81-22-АГ та № 628/0/81-22-АГ зачіпають соціально-економічні, права, свободи й законні інтереси військовослужбовців, які проголошені й гарантовані Конституцією та законами України, тому вказані Накази підлягали державній реєстрації в Міністерстві юстиції України у встановленому порядку.

Проте, Накази № 392-/0/81-22-АГ та № 628/0/81-22-АГ не містять відомостей про їх реєстрацію в Міністерстві юстиції України у встановленому порядку.

Отже, незареєстровані в Міністерстві юстиції України Накази № 392-/0/81-22-АГ та № 628/0/81-22-АГ не пройшли правової експертизи і не набули чинності у порядку, встановленому законодавством, і не можуть прийматись до виконання та не викликають правових наслідків.

З наведених підстав суд не приймає доводи відповідача, що Накази № 392-/0/81-22-АГ та № 628/0/81-22-АГ є обов`язковими вимогами командира для їх виконання військовослужбовцями згідно зі статтею 6 Закону України від 24.03.1999 № 551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» та статтею 37 Закону України від 24.03.1999 № 548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України».

У розумінні Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України наказом вважається форма реалізації владних функцій, організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків військової службової особи, змістом якої є пряма, обов`язкова для виконання вимога начальника про вчинення або невчинення підлеглим(и) певних дій по службі.

Крім того, на користь висновку суду щодо необхідності оприлюднення та державної реєстрації Наказів № 392-/0/81-22-АГ та № 628/0/81-22-АГ свідчить той факт, що Порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, які визначають механізм виплати на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», були затверджені Наказом Міністерства внутрішніх справ України 26 січня 2023 року № 36 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 31 січня 2023 року за № 196/39252.

Частиною шостою статті 7 КАС України встановлено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, які визначають механізм виплати на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», були затверджені Наказом Міністерства внутрішніх справ України 26.01.2023 № 36 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 31.01.2023 за № 196/39252.

Проте, зазначений Порядок введений в дію з 01.02.2023, а тому не може бути застосований до спірних правовідносин.

Згідно статті 1 Закону України від 06.12.1991 № 1932-XII «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

24.02.2022 Указами Президента України № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» введений воєнний стан та оголошена мобілізація.

Відповідно до Указу Президента України від 06.02.2023 № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 07.02.2023 № 2915-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин та на час розгляду справи судами на території України діє особливий період.

Порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, розвідувального органу Адміністрації Державної прикордонної служби України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду визначений Інструкцією, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.03.2016 № 188, та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 31.03.2016 за № 488/28618 (далі Інструкція).

Згідно з пунктом 1 розділу І Інструкції ця Інструкція визначає порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України та розвідувального органу Адміністрації Державної прикордонної служби України […] за безпосередню участь у воєнних конфліктах, заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях […] чи в антитерористичній операції […], інших заходах в умовах особливого періоду.

Таким чином, положення Інструкції застосовні до спірних правовідносин відповідно до ч. 6 ст. 7 КАС України.

Відповідно до пункту 2 розділу IV Інструкції безпосередня участь у бойових діях визначається у разі: виконання прикордонним підрозділом бойових завдань в умовах безпосереднього взаємного вогневого контакту з противником; ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки на території противника (території між позиціями військ противника та своїх військ).

Пунктом 3 розділу IV Інструкції встановлено, що безпосередня участь у бойових діях визначається на підставі: бойового наказу (бойового розпорядження) начальника органу Держприкордонслужби; запису в журналі службово-бойових дій (книзі прикордонної служби) прикордонного підрозділу; рапорту (донесення) начальника (командира) прикордонного підрозділу про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з числа доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях.

До рапорту долучаються підписані начальником органу Держприкордонслужби (командиром підрозділу) списки особового складу конкретних підрозділів, які брали безпосередню участь у бойових діях, із зазначенням посади, військового звання, прізвища та ініціалів, строку участі кожного військовослужбовця, який брав безпосередню участь у бойових діях.

Кожен аркуш списків завіряється підписом начальника органу Держприкордонслужби (начальника штабу, командира підрозділу безпосереднього підпорядкування) та гербовою печаткою органу Держприкордонслужби; бойового донесення.

Згідно з пунктом 4 розділу IV Інструкції документи про безпосередню участь у бойових діях подаються начальником органу Держприкордонслужби за підпорядкованістю до органу військового управління (штабу АТО, ООШ).

Орган військового управління (штаб АТО, ООШ) розглядає документи, зазначені в пункті 3 цього розділу, та видає розпорядчий документ (наказ) щодо підтвердження безпосередньої участі у бойових діях із зазначенням кожного військовослужбовця та конкретних днів його участі у бойових діях, за які передбачено збільшення розміру винагороди. (Пункт 5 розділу IV Інструкції).

Відповідно до пункту 6 розділу IV Інструкції на підставі отриманого розпорядчого документа (наказу) органу військового управління (штабу АТО, ООШ) щодо підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях органом Держприкордонслужби за місцем проходження служби військовослужбовця (на час участі в бойових діях) видається наказ про збільшення розміру винагороди за дні участі в бойових діях.

На підставі пункту 3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 25.06.2018 № 558, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за № 854/32306, грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.

Аналіз вищеназваних нормативно-правових актів свідчить, що на період дії воєнного стану додаткова винагорода військовослужбовцю Держприкордонслужби збільшується до 100000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, який перебуває безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

При цьому виплата вказаної винагороди військовослужбовцю, який перебуває у відрядженні, здійснюється за наказом начальника органу Держприкордонслужби за місцем служби такого військовослужбовця.

Підрозділи ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_4 ) охороняють ділянку державного кордону з Російською Федерацією та Республікою Білорусь у межах Чернігівської області (https://dpsu.gov.ua/ua/structure/chastini-centralnogo-pidporyadkuvannya/chernigivskiy-prikordonniy-zagin/).

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 № 309 (із змінами), Чернігівська та Сумська області віднесені до територій можливих бойових дій.

Водночас, матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, а також кількості днів участі у таких діях та заходах.

При цьому суд зазначає, що лише сам факт виконання позивачем бойових завдань на підставі бойових розпоряджень (наказів) на ділянці державного кордону з Республікою Білорусь під час перебування у службовому відрядженні в оперативному підпорядкуванні в період дії воєнного стану в Україні, не є достатньою підставою для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 гривень, яка передбачена пунктом 1 Постанови № 168.

В межах позовних вимог та предмету спору у цій справі позивачем не оскаржується бездіяльність начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_4 ) щодо нескладання та ненаправлення відповідачу інформації та документів (в тому числі довідок), передбачених наказом № 392, стосовно позивача.

Отже, суд не може надавати оцінки таким діям (бездіяльності) ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_4 ) в межах цієї справи.

Не є підтвердженням безпосередньої участі позивача у бойових діях та відповідних заходах бойові накази (розпорядження), оскільки сама по собі видача бойового наказу (розпорядження) не є безумовним доказом його виконання військовослужбовцем та його безпосередньої участі у бойових діях чи відповідних заходах.

Крім того, виконання бойових розпоряджень та участь у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії не є тотожними поняттями.

Суд не приймає, як доказ довідку Військової частини НОМЕР_4 від 07.01.2023 №3582, оскільки вказана довідка не є довідкою про підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, які складаються з метою визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168.

Зі змісту наведеної довідки вбачається, що вона була видана на підставі бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 № 165 гриф., за яким позивача було направлено у службове відрядження в оперативне підпорядкування до ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_4 ).

Наведена довідка не містить в собі жодних відомостей щодо наявності бойових наказів (бойових розпоряджень); журналів бойових дій (вахтових журналів), журналів ведення оперативної обстановки; списків особового складу, який залучався для виконання бойових (спеціальних) завдань; бойових донесень; рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних завдань) тощо.

Отже, вказана довідка не може бути належним доказом участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів.

З архівної відомості ОСОБА_1 №15629 за січень 2023 року по листопад 2023 року вбачається, позивачу було нараховано додаткову доплату відповідно до постанови №168 в наступних розмірах: (30 000 грн) лютий 2023 року 30000 грн, травень 2023 року 13000 грн, червень 2023 року 30000 грн, вересень 2023 року 67354,84 грн, жовтень 2023 року 30000 грн; (70 000 грн) лютий 2023 року 51935,48 грн; (100 000 грн) березень 2023 року 85714,29 грн, квітень 2023 року 54838,71 грн, травень 2023 року 16666,67 грн.

Архівною відомістю ОСОБА_1 №15629 за січень 2022 року по грудень 2022 року вбачається , що позивачу було нараховано додаткову доплату відповідно до постанови №168 в наступних розмірах: (30 000 грн) червень 2022 року 29032,26 грн, липень 2022 року, вересень 2022 року, жовтень 2022 року, листопад 2022 року - 30000 грн щомісячно), грудень 2022 року 55129,03 грн; (70 000 грн) червень 2022 року 67741,94 грн, липень 2022 року 70000 грн.

Крім того, відповідачем не заперечується, що у період з 30.09.2022 по 07.01.2023 позивачу не нараховувалась та не виплачувалась додаткова винагорода відповідно пункту 1 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000,00 грн. пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Разом із цим, суд наголошує, що в матеріалах цієї справи відсутні докази направлення 105 прикордонним загоном імені князя Володимира Великого (військова частина НОМЕР_4 ) оригіналу довідки про безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Чернігівської області старшому солдату ОСОБА_1 №3582 від 07.01.2023, яка видана НОМЕР_3 прикордонним загоном імені князя Володимира Великого (військова частина НОМЕР_4 ), та із якою представник позивача звернувся до військової частини НОМЕР_2 , відповідачу.

Водночас, на підставі листа 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого від 29.11.2022 вих.№22/4820-22-Вих, судом установлено, що інформація, щодо безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за періоди з 30.09.2022 по 07.01.2023 на адресу відповідача не направлялись, що не заперечується відповідачем та третьою особою.

Принцип правової визначеності є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права. Про це у низці своїх рішень зазначає зокрема Європейський Суд з прав людини. У своїх рішеннях Конституційний Суд України також посилається на принцип правової визначеності, наголошуючи на тому, що він є необхідним компонентом принципу верховенства права.

Принцип правової визначеності (певності) загальний принцип права, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності.

У справі «Sunday Times v. United Kingdom» Європейський суд вказав, що прописаний у Конвенції термін «передбачено законом» передбачає дотримання такого принципу права як принцип визначеності. ЄСПЛ стверджує, що термін «передбачено законом» має на увазі не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та моральні засади суспільства. До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною повнотою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія (ЄСПЛ аналогічної позиції дотримується у справі «Steel and others v. The United Kingdom»).

Також у рішенні в справі «The Sunday Times v. United Kingdom» Європейський суд зазначив, що закон повинен бути досить доступним, він повинен служити для громадянина відповідним орієнтиром, достатнім у контексті, в якому застосовуються певні правові норми у відповідній справі; норма не може вважатися законом, якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, яка дає можливість громадянинові регулювати свою поведінку.

При цьому ЄСПЛ у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.

Так, пунктом 1 Указу Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» від 03.10.1992 №493/92 установлено, що з 1 січня 1993 року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.

Разом із цим, суд зазначає, що недотримання органами Державної прикордонної служби України вимог в частині обміну інформацію про участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, не може мати негативні наслідки для такого військовослужбовця, а отже, й не може впливати на його особисті права, в тому числі на право отримання спірної додаткової винагороди.

Разом із цим, як було встановлено вище, нарахуванню та виплаті спірної допомоги передує отримання інформації про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 Наказу №392-АГ, яка подається начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до Наказу №392-АГ.

Так, в межах розгляду даної справи судом встановлено, що 105 прикордонним загоном імені князя Володимира Великого інформація щодо безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, військовою частиною НОМЕР_2 не отримана, про що свідчать лист прикордонного загону імені князя Володимира Великого від 29.11.2022 вих.№22/4820-22-Вих, лист Адміністрації Державної прикордонної служби України від 09.02.2023 вих.№21/5748/23-Вих та письмові пояснення 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого.

Тому, оскільки відповідач не отримав інформацію про участь позивача у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, суд дійшов висновку, що в діях військової частини НОМЕР_2 відсутня протиправна бездіяльність.

Щодо довідки Військової частини НОМЕР_4 від 07.01.2023 №3582 суд зазначає наступне.

Як зазначено у відповіді у листі Адміністрації державної прикордонної служби України від 12.12.2022 року №21/Б-10737-17451 для виплати підвищеної грошової винагороди військовослужбовцям відрядженим з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 наказу 392-АГ, подаються начальниками органів Держприкордонслужби в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, наведеною у додатку 2 до наказу 392-АГ.

При цьому слід звернути увагу, що форма довідки передбаченої пунктом 2 наказу 392-АГ передбачає її оформлення на всіх відряджених військовослужбовців підрозділу така довідка згідно додатку 2 не надається відрядженим військовослужбовцям, а до 5 числа у поточному місяці за попередній направляється начальнику прикордонного загону в якому ці військовослужбовці проходять службу для нарахування і виплати коштів.

У даному випадку довідка від 07.01.2023 №3582 на ім`я позивача, надана у відповідності до форми встановленої у додатку 1 до наказу 392-АГ, така довідка за своєю формою надається індивідуально військовослужбовцю. Разом з цим, довідка від 07.01.2023 №3582 надана з порушенням вимог її оформлення і не відповідає вимогам наказу 392-АГ, що полягає у наступному. У довідці обов`язково зазначаються три підстави (сукупність документів) які підтверджують участь військовослужбовця у бойових діях або заходах, а саме: 1) бойового наказу (бойового розпорядження); 2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, поза термінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); 3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

У довідці від 07.01.2023 №3582 у графі «Підстава:» зазначено лише бойовий наказ Адміністрації державної прикордонної служби України №165 (гриф) від 16.09.2022 на підставі якого військовослужбовця у складі підрозділу було направлено до НОМЕР_3 прикордонного загону у відрядження для виконання бойових завдань, при цьому, документи які саме і підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або заходах - журнал бойових дій та рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу у довідці не зазначені. Тобто у довідці наданій на ім`я ОСОБА_1 відсутнє посилання на документи які підтверджують як безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або заходах, так і кількість днів такої участі.

Крім того, що довідка від 07.01.2023 №3582 надана з порушенням вимог її оформлення і не відповідає вимогам наказу 392-АГ, також, дана довідка суперечить офіційній відповіді начальника НОМЕР_3 прикордонного загону, в якій зазначено, що НОМЕР_3 прикордонний загін не вбачає підстав надання довідок для виплати підвищеної додаткової винагороди до 100000 грн. підрозділам (військовослужбовцям) НОМЕР_1 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_2 ), за час їх перебування у відрядженні наділянні НОМЕР_3 прикордонного загону.

Суд зазначає, що райони ведення воєнних (бойових) дій визначається щомісячно наказом Головнокомандувача Збройних Сил України. У період з 28.09.2022 по 31.12.2022 Чернігівська область входила до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій. З 01.01.2023 відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.02.2023 № 26 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» (володільцем даного бойового розпорядження є Генеральний штаб Збройних Сил України) Чернігівська область виключена з переліку районів ведення воєнних (бойових) дій.

У разі надання 105 прикордонним загоном імені князя Володимира Великого підтверджуючих документів у відповідності до вимог наказу №392-АГ щодо безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах, військовослужбовцю буде нарахована та виплачена додаткова винагорода до 100 000 гривень за відповідні періоди (дні) такої участі.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки позивачем не наведено обґрунтованих доводів щодо допущення саме відповідачем протиправної бездіяльності щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди відповідно пункту 1 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 грн. за період з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 29.11.2022, з 05.12.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 по 07.01.2023 пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до положень статті 139 КАС України судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_2 ) до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача НОМЕР_3 прикордонний загін імені князя Володимира Великого (військова частина НОМЕР_4 ) () про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 20.03.2024 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв