Справа № 240/895/21
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року

м. Київ

справа № 240/895/21

адміністративне провадження № К/990/17274/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф.,

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу №240/895/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОВРУЧ СТОУН» до Головного управління ДПС у Житомирській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, касаційне провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОВРУЧ СТОУН» на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2022 (головуючий суддя Кузьмишин В.М., судді: Сушко О.О., Ватаманюк Р.В.),

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОВРУЧ СТОУН» звернулось до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 21.10.2020; № від 21.10.2020.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 31.10.2021 задоволено частково.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2022 рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31.10.2021 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОВРУЧ СТОУН» звернулось з касаційною скаргою на рішення суду апеляційної інстанції до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 27.06.2023 відкрито касаційне провадження у справі №240/895/21 за касаційною скаргою Товариства.

Ухвалою суду від 18.03.2024 розгляд справи призначено у попередньому судовому засіданні на 19.03.2024.

Касаційний розгляд справи здійснюється у попередньому судовому засіданні з урахуванням положень статті 343 КАС України.

Верховний Суд, на підставі встановлених фактичних обставин справи, з`ясував наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" звернулося до суду з позовом, у якому просить визнати протиправними та скасувати видані Головним управлінням Державної податкової служби у Житомирській області податкові повідомлення-рішення: № від 21.10.2020 на суму 1522834,00грн; № від 21.10.2020 на суму 80559,00грн.

Позивач посилається на необґрунтованість висновків Акту перевірки, не погоджується з доводами відповідача щодо відсутності реальності здійснення досліджених господарських операцій, зауважує, що добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагента.

Суд першої інстанції задовольнив позов частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 21.10.2020; податкове повідомлення-рішення № від 21.10.2020 про завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в частині суми в розмірі 75683,97грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи відповідачами не спростовано, що «Локомотив-Постач», ТОВ «ТБК «Дніпро», ТОВ «Полісся Будінвест» зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та є платниками ПДВ, в свою чергу за результатами здійснення господарських операцій з даними контрагентами позивачем надано до суду копії первинних документів та договори, правомірність яких не спростована податковим органом. Податкове законодавство не ставить право платника на формування витрат у залежність від наявності у контрагентів платника таких документів, як підтвердження наявності трудових та матеріальних ресурсів, для можливості здійснення господарської діяльності, а тому відсутність такої документації саме по собі не може свідчити про вчинення позивачем порушення та позбавляти його права формування відповідних вигод. Крім того, наявними в матеріалах справи первинними документами у повній мірі підтверджується господарська операція з контрагентом ТОВ «Креатив Проект» за якою складено податкові накладні №15 та №16. Водночас, помилка у даті складання вказаних накладних не заважає ідентифікувати здійснені операції, їх зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, а отже податкові накладні №15 та №16 від 22.02.2019 є підставою для віднесення ТОВ «Овруч Стоун» суми ПДВ, зазначеної у вказаних податкових накладних, до податкового кредиту за лютий 2019 року.

У частині відмови у задоволенні позову, суд мотивував рішення тим, що ТОВ «Овруч Стоун» в квітні 2020 року вдруге віднесено до складу податкового кредиту суму ПДВ у розмірі 4875,03грн, яка вже віднесена до складу податкового кредиту в березні 2020 року, в момент виникнення першої події, а саме перерахування попередньої оплати. Позивачем під час розгляду справи, вказане завищення суми податкового кредити у розмірі 4875,03грн по контрагенту ТОВ «Ельпласт-Львів» не заперечувалось.

Апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасував, ухвалив нове рішення про відмову у задоволенні позову. Суд апеляційної інстанції встановив, що у ході проведення аналізу матеріалів податкової звітності, реєстраційних документів, звітів та інших документів встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, трудових ресурсів при значних обсягах реалізації товарів (робіт, послуг). Судом указано, що неможливо встановити кінцевого виконавця послуг та виробника товарів, а також дослідити ланцюги постачання по постачальникам, у зв`язку з чим відповідач обґрунтовано прийшов до висновку щодо нереальності придбання ідентифікованих товарів та послуг, введення в обіг яких (первинний продаж) не підтверджується фактом (законним джерелом) реального походження цих товарів та послуг (відсутнє дійсне формування активу) у попередніх ланках ланцюга його продажу.

Товариство з рішенням суду апеляційної інстанції не погодилося, звернулося з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Підставою касаційного оскарження позивач визначає пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, тобто, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

В обґрунтування вимог касаційної скарги позивач посилається на те, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права і порушено норми процесуального права. Позивач зазначає, що відсутність у контрагентів матеріальних і трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарських операцій, фактично здійснена операція характеризується тим, що призводить до настання реальних змін майнового стану платника податків, а первинні документи підтверджують її здійснення. Як зауважує позивач, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами. Позивач указує, що суд апеляційної інстанції не дослідив подані Товариством первинні документи та не надав їм належної оцінки, не врахував, що контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені первинними документами, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.

Відповідач скористався правом заперечити проти доводів і вимог касаційної скарги. У відзиві податковий орган не погоджується з твердженням позивача про неврахування висновків Верховного Суду, відповідач звертає увагу, що Суд висновується у конкретній справі, з огляду на докази та обґрунтування. Враховуючи зазначене, відповідач просить залишити касаційну скаргу Товариства без задоволення.

Також, на адресу суду надійшла заява позивача про зупинення дії постанови суду апеляційної інстанції у цій справі до закінчення її перегляду у касаційному порядку.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга Товариства не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

На підставі матеріалів справи у цій справі встановлено, що ТОВ "Овруч Стоун" () зареєстроване як юридична особа 30.04.2013, основний вид діяльності за КВЕД 08.99 добування інших корисних копалин та розроблення кар`єрів.

У період з 28.08.2020 по 11.09.2020 Головним управлінням Державної податкової служби у Житомирській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "Овруч Стоун" на предмет дотримання вимог податкового законодавства при декларуванні за червень 2020 року від`ємного значення з податку на додану і вартість, яке визначено з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.

За результатами перевірки складено акт №203/06-30-05-10/38335496 від 18.09.2020 (далі - акт перевірки).

Відповідно до висновків, викладених в акті перевірки, за її результатами встановлено порушення позивачем, зокрема:

п.44.1 ст.44, п.188.1 ст. 188, п.189,1 ст. 189, п.198.1, п.198.2, п. 198.3, п.198.5., 198,6 ст. 198, п.200.1 п.200.2, п. 200.4 ст. 200, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України в результаті чого завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду, на суму 83 574 грн., в тому числі: за червень 2020 року на суму 83 574 грн.;

п.44.1 ст.44, п.188.1 ст. 188, п,189.1 ст. 189, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5., 198.6 ст. 198, п.200.1 п.200.2, п. 200.4 ст. 200, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання з ПДВ до сплати на суму 1 218 267 грн., в тому числі: за червень 2019 року на суму 1 218 267 грн.;

п.198.5 ст.198, п.201.1, 201.10 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого не складено та не зареєстровано у ЄРПН податкові накладні на загальну суду ПДВ 3 573,33 грн. а саме: за жовтень 2019 року 31.10.2019 на загальну суму 20 494,02 грн. в т.ч. ПДВ 3 415,67 грн.; за листопад 2019 року 30.11.2019 на загальну суму 389,51 грн. в т.ч. ПДВ 64,92 грн.; за травень 2020 року 31.05.2020 на загальну суму 278,22 грн. в т.ч. ПДВ 46,37 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем 21.10.2020 прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ про збільшення податкового зобов`язання з ПДВ на суму 1' 522' 834грн., з яких: 1' 218' 267'грн. - основне зобов`язання, штрафні (фінансові) санкції - 304567грн. (т.1 а.с. 96);

№ про завищення суми від`ємного значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за платежем податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму розміром 80559грн. (т.1 а.с.95).

Позивач, вважаючи рішення відповідача протиправними, звернувся до суду з адміністративним позовом про їх скасування.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.3 цієї статті ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

В силу вимог пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Водночас, статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У справі, що розглядається, судами встановлено, що між ТОВ "Овруч Стоун" (Замовник) та ТОВ "Локомотив-Постач" (Виконавець) укладено договір виконання ремонтних робіт №10/01/2019 від 10.01.2019.

Відповідно до умов договору (п.1.1) виконавець зобов`язуються виконати поточний ремонт тепловозів: ТЕМ1 №1108, ТЕМ4а №1698, ТЕМ4а №2349, вартість робіт за договором (п.2.1) складає 3 021 288 грн. з ПДВ.

ТОВ "Овруч Стоун" за період з 01.02.2019 по 31.03.2019 отримано від ТОВ "Локомотив-Постач" послуги з ремонту тепловозів на загальну суму 1' 487' 621,22 грн. у т.ч. ПДВ - 247936,87грн.

Згідно з даними бухгалтерського обліку по рахунку 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" між ТОВ "Овруч Стоун" та ТОВ "Локомотив-Постач" по договору №10/01/2019 від 10.01.2019 станом на 01.03.2020 рахується дебіторська заборгованість на користь ТОВ "Овруч Стоун" у сумі 818634грн., у т.ч. ПДВ 136439грн.

Дебіторська заборгованість виникла за рахунок перерахування ТОВ "Овруч Стоун" попередніх оплат за товари та послуги згідно з договором №10/01/2019 від 10.01.2019 за лютий 2020 року, суми ПДВ з яких віднесені до складу податкового кредиту, відповідно до виписаних ТОВ "Локомотив-Постач" податкових накладних, а саме:

п/н №1 від 06.02.2019 на загальну суму 676020грн., у т.ч. ПДВ 112670грн.,

п/н №2 від 19.02.2019 на загальну суму 142614грн., у т.ч. ПДВ - 23769грн.

У березні 2019 року ТОВ "Овруч Стоун" отримано від ТОВ "Локомотив-Постач" згідно з актом виконаних робіт №3 від 25.05.2019 послуги по ремонту локомотива ТЕМ4а на загальну суму 1' 487' 621,22грн., у т.ч. ПДВ. 247936,87грн., а також у березні 2019 року ТОВ "Овруч Стоун" проведено оплату послуг згідно з платіжним дорученням №1940 на загальну суму 633529,14грн., у т.ч. ПДВ 105588,19грн.

На суму оплати ТОВ "Локомотив-Постач" виписано податкову накладну №2 від 07.03.2019, яку ТОВ "Овруч Стоун" віднесено до складу податкового кредиту за березень 2019 року.

Суд апеляційної інстанції вказав, що ТОВ "Овруч Стоун" за березень 2019 року мало віднести до складу податкового кредиту при наявності виписаної та зареєстрованої в ЄРПН податкової накладної суму ПДВ 5 909,68 грн., з кредиторської заборгованості 35 458,08 грн. (1487621,22 - 818634 - 633529,14), однак, платником податку у березні 2019 року безпідставно віднесено до складу податкового кредиту податкову накладні №3 від 23.05.2019 на загальну суму 811601,22грн., у т.ч. ПДВ 135 266,87грн., затим, що 25.03.2019 відсутня будь-яка з подій, яка б давала право виписки податкової накладної на дану суму, яку ТОВ "Овруч Стоун" віднесено до складу податкового кредиту.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції урахував, що згідно з даними АІС "Податковий блок" станом на дату написання Акта перевірки ТОВ "Локомотив-Постач" зареєстровано у ГУ ДПС у Дніпропетровській області, Криворізьке Південне Управління, Криворізька Південна ДПІ (Центрально-міський район, м. Кривий Ріг). Дата реєстрації платником ПДВ - 01.02.2019.

Відповідно до звітів нарахування єдиного внеску за лютий 2019 року - облікова кількість штатних працівників - 4 особи, за березень 2019 року - 4 особи.

Як вбачається, апеляційний суд констатував, що ведення діяльності, пов`язаної із ремонтом тепловозної техніки, яка має різноманітні характеристики та потребує особливих умов (надання) виробництва без достатньої кількості працівників неможливо, оскільки дана діяльність характеризується своєрідними фізичними властивостями послуг їх надання, які потребують значного обсягу трудовитрат та особистої участі персоналу. Відповідні послуги із залученням стороннього трудового ресурсу придбавались лише частково у незначних обсягах.

Згідно з фінансовими звітами суб`єкта малого підприємництва за 2018-2019 роки відсутня будь-яка інформація про наявність основних засобів.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що аналіз можливостей виконання оформлених господарських операцій з придбання (виробництва)/продажу ідентифікованих товарів/послуг із використанням наявних основних засобів, об`єктів оподаткування, земельних ділянок: виконання оформлених господарських операцій наявним трудовим та матеріальним ресурсом не є можливим.

За наведених обставин, відсутнє підтвердження обсягів наданих послуг підприємством ТОВ "Локомогив-Постач", не встановлено ланцюг постачання послуг/товарів від виробника до кінцевого споживача.

Також, у цій справі за результатами перевірки встановлено, що між ТОВ "Овруч Стоун" (Замовник) та ТОВ "Торгово-будівельна компанія "Дніпро" (Підрядник) укладено договір підряду від 11.12.2018 №11/12/18 на виконання ремонтних-будівельних робіт (капітальний ремонт 795 метрів залізничної колії, ремонт 10 комплектів стрілочних переводів та частковий поточний ремонт 6,1 км залізничної колії). Вартість робіт за договором складає 3' 759' 840грн. з ПДВ.

У березні 2019 року ТОВ "Овруч Стоун" отримано від ТОВ "ТБК Дніпро" послуги з капітального ремонту залізничної колії та стрілочних переводів на загальну суму 3' 755' 382,47грн., у т.ч. ПДВ - 625897,08грн.

Крім того, між ТОВ "Овруч Стоун" (Замовник) та ТОВ "ТБК Дніпро" (Підрядник) укладено договір підряду від 08.02.2018 №08/02/18 на виконання ремонтних-будівельних робіт.

На виконання умов договору у лютому 2019 року ТОВ "ТБК Дніпро" надано послуги по поточному ремонту залізничної колії на загальну суму 113784,59грн., у т.ч. ПДВ 18964,10грн.

За даними Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ "ТБК Дніпро" за відповідні періоди виписано податкові накладні на суму ПДВ 18964,10грн.

Суд апеляційної інстанції урахував, що наявність трудових ресурсів у періоді здійснення діяльності згідно зі звітами про нарахування єдиного внеску - облікова кількість штатних працівників - 2 особи за березень 2019 року.

З викладеного слідує, що ведення діяльності, пов`язаної із капітальним ремонтом залізничних копій, яка має різноманітні характеристики та потребує особливих умов виробництва без достатньої кількості працівників неможливо, оскільки основна діяльність характеризується своєрідними фізичними властивостями послуг їх надання, які потребують значного обсягу трудовитрат, особистої участі персоналу.

У ході проведення аналізу матеріалів податкової звітності, реєстраційних документів, звітів та інших документів встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, трудових ресурсів при значних обсягах реалізації товарів (робіт, послуг).

Контролюючим органом досліджено джерела походження послуг та товарно-матеріальних цінностей згідно з Єдиним реєстром податкових накладних.

Встановлено, що ТОВ "ТБК Дніпро" протягом березня 2019 року здійснювало придбання "Робіт з ремонту залізничної колії" від ряду постачальників, а саме:

ТОВ "БЕНТОНС" на суму ПДВ 500000грн.,

ТОВ "БІСЕРІКА" на суму ПДВ 651666,67грн.,

ТОВ "МОКАНГ" на суму ПДВ 291666,67грн.,

ТОВ "СТАРТ БОРН" на суму ПДВ 608333,34грн.,

ТОВ "ФОКС КОНСАЛТИНГ" на суму ПДВ 341666,67грн.

З`ясовано, що ТОВ "БЕНТОНС" (дата державної реєстрації 06.06.2018) за 2019 рік звітність, окрім ПДВ, не подавалась, працюючі відсутні. Протягом січня-березня 2019 року товариством придбано: яйця курячі, чіпси, кава, мінеральні води, соки, печиво, молоко, морозиво, шоколад, свинина в напівтушах, сало, мандарини, лимони, морепродукти, автопослуги та інше. Серед придбаних товарів та послуг відсутні факти придбання послуг пов`язаних із ремонтом залізничних колій та ТМЦ необхідних для цього;

ТОВ "БІСЕРІКА" (дата державної реєстрації 08.06.2018) за 2019 рік звітність, окрім ПДВ, не подавалась, працюючі відсутні. Протягом січня-березня 2019 року товариством придбано: хліб, печиво, соки, чіпси, кава, мінеральні води, молоко, морозив, шоколад, ковбаса, сосиски, пшениця, свинина в напівтушах, сало, мандарини, лимони, морепродукти, запчастини, автопослуги та інше, серед придбаних товарів та послуг відсутні факти придбання послуг пов`язаних із ремонтом залізничних колій та ТМЦ необхідних для цього;

ТОВ "МОКАНГ" (дата державної реєстрації 08.08.2018) за 2019 рік звітність, окрім ПДВ, не подавалась, згідно з повідомлень про прийняття на роботу 5 працівників - протягом березня 2019 року придбано різного роду ТМЦ, окрім того "Роботи з ремонту залізничної колії" у 29 підприємств по 60 000 грн., у т.ч. ПДВ - 10 000 грн., у кожного. У всіх 29 постачальників, серед придбаних товарів та послуг відсутні факти придбання послуг, пов`язаних із ремонтом залізничних колій та ТМЦ, необхідних для цього;

ТОВ "СТАРТ БОРН" (дата державної реєстрації 10.07.2018) за 2019 рік звітність, окрім ПДВ та податку на прибуток за 2019 рік, де задекларовано дохід в розмірі 4000грн. не подавалась, працюючі відсутні. Протягом березня 2019 року придбано різного роду ТМЦ, окрім того "Роботи з ремонту залізничної колії" у 30 підприємств по 60000грн., у т.ч. ПДВ 10000грн., у кожного. У всіх 30 постачальників, серед придбаних товарів та послуг відсутні факти придбання послуг, пов`язаних із ремонтом залізничних колін та ТМЦ, необхідних для цього;

ТОВ "ФОКС КОНСАЛТИНГ" (дата державної реєстрації 07.08.2018) за 2019 рік звітність, окрім ПДВ не подавалась, працюючі - відсутні. Протягом березня 2019 року товариством придбано різного роду ТМЦ, окрім того "Роботи з ремонту залізничної колії" у 35 підприємств по 60000грн., у т.ч. ПДВ 10000грн. у кожного. У всіх 35 постачальників, серед придбаних товарів та послуг відсутні факти придбання послуг, пов`язаних з ремонтом залізничних колій та ТМЦ, необхідних для цього.

За наведених обставин, апеляційний суд не міг не погодитись з доводами контролюючого органу, що неможливо встановити кінцевого виконавця послуг та виробника товарів, а також дослідити ланцюги постачання по вказаним вище постачальникам, з огляду на що, відповідач дійшов висновку щодо нереальності придбання ідентифікованих товарів та послуг, введення в обіг яких (первинний продаж) не підтверджується фактом (законним джерелом) реального походження цих товарів та послуг (відсутнє дійсне формування активу) у попередніх ланках ланцюга його продажу.

Окрім того, у цій справі встановлено, що між ТОВ "Овруч Стоун" та ТОВ "Полісся Будінвест" укладено договір підряду від 04.04.2019 №04/04-19 на виконання ремонтних робіт.

Відповідно до умов договору (п.1.1) Підрядник зобов`язується виконати у встановлений Договором строк такі роботи: "Ремонт залізничної колії та стрілочних переводів". Вартість робіт за договором (п.4.1) складає 1' 104' 000грн. з ПДВ.

У травні 2019 року ТОВ "Овруч Стоун" отримано від ТОВ "Полісся Будінвст" послуги з ремонту залізничної колії та стрілочних переводів на загальну суму 1 102 260 грн., у т.ч. ПДВ 167 043,33 грн.

Суми ПДВ по придбаних послугах (роботах) ТОВ "Овруч Стоун" віднесено до складу податкового кредиту у відповідних звітних періодах.

У свою чергу, згідно з даними АІС "Податковий блок" ТОВ "Полісся Будінвст" відповідно до звітів нарахування єдиного внеску за травень 2019 року облікова кількість штатних працівників - 3 особи.

Неспростованими залишаються твердження відповідача, що ведення діяльності, пов`язаної із ремонтом залізничних колій, яка має різноманітні характеристики та потребує особливих умов виробництва (надання послуг), без достатньої кількості працівників неможливо, так як дана діяльність характеризується своєрідними фізичними властивостями послуг їх надання, які потребують значного обсягу трудовитрат, особистої участі персоналу.

У зв`язку із неможливістю самостійного падання послуг ТОВ "Полісся Будінвст" відповідачем досліджено джерела походження послуг та товарно-матеріальних цінностей згідно Єдиного реєстру податкових накладних.

ТОВ "Полісся Будінвест" протягом травня 2019 року здійснювало придбання: пересувна дробильно-сортувальна установка (11ДСУ-30), багатофункціональний пристрій CANON i-SENSYS, кабель, картридж, ноутбук, автогума, організація перевезень, відправлень. Серед придбаних товарів та послуг відсутні факти придбання послуг, пов`язаних із ремонтом залізничних колій та ТМЦ, необхідних для цього.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів касаційної скарги, суд відзначає, що законодавчі положення свідчать на користь висновку про те, що податкові наслідки у вигляді формування податкового кредиту є правомірними лише у випадку реального виконання господарської операції та її підтвердження належними первинними документами, що відповідають критерію повноти та достовірності представлення інформації про юридичний факт і дозволяють встановити дійсний рух активів у процесі виконання господарської операції. Господарські операції для визначення податкового кредиту мають фактично відбутись, вони повинні підтверджуватись належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, а також такі операції мають спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Для вирішення спору по суті та надання оцінки правомірності проведення позивачем податкового обліку, суд перевіряє відповідність вимогам законодавства первинних документів, їх наявність, що вимагається нормативно-правовими актами та безпосередньо укладеними угодами. Поряд з цим, окрім мінімально необхідних згідно податкового законодавства документів суд має перевірити й інші документи та обставини, які мають підтвердити реальність виконання спірної операції, що відображена в податковому обліку.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У справі, що розглядається, в обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень позивач вказав, що судом апеляційної інстанції не враховано висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у постановах Верховного Суду.

Зазначені доводи не знайшли свого підтвердження за результатами касаційного розгляду справи. Практика Верховного Суду, яка, якщо її систематизувати, полягає в тому, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Ні податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання, ні помилки в оформленні первинних документів самі по собі не є самостійними підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

Касаційний суд відзначає, що обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість витрат (у тому числі і по сплаті ПДВ) первинними документами покладається на платника, адже саме він виступає суб`єктом, що використовує включену постачальником до ціни товару суму ПДВ при обчисленні суми податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету, а також зменшує об`єкт оподаткування за фактом понесення витрат.

Стаття 90 КАС України встановлює, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд апеляційної інстанції врахував висновки викладені Верховним Судом, відповідно до яких, наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу, з огляду на що, колегія суддів прийшла до висновку, що аналіз правовідносин позивача з контрагентами дає підстави стверджувати, що реальність здійснення господарських операцій, які документально оформлені між позивачем та контрагентами, не підтверджені.

Позивач не спростував твердження, що ведення діяльності, пов`язаної із ремонтом тепловозів, залізничних колій, яка має різноманітні характеристики та потребує особливих умов виробництва (надання послуг), без достатньої кількості працівників неможливо, так як дана діяльність характеризується своєрідними фізичними властивостями послуг їх надання, які потребують значного обсягу трудовитрат, особистої участі персоналу.

З огляду на що, надані позивачем до перевірки та до суду документи мають ознаки формальних, таких, що не підтверджують заявлений обсяг поставленого товару та понесених позивачем витрат, не відповідають дійсним обставинам та таких, що не підтверджують факти реального здійснення господарських операцій (з огляду на вище встановлені обставини - відсутність у зазначених суб`єктів підприємницької діяльності трудових ресурсів, необхідних для провадження господарської діяльності; відсутність відомостей про наявні основні засоби, відсутність реального встановлення походження послуг за даними ЄРПН, податкової звітності контрагентів).

У касаційній скарзі позивачем відзначено, що податкову інформацію не слід брати до уваги, оскільки Податковий кодекс України не ставить право платника ПДВ на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів, Товариство звертає увагу, що у разі, якщо контрагенти не виконали свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цих осіб.

Необхідно враховувати, що право на віднесення позивачем сум до податкового кредиту, що відображена ним у бухгалтерському та податковому обліку, залежить від наявності належно оформлених первинних документів, за наявності фактичного здійснення господарської операції. Натомість, як встановлено під час розгляду даної справи, реальність здійснення господарських операцій, що документально оформлені, залишилась не підтвердженою.

Суд касаційної інстанції ураховує, що як зазначено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19, визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Саме по собі: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів (окремо) - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій.

Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, платник повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податків даних податкового обліку.

Такі висновки зроблені Верховним Судом у ряді постанов (але на виключно): від 28.05.2020 у справі №826/15364/17, від 28.05.2020 у справі №820/379/16, від 15.06.2020 у справі №1440/2276/18

У касаційній скарзі Товариство посилається на те, що судом апеляційної інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права із вказівкою про незастосування висновків, викладених у постановах Верховного Суду за подібних правовідносин. Однак, позивач вказує на правові позиції Верховного Суду, пов`язані виключно з критеріями оцінки доказів та висновками, здійсненими за результатами їх дослідження, що не є свідченням застосування апеляційним судом у цій справі норм права, без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду. Аналіз висновків суду апеляційної інстанції у цій справі та в наведених позивачем рішеннях суду касаційної інстанції свідчить про те, що вони ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, результати розгляду яких залежать від їх (обставин) повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення.

Як вбачається у цій справі, доводи заявника касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, натомість зводяться виключно до переоцінки встановлених обставин справи, що виходить за межі повноважень касаційного суду, визначених статтею 341 КАС України.

Суд вважає за необхідне наголосити, що, виходячи з окреслених процесуальним законом меж, предметом касаційного перегляду можуть бути виключно питання права, а не факту, а тому до їх переоцінки Верховний Суд вдається у разі наявності підстав, визначених підпунктами 1, 3, 4 частини другої статті 353 КАС України.

Крім того, у справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції вказав, що відповідно до договору №79ПО/2019 від 21.02.2019 ТОВ "Овруч Стоун" згідно платіжного доручення №01896 від 25.02.2019 (за запчастини згідно рахунку №18/19 від 22.02.2019) проведено попередню оплату ТОВ "Креатив-Проект" на загальну суму 203 280,00 грн., в тому числі ПДВ 33 880,00 грн. На дану операцію постачальник безпідставно виписав податкову накладну №15 від 22.02.2019, яку ТОВ "Овруч Стоун" включає до складу податкового кредиту за лютий 2019 року на суму ПДВ 33 880 грн., оскільки відповідно до платіжного доручення від 25.02.19 ТОВ "Овруч Стоун" перераховує попередню оплату за запчастини ТОВ "Креатив-Проект", а тому 25.02.2019 повинно бути датою виписки податкової накладної, а не 22.02.2019.

Відповідно до договору №80ВР/2019 від 21.02.2019 року ТОВ "Овруч Стоун", згідно платіжного доручення №01895 від 25.02.2019 (за послуги згідно рахунку Ц19/19 віл 22.02.2019) проведено попередню оплату ТОВ "Креатив-Проект" на загальну суму 46 800,00 грн., в тому числі ПДВ 7 800,00 грн. на дану операцію постачальник безпідставно виписав податкову накладну №15 від 22.02.2019, яку ТОВ "Овруч Стоун" включає до складу податкового кредиту за лютий 2019 року на суму ПДВ 7800 грн., оскільки відповідно до платіжного доручення від 25.02.2019 ТОВ "Овруч Стоун" перераховує попередню оплату за послуги ТОВ "Креатив- Проект" і саме 25.02.2019 повинно бути датою виписки податкової накладної, а не 22.02.2019.

Також, у правовідносинах з ТОВ "КСК-Автоматизація" ТОВ "Овруч Стоун" за травень 2020 року мало право віднести до складу податкового кредиту при наявності виписаної та зареєстрованої в ЄРПН податкової накладної суму ПДВ 43250грн., з кредиторської заборгованості 259 500 грн., однак платником податку у травні 2020 року віднесено вдруге податкові накладні, а саме: п/н №11/1 від 27.05.2020 на загальну суму 312 000 грн., у т.ч. ПДВ 52 000 грн., п/н №12/1 від 27.05.2020 на загальну суму 15 000 грн., в тому числі ПДВ 2 500 грн., п/н №6/1 від 19.05.2020 на загальну суму 42 000 грн., в тому числі ПДВ 7 000 грн., які були виписані на попередню оплату та віднесені до складу податкового кредиту ТОВ "Овруч Стоун" за січень, лютий, березень 2020 року.

У цій частині, позивач не наводить правових підстав у спростування висновків суду апеляційної інстанції, не вказує доводів неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Товариство у касаційній скарзі викладає власну позицію щодо спірних правовідносин і зазначає про непогодження з висновками суду.

Суд касаційної інстанції, переглянувши заяву Товариства про зупинення дії судового рішення, вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви позивача про зупинення дії постанови суду апеляційної інстанції, з огляду на положення частини першої статті 375 КАС України, згідно якої суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку, - оскільки за наслідками касаційного провадження розгляд справи закінчено.

Як встановлено пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОВРУЧ СТОУН» залишити без задоволення.

Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2022 у справі №240/895/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Р.Ф. Ханова

Судді Верховного Суду