Справа № 500/29/24
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/29/24

18 березня 2024 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, в якій просив:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, які полягають у не зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 05.02.1997 по 31.12.2002 та з 01.05.2004 по 28.11.2017 у повному обсязі, згідно відомостей за даними трудової книжки колгоспника від 05.02.1997 серія НОМЕР_1 ,

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу періоди трудової діяльності з 05.02.1997 по 31.12.2002 та з 01.05.2004 по 28.11.2017 у повному обсязі, згідно відомостей за даними трудової книжки колгоспника від 05.02.1997 серія НОМЕР_1 та здійснити відповідний перерахунок та виплату пенсії з моменту її призначення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області, отримує пенсію віком у відповідності до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За власними розрахунками страховий стаж позивача, враховуючи період навчання, служби в радянській армії та отримання державної соціальної допомоги по безробіттю на даний складає 36 років 7 місяців 14 днів.

На звернення від 27.11.2023 про надання інформації щодо порядку нарахування та зарахування трудового стажу згідно трудової книжки надана відповідь від 13.12.2023 згідно якої період роботи в колгоспі з 1997 року по 2002 рік позивачу зараховано за фактичною тривалістю (не у повному обсязі), оскільки в матеріалах пенсійної справи відсутні протоколи зарахування років, в яких не виконано встановленого мінімуму у повному обсязі, тому обчислення стажу період роботи протягом вищевказаних років враховано за фактичною тривалістю.

Періоди роботи з 01.05.2004 по 28.11.2017 зараховано пропорційно сплачених внесків.

Вважає протиправними дії відповідача щодо не зарахування до його страхового стажу період трудової діяльності з 05.02.1997 по 31.12.2002 та з 01.05.2004 по 28.11.2017 у повному обсязі, згідно відомостей, що зазначені у трудовій книжці протиправними, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 03.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 16.02.2024 визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Призначено у справі судове засідання на 29.02.2024. Продовжено відповідачу Головному управлінню Пенсійного фонду України у Тернопільській області строк для подання відзиву на позовну заяву на десять календарних днів з дня отримання ухвали суду. Продовжено процесуальний строк розгляду справи №500/29/24.

28.02.2024 від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Обґрунтовуючи заперечення з посиланням на норми чинного законодавства вказує, що періоди трудової діяльності позивача з 01.09.1974 по 04.02.1997, згідно наданої до органів Пенсійного фонду трудової книжки без номера від 05.09.1974, зараховані до його трудового стажу під час призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"

Відтак, у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 05.02.1997, не зазначено про кількість відроблених позивачем людиноднів за рік в господарстві, тобто кількість відроблених трудоднів (або людиноднів), а також встановлений мінімум трудоднів (або людиноднів) за рік.

Тому трудовий стаж позивача обчислено відповідно до архівної довідки про трудовий його стаж із встановленим мінімумом та кількістю відпрацьованих в колгоспі вихододнів за період роботи з 1997 року по 2002 рік, виданої трудовим архівом Гусятинської районної ради.

Оскільки у зазначеному періоді роботи були роки, протягом яких позивач не виконував встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, а також не зазначено та не надано відповідних протоколів про зарахування років, в яких не виконано встановленого мінімуму, органом Пенсійного фонду при обчисленні стажу період роботи протягом вищевказаних років враховано за фактичною тривалістю.

Періоди роботи з 01.05.2004 зараховані до страхового стажу позивача за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, згідно яких спостерігаються місяці, в яких сума сплачених страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, у зв`язку з чим ці періоди враховано до страхового стажу пропорційно до суми сплачених страхових внесків.

З огляду на викладене вище, вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні 29.02.2024 представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 29.02.2024 заперечив проти задоволення позову з мотивів, наведених у відзиві, просив відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні 29.02.2024 оголошено перерву до 13.02.2024.

Ухвалою суду від 13.03.2024 вирішено перейти до розгляду адміністративної справи №500/29/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області, як отримувач пенсії віком у відповідності до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На звернення позивача щодо зарахування страхового стажу в повному обсязі відповідачем надана відповідь листом від 13.12.2023 за №11227-11562/Г-02/8-1900/23, що за результатами розгляду документів електронної пенсійної справи, до страхового стажу враховано всі періоди його роботи, згідно записів трудових книжок, додатково долучених документів та за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, відповідно до сплачених страхових внесків.

Таким чином страховий стаж складає 27 років 07 місяців 06 днів (враховано по 28.11.2017).

При цьому в матеріалах електронної пенсійної справи міститься архівна довідка про трудовий стаж позивача із встановленим мінімумом та кількістю відпрацьованих в колгоспі вихододнів за період роботи з 1997 року по 2002 рік.

Оскільки, у зазначеному періоді роботи були роки, протягом яких позивач не виконував встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, а також не зазначено та не надано відповідних протоколів про зарахування років, в яких не виконано встановленого мінімуму, тому при обчисленні стажу період роботи протягом вищевказаних років враховано за фактичною тривалістю.

Періоди роботи з 01.05.2004 зараховані до страхового стажу за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, згідно яких спостерігаються місяці, в яких сума сплачених страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Тому ці періоди враховано до страхового стажу пропорційно до суми сплачених страхових внесків.

Не погоджуючись з такими діями відповідача щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи в повному обсязі позивач звернувся до суду за захистом своїх пенсійних прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески (стаття 1 Закону №1058-ІV, який набрав чинності з 01.01.2004).

Таке ж визначення містить і частина перша статті 24 Закону №1058-ІV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно частини першої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788 (далі - Закон №1788) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга стаття 24 Закону №1058-ІV).

Відповідно пункту 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 "Про трудові книжки колгоспників" (була чинна на час внесення записів до трудової книжки) трудова книжка колгоспника являється основним документом про трудову діяльність членів колгоспу.

Відповідно до статей 3, 48 Примірного статуту колгоспників, прийнятого ІІІ Всесоюзним з`їздом колгоспників 27.11.1969, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 28.11.1969, громадяни СРСР приймались в члени колгоспу на підставі заяви, яка розглядалася спочатку правлінням колгоспу, після чого прийом у члени колгоспу проводиться загальними зборами колгоспників за поданням правління.

Згідно пунктів 1, 2, 6 Основних Положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу. Всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Також слід відмітити про встановлений зразок трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, пунктом 1 якого передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Як вбачається з трудової книжки колгоспника позивача серія НОМЕР_1 , у період з 05.02.1997 по 01.03.2015 та з 13.03.2015 по 07.04.2016 працював в колгоспі "Медобори" с. Паївка (яке в подальшому неодноразово реорганізовувалось в ТОВ "Медобори", ПАПП "Медобори", ПАП "Медобори"), про що є відповідні записи в трудової книжці, які засвідчені підписом голови колгоспу (директора ТОВ), печаткою колгоспу.

Також за вказаний період містяться відомості про виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві, зокрема за 1997 рік - 145, 1998 рік - 174, 1999 рік - 108, 2000 рік - 57, 2001 рік - 15, 2002 рік - прочерк, 2003 рік - прочерк, 2004 рік - 144, 2005 рік - 145,5, 2006 рік - 145, 2007 рік - 162, 2008 рік - 167, 2009 рік - 100, 2010 рік - 8.

Крім того як видно зі змісту відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 13.12.2023 за №11227-11562/Г-02/8-1900/23 в матеріалах електронної пенсійної справи позивача міститься архівна довідка про його трудовий стаж із встановленим мінімумом та кількістю відпрацьованих в колгоспі вихододнів за період роботи з 1997 року по 2002 рік.

Виходячи з вищенаведеного суд погоджується з твердженням відповідача, що оскільки у зазначеному періоді роботи були роки, протягом яких позивач не виконував встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, а також не зазначено та не надано відповідних протоколів про зарахування років, в яких не виконано встановленого мінімуму, тому при обчисленні стажу період роботи протягом вищевказаних років враховано за фактичною тривалістю.

Суд вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на час виникнення спірних правовідносин діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, і не знаходить порушення закону у його діях щодо зарахування періоду роботи позивача в колгоспі з 05.02.1997 по 31.12.2002.

Таким чином позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Щодо позовних вимог про зарахування до страхового стажу періоду з 01.05.2004 по 28.11.2017 у повному обсязі, який, як слідує з матеріалів справи, зарахований до страхового стажу позивача за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, згідно яких спостерігаються місяці, в яких сума сплачених страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, у зв`язку з чим ці періоди враховано до страхового стажу пропорційно до суми сплачених страхових внесків, то суд враховує наступне.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-ІV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

За положеннями статті 20 Закону України №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до вказаного Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Як встановив суд періоди роботи позивача з 01.05.2004 зараховані до страхового стажу за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, згідно яких спостерігаються місяці, в яких сума сплачених страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Тому ці періоди враховано до страхового стажу пропорційно до суми сплачених страхових внесків.

Суд вказує на те, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Суд погоджується із аргументами позивача про те, що внаслідок невиконання роботодавцем обов`язку зі сплати внесків до Пенсійного фонду України він позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам у сфері соціального захисту.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків в повному обсязі за період з 01.05.2004 по 07.04.2016 не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії.

Таким чином, суд вважає, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків,

Суд зазначає, що згідно записів №№10-12 трудової книжки позивач в період з 25.04.2016 по 28.12.2017 отримував допомогу по безробіттю.

Таким чином, суд вважає протиправними дії відповідача щодо відмови зарахуванні до страхового стажу періоду з 01.05.2004 по 07.04.2016 у повному обсязі згідно записів трудової книжки колгоспника від 05.02.1997 серія НОМЕР_1 .

З метою ефективного поновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.05.2004 по 07.04.2016 у повному обсязі згідно записів трудової книжки колгоспника від 05.02.1997 серія НОМЕР_1 , здійснити перерахунок та виплату пенсії з моменту її призначення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до статті 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.05.2004 по 07.04.2016 у повному обсязі згідно записів трудової книжки колгоспника від 05.02.1997 серія НОМЕР_1 , здійснити перерахунок та виплату пенсії з моменту її призначення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути га рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 18 березня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська область, Тернопільський район, 46001, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.