Справа № 140/2020/24
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/2020/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Щербюк Г.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача та третьої особи Савчук Г.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Міністерство юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі відповідач, Відділ ПВР), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Міністерство юстиції України (далі третя особа, Мінюст) про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Відділу ПВР Мурихіна С.В. від 31.01.2024 про закінчення виконавчого провадження щодо поновлення на посаді заступника начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Волинським окружним адміністративним судом 05.10.2023 був виданий ОСОБА_1 виконавчий лист №16298/2023 про поновлення на посаді заступника начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) з 01.03.2023. На підставі даного виконавчого листа Відділом ПВР було відкрито виконавче провадження №73980474.

16.02.2024 позивач отримала через АТ «Укрпошта» постанову відповідача від 31.01.2024 про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення у повному обсязі. З даною постановою позивач не згідна та вважає рішення державного виконавця протиправним. При цьому вказує, що оскаржувана постанова прийнята із порушенням вимог пункту 9 частини першої статті 39 та статті 65 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII), оскільки видання Мінюстом наказу про поновлення на роботі без фактичного допуску до виконання своїх посадових обов`язків, не ознайомлення при поновленні на посаді з посадовою інструкцією не є повним виконанням рішення. Крім того, позивач зазначає, що всупереч статті 63 Закону №1404-VIII відповідач не перевірив виконання рішення боржником та не склав акт державного виконавця про виконання рішення суду про поновлення на посаді, який передбачений Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Мінюсту 02.04.2012 №512/5.

З наведених підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами, визначеними Розділом 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.23).

У поданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні. Свою позицію обґрунтовує тим, що на виконання до Відділу ПВР надійшов виконавчий лист №140/5290/23, виданий 05.10.2023 Волинським окружним адміністративним судом, про поновлення позивача на посаді заступника начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) з 01.03.2023.

26.01.2024 державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №73980474, копію якої направив боржнику до виконання, стягувачу до відома.

30.01.2024 від боржника надійшов лист, у якому повідомлено, що на виконання рішення Волинського оружного адміністративного суду від 29.08.2023, постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2023 ОСОБА_4 поновлено з 01.03.2023 на посаді заступника начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

До листа додано наказ Мінюсту №79/к від 11.01.2024 про поновлення позивача.

Відповідно до вимог частини другої статті 65 Закону №1404-VIII рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, 31.01.2024 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №73980474.

Представник відповідача вважає, що державний виконавець діяв в межах своїх повноважень та Закону №1404-VIII, відповідно позовні вимоги є безпідставними, а підстави для задоволення позову відсутні (а.с.59-61).

Представник третьої особи у поясненнях заперечила проти позову з тих же підстав, що і представник відповідача.

Додатково зазначила, що на виконання наказу Мінюсту про поновлення позивача на посаді Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Львів) видано наказ від 18.01.2024 №2/к «Про визначення робочого місця ОСОБА_1 », відповідно до якого визначено робоче місце позивача за адресою: кабінет 101, І поверх, вул.Володимирська, 1, м.Луцьк, Волинська обл. Із зазначеним наказом позивач ознайомлена особисто під підпис. Крім того, позивачу відповідно до табеля обліку робочого часу за січень 2024 року за період з 18.01.2024 по 31.01.2024 нараховано заробітну плату в сумі 7673,91 грн.

З врахуванням викладеного вважає, що відповідач правомірно закінчив виконавче провадження, оскільки рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

Також зазначила про недоречність тверджень позивача щодо не ознайомлення її із посадовою інструкцією заступника начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), оскільки позивача було поновлено та допущено до виконання посадових обов`язків за посадою, яку вона займала до звільнення. Разом з тим, відповідно до Акту про надання повторно копії посадової інструкції ОСОБА_1 від 27.02.2024 позивачу повторно надано до відома копію посадової інструкції.

З наведених підстав представник третьої особи просила в задоволенні позову відмовити повністю (а.с.76-83).

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи заперечила проти позову з підстав, викладених у відзиві та поясненнях, просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29.08.2023 у справі №140/5290/23, зокрема, поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) з 01.03.2023. У вказаній частині рішення звернуто до негайного виконання та судом видано позивачу виконавчий лист від 05.10.2023 №16298/2023 (а.с.9, 32-37).

26.01.2024 державним виконавцем Відділу ПВР винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №73980474 з виконання даного виконавчого листа, яку скеровано до Мінюсту для виконання (а.с.72-73).

30.01.2023 Мінюст повідомив виконавця про виконання рішення суду та видання наказу від 11.01.2024 №79/к «Про поновлення» (а.с.68).

31.01.2024 державним виконавцем, керуючись вимогами п.9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону №1404-VIII, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №73980474. Дана постанова мотивована тим, що відповідно до наказу про поновлення від 11.01.2024 №79/к поновлено ОСОБА_1 з 01.03.2023 на посаді заступника начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с.67).

Не погоджуючись з постановою про закінчення виконавчого провадження, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу частини першої статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів».

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Статтею 65 Закону №1404-VIII визначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

При цьому, як передбачає частина перша статті 63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Спірні правовідносини виникли з приводу закінчення виконавчого провадження згідно із пунктом 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII (у разі фактичного виконання рішення).

Суд встановив, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29.08.2023 у справі №140/5290/23 ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) з 01.03.2023.

При цьому за даними ЄДР з 26.09.2022 Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів), структурним підрозділом якого є Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції у Волинській області, знаходиться у стані припинення у зв`язку з реорганізацією, що проведена на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.08.2022 №912 «Про реорганізацію міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції», відповідно до якої Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) реорганізовано шляхом його приєднання до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) з перейменуванням у Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (а.с.38-58).

Наказом Мінюсту від 11.01.2024 №79/к «Про поновлення» позивача поновлено з 01.03.2023 на посаді заступника начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Водночас позивач не допущена до виконання своїх посадових обов`язків, оскільки установа перебуває у стані припинення, свою діяльність здійснює лише ліквідаційна комісія установи.

Отже, працівника поновлено на посаді в державному органі, який на момент прийняття наказу про поновлення фактично реорганізовано та перебуває в стані припинення.

Правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 26.02.2020 у справі №702/725/17, від 17.06.2020 у справі №521/1892/18, від 20.10.2022 у справі №160/12318/21, від 16.11.2022 у справі №709/1465/19, від 30.11.2022 у справі №240/12764/21.

Верховний Суд вже неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх обов`язків. Тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи, фактично допущено до роботи такого працівника та внесено відповідні записи до трудової книжки.

КЗпП України не містить визначення поняття «поновлення на роботі», як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення. Частково умови, за яких рішення суду про поновлення на роботі вважається примусово виконаним, закріплені у статті 65 Закону №1404-VIII.

При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати.

Отже, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків.

При цьому, працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.02.2023 при розгляді справи №340/2274/22.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства та правові висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку, що прийняття Мінюстом наказу від 11.01.2024 №79/к про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) - не є фактичним виконанням судового рішення у справі №140/5290/23, позивача поновлено на роботі формально, враховуючи, що на момент прийняття наказу про поновлення допустити її до виконання функціональних обов`язків вже було неможливо.

Таким чином, судове рішення у справі №140/5290/23, яке набрало законної сили, не було фактично виконано, а тому у державного виконавця були відсутні підстави для прийняття оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження №73980474 згідно із пунктом 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII.

Доводи представника третьої особи про те, що позивачу визначено робоче місце відповідно до наказу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 18.01.2024 №2/к, суд до уваги не бере, оскільки зазначена обставина не підтверджує допуск позивача до виконання своїх посадових обов`язків за посадою, яку вона займала до звільнення. Більше такого, такий наказ до матеріалів справи не долучений.

Відтак, беручи до уваги досліджені в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про протиправність постанови про закінчення виконавчого провадження від 31.01.2024 №73980474, яка прийнята державним виконавцем Відділу ПВР Мурихіним С.В., з огляду на що остання підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1211,20 грн, сплачений відповідно до квитанції (а.с.12).

Керуючись статтями 243, 245, 246, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С.В. від 31.01.2024 про закінчення виконавчого провадження №73980474.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м.Київ, вул.Архітектора Городецького, 13);

Третя особа: Міністерство юстиції України (01001, м.Київ, вул.Архітектора Городецького, 13, ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій