Справа № 293/402/24
Суддя: Лось Л. В.
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 293/402/24
Провадження № 2-а/293/3/2024
УХВАЛА

18 березня 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В., розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Житомирській області

про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі; закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Налапка Миколу Миколайовича звернувся з позовом до відповідача, за змістом якого просить:

постанову серії ББА № 315595 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121-3, частиною 2 статті 122, частиною 5 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 1 190 грн. визнати незаконною та скасувати;

провадження по адміністративній справі закрити, відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, частиною 1 статті 121-3, частиною 2 статті 122, частиною 5 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Оглянувши позовні матеріали на предмет відповідності їх нормам Кодексу адміністративного судочинства України, які регулюють порядок дотримання заявником вимог щодо подачі та форми позовної заяви до суду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху за таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з вимогами ч. 1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Статтею 161 КАС України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

За правилами частин першої, другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Так, позивач за змістом позовної заяви не зазначає, коли саме ним отримано постанову.

Зі змісту позову вбачається лише, що постанова йому не вручалася та не направлялася, про її існування позивач дізнався при вивченні 08.03.2024 року у Черняхівському районному суді Житомирської області його представником- адвокатом Налапком М.М. матеріалів справи про адмінстративне правопорушення №293/338/24 стосовно позивача за ч.1 ст.130 КУпАП.

Проте, до позову не додано жодного доказу на підтвердження того факту, що з оскаржуваною постановою позивач ознайомився 08.03.2024 року.

Вказане має суттєве значення для визнання дотримання строків звернення до суду з цим позовом, оскільки відповідно до ч.6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно, позивачу необхідно уточнити дату отримання ним оскаржуваної постанови із наданням суду відповідних доказів та за наявності до того підстав, подати заяву про поновлення строку на звернення до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.

Однак, із доданої до позову копії постанови серії ББА №315595 не можливо встановити від якої дати така постанова та чи вручена постанова позивачу та/або зафіксовано факт відмови у її отриманні. Така постанова не є читабельною.

За нормами ч.4 ст. 161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до частини 1,2 ст. 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Так, позивач у прохальній частині позову просить витребувати з Головного управління Національної поліції в Житомирській області матеріали справи за постановою серії ББА № 315595 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121-3,

частиною 2 статті 122, частиною 5 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 1 190 грн.

Проте, заявляючи клопотання про витребування судом матеріалів справи за оскаржуваною постановою, не вказує про вжиті заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу,тому суд дійшов висновку про відмову у задоволені такого клопотання, оскільки таке клопотання не відповідає п. 4 ч.2 ст. 80 КАС України.

Крім того, зазначаючи про витребування матеріалів справи за відповідною постановою вказує лише серію номер постанови, не зазначаючи при цьому дати її постановлення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи подана вона особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність.

Згідно з ч. 1 ст. 43 КАС України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами), адміністратором за випуском облігацій.

Адміністративна процесуальна правоздатність - абстрактна умова володіння всіма процесуальними правами і обов`язками, яка передбачає можливість конкретної особи стати суб`єктом конкретних процесуальних правовідносин, стати персоніфікованим носієм прав і обов`язків, передбачених законом для даного суб`єкта і даних правовідносин. Тому особою, що бере участь у справі, може бути лише особа, яка володіє процесуальною правоздатністю.

Для особистої участі в адміністративній справі недостатньо володіти лише правоздатністю, необхідна ще й адміністративна процесуальна дієздатність, тобто здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Отже, змістом адміністративної процесуальної дієздатності є здатність особисто здійснювати процесуальну діяльність, яка породжує відповідні юридичні наслідки. Вона визнається за фізичними особами, які досягли повноліття, не визнані судом недієздатними. Документом, що підтверджує адміністративно-процесуальну дієздатність є документ, що посвідчує особу. В призмі Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 року № 5492-VІ (далі-Закон № 5492) паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу-громадянина України на території України.

Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", визначено назви та види і інших документів, які посвідчують особу, це може бути а) паспорт громадянина України; б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; в) дипломатичний паспорт України; г) службовий паспорт України; ґ) посвідчення особи моряка; д) посвідчення члена екіпажу; е) посвідчення особи на повернення в Україну; є) тимчасове посвідчення громадянина України (п. 1 ч. 1 ст. 13).

Водночас при зверненні позивача до суду з адміністративним позовом, ним не надано жодного встановленого законодавством України дійсного документа, який посвідчує його особу.

Серед іншого, суд зазначає, що згідно із ч. 4 статті 59 КАС України, повноваження адвоката як представника підтверджується довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".

Так, на підтвердження своїх повноважень як представника позивача адвокат Налапко М.М. до позову додає ордер серії АМ №1081363 та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

В ордері вказано, що він оформлений на підставі договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги без номера від 07.03.2024 у Черняхівському районному суді Житомирської області, Сьомому апеляційному адміністративному суді, Верховному суді.

Копія договору про надання правничої допомоги та/або доручення до позову не додано, що не дає суду можливості перевірити обсяг наданих представнику позивача процесуальних повноважень для звернення до суду із цим позовом від його імені та прав підписання цього позову.

Згідно з ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовну заяву необхідно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених вище недоліків.

Керуючись ст.ст. 160,161, 169 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі; закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - залишити без руху.

2. Надати позивачу строк в 7 (сім) днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків. зазначених в мотивувальній частині ухвали.

3. Роз`яснити позивачу, що у разі, якщо недоліки будуть усунуті в установлений строк, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду, інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу до виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та апеляційному оскарженню не підлягає.

Ухвала складена та підписана: 18.03.2024.

Суддя Людмила ЛОСЬ