Справа № 440/1248/24
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 19 березня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/1248/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Депутата Полтавської обласної ради Удовиченка Андрія Вікторовича до В.о. Зіньківського міського голови, секретаря Зіньківської міської ради Прокопенка Олександра Борисовича, третя особа - Виконавчий комітет Зіньківської міської ради про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

02 лютого 2024 року позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до В.о. Зіньківського міського голови, секретаря Зіньківської міської ради Прокопенка Олександра Борисовича, в якій просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо надання відповіді по суті на депутатське звернення позивача № 3 від 10 січня 2024 року;

зобов`язати відповідача надати повну інформацію, що запитувалась позивачем згідно депутатського звернення № 3 від 10 січня 2024 року.

Ухвалою суду від 07 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, залучено Виконавчий комітет Зіньківської міської ради.

У відзиві на позов відповідач наполягав на безпідставності позовних вимог та вказував на те, що звернення позивача уповноваженою особою відповідача розглянуте належним чином, у строк та з дотриманням вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації" та Закону України "Про місцеве самоврядування". За результатами опрацювання звернення позивача від 10 січня 2024 року відповідач надав вмотивовану відповідь, яка містить вичерпну інформацію на ініційовані ОСОБА_1 питання.

Відповідно до приписів статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Позивач направив на адресу відповідача депутатське звернення № 3 від 10 січня 2024 року, в якому вимагав надання відповідей на такі питання:

"Надати програму відповідно до положень якої здійснюється розгляд питань про підтримку Збройних Сил України. Програму надати з наявними додатками до неї.

Надати наступну інформацію:

Яке саме обладнання було придбано для підрозділу морських піхотинців, у якій кількісті та на яку суму? Інформацію надати по кожному виду окремо?

Чи проводилися порівняння цін на обладнання, що закуповувалося. Хто є постачальником обладнання? Надати копії укладених договорів, актів прийому-передачі та інші документи щодо придбання даного обладнання.

Кому саме було передано придбане Зіньківською міською радою обладнання для підрозділу морських піхотинців? Надати акти прийому-передачі та інші документи, що підтверджують факт передачі".

За результатами опрацювання відповідачем зазначеного звернення на адресу позивача направлено лист № 04.1-06/170 від 19 січня 2024 року за підписом секретаря Зіньківської міської ради в якому повідомлено, що в Зіньківській громаді виконується міська цільова Програма "Територіальна оборона Зіньківської територіальної громади та підтримки Збройних Сил України, Національної гвардії України та інших військових формувань на 2023- 2025 роки", яка затверджена рішенням двадцять другої сесії Зіньківської міської ради восьмого скликання від 22 листопада 2022 року. В рамках "Місцевої цільової програми захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру Зіньківської територіальної громади на 2022-2024 роки", затвердженої рішенням восьмої сесії восьмого скликання Зіньківської міської ради від 06 серпня 2021 року (зі змінами), виділено кошти в сумі 3 (три) мільйони гривень для поповнення матеріального резерву.

У наданні документів щодо закупівлі матеріальних цінностей для поповнення матеріального резерву, відмовлено з тих підстав, що ці документи мають гриф обмеження доступу, а тому оприлюднення, розголошення, передавання третім особам є неможливим. Вказані відомості мають інформаційну цінність, а також будь-яке розголошення службової інформації та пов`язаних з нею відомостей може завдавати шкоди державним інтересам у сфері оборони, і є підставою для притягнення до дисциплінарної або іншої відповідальності, передбаченої законом.

Вважаючи надану на депутатське звернення відповідь неповною і такою, що порушує гарантовані Законом України "Про статус депутатів місцевих рад" позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить з такого.

Згідно з вимогами пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

У дослідженому випадку порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" (надалі також Закон №2939-VI).

Частиною 1 статті 1 Закону №2939-VI передбачено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Метою Закону №2939-VI є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації (частина 1 статті 2 Закону №2939-VI).

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону №2939-VI, доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації (частина 1 статті 12 Закону №2939-VI).

В дослідженому випадку, запитувачем інформації є Депутат Полтавської обласної ради ОСОБА_1 , що підтверджується депутатським зверненням від 10 січня 2024 року, а розпорядником інформації В.о. Зіньківський міський голова, секретар Зіньківської міської ради Прокопенко Олександр Борисович.

Розпорядниками інформації згідно статті 13 Закону №2939-VI, визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації, регламентовані також Законом України "Про інформацію" (надалі по тексту також Закон №2657-ХIІ).

Так, частиною 1 статті 1 Закону №2657-ХIІ визначено, що інформація це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №2657-ХIІ кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

За порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом (частини 1, 2 статті 20 Закону №2657-ХIІ).

Окрім цього, частиною 2 статті 1 Закону №2939-VI також встановлено, що публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 6 Закону №2939-VI встановлює види інформації, до якої може бути обмежено доступ, конфіденційна, таємна та службова інформація, та сукупність вимог, дотримання яких є обов`язковим для обмеження доступу до таких видів інформації.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону №2939-VI конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині 1 і 2 статті 13 цього Закону.

Пунктом 5.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №10 від 29.09.2016 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" визначено, що вказане положення частини 1 статті 7 Закону №2939-VІ не передбачає можливості для суб`єктів владних повноважень відносити інформацію до конфіденційної. Такі суб`єкти можуть обмежувати доступ до інформації лише шляхом віднесення її до службової або таємної відповідно до закону.

Згідно частини 1 статті 8 Закону №2939-VI таємна інформація це інформація, доступ до якої обмежується відповідно до частини 2 статті 6 цього Закону, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 9 Закону №2939-VІ до службової може бути віднесена інформація, що:

1) міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, зокрема, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішення;

2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Частиною 2 статті 6 Закону №2939-VI встановлено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Згідно частини 5 статті 6 Закону №2939-VI не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

У дослідженому випадку запит позивача стосувався питання розпорядження коштами місцевого бюджету в розмірі 3 млн грн призначених на придбання відповідного обладнання для підрозділу морських піхотинців.

У розумінні вимог частини 5 статті 6 Закону №2939-VI не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами.

Верховний Суд в постанові від 28.02.2018, прийнятої за результатом розгляду справи №806/1726/16, зазначив, що не підлягає обмеженню в наданні за запитами про публічну інформацію інформація про прізвища, ім`я, по батькові фізичних осіб, умови отримання від органів державної влади і органів місцевого самоврядування у користування або у власність державного або комунального майна, земельних ділянок, коштів, копії відповідних правових актів й договорів, які містять вказану інформацію. Якщо у договорі купівлі-продажу, правовому акті органу влади міститься інша інформація, яка має ознаки конфіденційної, то при наданні копій вказаних документів вона підлягає вилученню у спосіб, який унеможливлює її з`ясування.

Суд наголошує, що обмеженню в доступі в силу вимог частини 7 статті 6 цього Закону, підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Аналогічних висновків дійшов також Верховний Суд України в постанові від 08.11.2016 за результатом розгляду справи №299/2507/14-а.

Таким чином, отримавши депутатське звернення позивача від 10 січня 2024 року № 3 про надання публічної інформації, в якому позивач просив надати копії всіх документів, що пояснюють та обґрунтовують використання бюджетних коштів у сумі 3 млн грн, відповідач був зобов`язаний надати позивачу копії таких документів, вилучивши інформацію, яка має ознаки конфіденційної.

Натомість, відповідач у відповіді на вказаний запит повідомив, що зазначені кошти виділені для поповнення матеріального резерву та необґрунтовано обмежився лише посиланням на те, що документи про закупівлю ТМЦ для поповнення матеріального резерву мають гриф обмеження доступу; відомості, які містяться у запитуваних документах складають службову інформацію, що не відповідає обставинам справи та суперечить вимогам частини 5 статті 6 Закону №2939-VI.

В пункті 6.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №10 від 29.09.2016 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" зазначено, що належність запитуваної інформації до конфіденційної, таємної або для службового користування на підставі статей 7, 8, 9 Закону №2939-VІ відповідно не є єдиною достатньою підставою для обмеження доступу до неї. Обмеження доступу до конкретної інформації допускається у разі, якщо за визначенням вона є конфіденційною або таємною або для службового користування та за умови застосування сукупності вимог пунктів 1-3 частини другої статті 6 Закону №2939-VІ (частина 2 статті 6, частина 1 статті 8, частина 1 статті 9, пункт 2 частини 1 статті 22 Закону №2939-VІ).

Зокрема, присвоєння певному документу грифу "для службового користування" (частина 2 статті 9 №2939-VІ) саме по собі не є підставою для відмови у задоволенні запиту на інформацію у ньому, оскільки така підстава не передбачена частиною 1 статті 22 Закону №2939-VІ. Аналогічно не може бути відмовлено у доступі до інформації лише через те, що відповідний вид інформації включено до переліку відомостей, що становлять службову інформацію. Наявність підстав для такої відмови може бути встановлена лише шляхом застосування "трискладового тесту" (пункт 2 частини 1 статті 22 Закону №2939-VІ).

Так само лише після застосування "трискладового тесту" допустиме обмеження доступу до публічної інформації, заборона на поширення якої встановлена безпосередньо законом.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 22 Закону №2939-VІ відмова у задоволенні запиту на інформацію повинна бути мотивованою, тобто у відмові розпорядник інформації зобов`язаний обґрунтувати наявність підстав обмеження у доступі, які становлять зміст "трискладового тесту".

Згідно пункту 6.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №10 від 29.09.2016 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" з відмови у доступі до публічної інформації повинно вбачатися:

1) якому з перелічених у пункті 1 частини 2 статті 6 Закону №2939-VІ інтересів відповідає обмеження, а також чому обмеження доступу відповідає зазначеному інтересу (інтересам);

2) у чому конкретно полягає шкода правомірному інтересу (інтересам); яким є причинно-наслідковий зв`язок між наданням доступу та можливим настанням шкоди; чому ця шкода є істотною; яка ймовірність настання шкоди внаслідок надання доступу до інформації (пункт 2 частини 2 статті 6 Закону № 2939-VІ);

3) чому шкода від надання інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні (пункт 3 частини 2 статті 6 Закону № 2939-VІ).

Відсутність висновку розпорядника інформації щодо наявності хоча б однієї зі згаданих трьох підстав "трискладового тесту" означає, що законних підстав для обмеження доступу до інформації немає, а відмова у доступі до публічної інформації є необґрунтованою.

Тому, якщо під час розгляду справи в суді буде з`ясовано, що відмовляючи у задоволенні запиту на інформацію розпорядник не застосовував "трискладового тесту" або застосував його лише частково, то це є підставою для визнання такої відмови розпорядника протиправною. У такому разі суд також може зобов`язати розпорядника інформації повторно розглянути запит і надати на нього обґрунтовану відповідь із застосуванням "трискладового тесту" відповідно до частини 2 статті 6 Закону №2939-VІ.

У дослідженому випадку відповідач у відмові в задоволені депутатського запиту позивача не навів жодних доказів застосування "трискладового тесту" до запитуваної інформації, що свідчить про неналежність його розгляду.

Пунктом 6 частини 1 статті 14 Закону №2939-VІ встановлено обов`язок розпорядників інформації надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Проаналізувавши викладене у спірних правовідносинах відповідач діяв не на підставі законів України, а також без урахування усіх обставин.

Разом із тим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо надання відповіді по суті на депутатське звернення позивача № 3 від 10 січня 2024 року з тих підстав, що на переконання суду бездіяльність, як пасивна форма поведінки з боку відповідача, у спірних правовідносинах не мала місця, оскільки відповідь на депутатський запит фактично була надана.

Крім того, задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача надати позивачу повну інформацію, що запитувалась згідно депутатського звернення № 3 від 10 січня 2024 року, є неприпустимим оскільки виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

З метою захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути звернення позивача № 3 від 10 січня 2024 року з урахуванням висновків суду та надати достовірну, точну та повну інформацію, що відповідає змісту обов`язку розпорядника інформації, визначеного пунктом 6 частини 1 статті 14 Закону №2939-VІ.

За викладених обставин адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 229, 243-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Депутата Полтавської обласної ради ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до В.о. Зіньківського міського голови, секретаря Зіньківської міської ради Прокопенка Олександра Борисовича (вул. Воздвиженська, 40, м. Зіньків, Полтавська область, 38100), третя особа - Виконавчий комітет Зінківської міської ради (вул. Воздвиженська, 40, м. Зіньків, Полтавська область, 38100) про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати В.о. Зіньківського міського голови, секретаря Зіньківської міської ради Прокопенка Олександра Борисовича повторно розглянути депутатське звернення Депутата Полтавської обласної ради Удовиченка Андрія Вікторовича № 3 від 10 січня 2024 року з урахуванням висновків суду та надати достовірну, точну та повну інформацію, що відповідає змісту обов`язку розпорядника інформації, визначеного пунктом 6 частини 1 статті 14 Закону № 2939-VІ

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань В.о. Зіньківського міського голови, секретаря Зіньківської міської ради Прокопенка Олександра Борисовича (вул. Воздвиженська, 40, м. Зіньків, Полтавська область, 38100) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 606 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.О. Чеснокова