Справа № 713/610/24
Суддя: КИРИЛЯК А. Ю.
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 713/610/24
Провадження №2-а/713/22/24
РІШЕННЯ

іменем України

19.03.2024 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді Кириляк А.Ю., з участю секретаря судових засідань Матейчук Степан Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Вижниця адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Чернівецької області Колесниченко Сергія Костянтиновича , про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до начальника Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Чернівецької області Колесниченко Сергія Костянтиновича , про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

В позові вказує, що Вижницьким відділом державної виконавчої служби у Вижницькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесена постанова. ВП № 74234064 від 21.02 2024 року, про відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього ОСОБА_1 , штрафу в сумі 3400.00 грн..

Оскільки причина примусового стягнення відома не була. 28 лютого 2024 року звернувся з письмовою заявою до Вижницького відділу ДВС про надання їй документів, на підставі яких відкрито виконавче провадження і отримав копії супровідного листа Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та копію постанови, винесеної начальником центу ОСОБА_2 про визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 1700.00 грн..

За змістом зазначеної постанови ОСОБА_1 з моменту оголошення Президентом України Указів № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та 69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію» відмовився від проходження обов`язкового медичного огляду військово-лікарської комісії Вижницького РТЦК СП зокрема порушив Закон «Про військовий обов`язок та військову службу, а також ухилявся від призову не являвся для уточнення та оновлення військово-облікових даних.

Своїми діями порушив нібито не виконав військовий обов`язок чим порушив ч.2 ст.17 Закону України «Про оборону України», який включає дотримання правил військового обліку абз.8 ч.3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п.7ч.1 Правил військового призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ « 1487 від 30.12.2022 року.

Вважає такі дії відповідача незаконними, а постанову протиправною і такою, що підлягає безумовному скасуванню з наступних підстав.

З часу оголошення Президентом воєнного стану і до 05 лютого 2023 року, коли був притягнутий до адміністративної відповідальності три рази з`являвся за повістками до Вижницького РТЦК та СП для проходження медичної комісії:

-в червні 2022 року був викликаний до Вижницького РТЦК та СП і направлений для проходження військово-лікарської комісії , за довідкою якої, від 17.06.2023 року № 543 був визнаний придатним до військової служби;

- у грудні 2023 року був вдруге викликаний до Вижницького РТЦК та СП і направлений для проходження військово-лікарської комісії за довідкою якої від 01.12.2023 року № 1703 був визнаний тимчасово непридатним до військової служби і мені була надана відстрочка від призиву до 01.02.2024 року;

- в лютому 2024 року, за повісткою від 01.12.2023 року № 7-160323 був втретє викликаний до Вижницького РТЦК та СП і направлений для проходження військово- лікарської комісії за довідкою якої, від 01.02.2024 року № 277 був визнаний придатним до військової служби. Тобто від проходження військово-лікарської комісії не ухилявся, до ІНФОРМАЦІЯ_1 з`являвся вчасно, про що було ним вказано в протоколі.

У порушення вимог статті 283 КУпАП викладені у оскаржуваній постанові обставини не відповідають дійсним обставинам справи.

Вважає, що відсутня об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КупАП, він не відмовлявся від призиву до ЗСУ, як це вказано в протоколі №1483, не мав і не має наміру ухилятись від явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 для проходження військово-лікарської комісії, як це викладено в оскаржуваній постанові.

Також зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складався 02.02.2024 року о 9 год.37 хв.. а розгляд справи, згідно цього ж протоколу мав відбутися 02.02.2024 року о 09.38 год.. Він в цей знаходився у ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак посадові особи повідомили, що справа розглядатись не буде.

У порушення вимог ч.1 ст. 277-2 КУпАП повістка по наступну дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення вручена не була, а також не був про повідомлений в будь-який інший спосіб, визначений чинним законодавством. Тобто його не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, чим позбавлено прав, гарантованих Конституцією України та статтею 268 КУпАП.

По суті розгляд справи був проведений 05 лютого 2024 року.

У порушення вимог статті 278 КУпАП начальник Вижницького РТЦК та СП ОСОБА_2 при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення перевірив: чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення та чи сповіщено його про час і місце розгляду справи.

Просить постанову начальника Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Чернівецької області Колесниченко Сергія Костянтиновича №1241 від 02.02.2024 року про накладення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП у виді штрафу в сумі 1700,00 грн., визнати протиправною та скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 провадженням закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП.

Стягнути з відповідача на його користь судові ви трати по сплаті судового збору у розмірі 605 грн. 50 коп.

Позивач в адресованій суду заяві просить здійснювати розгляд у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомив та у встановлений судом строк з дня одержання копії ухвали та копій документів не надав до суду відзив на позовну заяву, який би відповідав вимогам ст.162 КАС України.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 02.02.2024 року лейтенантом Вижницького районного територіального центру комплектації та соціальної допомоги Вільчак О.В. складено протокол про адміністративне правопорушення за № 1640 на позивача за порушення ст.210 КУпАП (без частини) в якому вказано, що останній 02.02.2024 року о 09.37 год., порушив правила військового обліку та повідомлено його, що справа призначена до розгляду о 09.38 год. 02.02.2024 року .

Однак в протоколі не вказано , які саме правила військового обліку останнім порушено та яку частину ст.210 КУпАП порушив позивач.

Вижницьким відділом державної виконавчої служби у Вижницькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесена постанова. ВП № 74234064 від 21.02. 2024 року, про відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього ОСОБА_1 , штрафу в сумі 3400,00 грн..

28 лютого 2024 року позивач звернувся з письмовою заявою до Вижницького відділу ДВС про надання йому документів, на підставі яких відкрито виконавче провадження і отримав копії супровідного листа Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та копію постанови, винесеної начальником центу ОСОБА_2 про визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 1700, 00 грн..

За змістом зазначеної постанови ОСОБА_1 з моменту оголошення Президентом України Указів № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та 69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію» відмовився від проходження обов`язкового медичного огляду військово-лікарської комісії Вижницького РТЦК СП зокрема порушив Закон «Про військовий обов`язок та військову службу, а також ухилявся від призову не являвся для уточнення та оновлення військово-облікових даних.

Крім того судом встановлено, що розгляд справи 02 лютого 2024 року не відбувався, а постанову винесено 05.02.2024 року в порушення норм ст. 277-2 ч.1 КУпАП.

Своїми діями порушив ч.2 ст.17 Закону України «Про оборону України», який включає дотримання правил військового обліку абз.8 ч.3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п.7ч.1 Правил військового призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ « 1487 від 30.12.2022 року.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Тобто постанова про накладення адміністративного правопорушення винесено за один день до розгляду справи, що є порушенням норм передбачених КУпАП.

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Це означає, що ця норма Закону встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості особи у вчиненні злочину. Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідження змісту оскаржуваної постанови дає зробити висновок, що вона не відповідає вимогам, що передбачені ст. 283 КУпАП. Докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, у матеріалах справи відсутні, не забезпечено право на захист позивача, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови і закриття провадження у справі.

З урахуванням зазначених вище обставин та досліджених доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє обґрунтування, а тому в частині підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.246 ч. 5 п. 2 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1ст.139 КАС Українипри задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду, зокрема, позовної заяви.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 вказала на те, що судовий збір за подання позовної заяви у справах щодо накладення адміністративного стягнення складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень.

На підставі ч.2 ст.19, 65 Конституції України, ст.ст.7, 9, 210 ч.2, 235, 245, 247, 251, 252, 254-256, 268, 280, 283, 287-289, 291 КУпАП та керуючись ст.ст.5, 20, 72, 77, 79, 139, 159, 162, 165, 194, 229, 241-246, 250, 251, 255, 268, 269, 286, 293 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до начальника Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Чернівецької області Колесниченко Сергія Костянтиновича , про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити .

Постанову начальника Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Чернівецької області Колесниченко Сергія Костянтиновича №1241 від 02.02.2024 року про накладення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП у виді штрафу в сумі 1700,00 грн., визнати протиправною та скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 провадженням закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Вижницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Чернівецької області, юридична адреса: м. Вижниця, вул. Січових Стрільців, 4, Чернівецької області, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , житель АДРЕСА_1 .

Відповідач - начальник Вижницького РТЦК та СП полковник ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 .

Суддя Антоніна КИРИЛЯК