Справа № 520/35822/23
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2024 року № 520/35822/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації.

В обгрунтувані позовних вимог зазначено, що 30.04.2020 набула громадянство України на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» та видано довідку №12967 від 21.08.2020 та тимчасове посвідчення громадянина України НОМЕР_2 від 08.12.2021 з терміном дії до 30.04.2022, та була зобов`язана протягом 2 років припинити громадянство російської федерації саме до 30.04.2022. Оскільки, закон російської федерації вимагає обов`язкове звернення до посольства в Україні вона почала збирати документи, однак у зв`язку з проблемами по здоров`ю її докері та поширенням короно вірусної інфекції в країні, до зазначеної дати не змогла. Через початок повномасштабного вторгнення було розірвано дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією. На її звернення до міністерства закордонних справ російської федерації надано відповідь, що консульський прийом громадян зупинено на невизначений термін у зв`язку з воєнними діями. На її звернення до відповідача з викладеними обставинами та з проханням отримати від неї декларацію про відмову від іноземного громадянства для оформлення паспорта громадянина України, однак копії звернення та декларації не було зроблено.

По справі було відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому ст. 263 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу та отримана ним.

Відповідач відзив на позов до суду надав, в якому проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) , зокрема, щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно вимог ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Як зазначено у позовній заяві ОСОБА_1 30.04.2020 набула громадянство України на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» та видано довідку № 12967 від 21.08.2020 та тимчасове посвідчення громадянина України НОМЕР_2 від 08.12.2021 з терміном дії до 30.04.2022, у зв`язку з чим, вона звернулася із письмовою заявою до відповідача з викладеними обставинами та з проханням отримати від неї декларацію про відмову від іноземного громадянства для оформлення паспорта громадянина України, однак копії звернення та декларації не було зроблено.

Матеріали справи містять копію тимчасового посвідчення на ім`я ОСОБА_1 у якому зазначено, що цей документ відповідно до Закону України «Про громадянство України» посвідчує особу і підтверджує її належність до громадянства України.

Копія довідки № 12967 про реєстрацію особи громадянином України , з якої встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з прийнятим 30.04.2020 ГУ ДМС України у Харківській області рішенням набула громадянства України на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України». Довідка видана до посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_3 , виданої 12.12.2011 УГІРФО ГУМВС України в ЗХарківській області, паспорта громадянина російської федерації № НОМЕР_4 , виданого 21.04.2016 МЗС Росії 38005 і є підставою для оформлення документа що підтверджує громадянство України:тимчасове посвідчення громадянина України.

Листом Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 06.06.2023 за № 6301.6.2-10190/63.3-23 позивачці було повідомлено, що в межах компетенції, розглянуто звернення щодо подання декларації про відмову від іноземного громадянства, у зв`язку з чим повідомлено про наступне, а саме, що під час подання заяви про набуття громадянства України ОСОБА_1 разом з іншими документами було подано зобов`язання припинити громадянство російської федерації протягом двох років з моменту набуття українського громадянства. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» передбачено, якщо іноземець маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства. Форма вищезазначеної декларації затверджена Наказом МВС України № 989 від 28.12.2021 «Про затвердження зразків деяких документів, які подаються для набуття громадянства України іноземцями, які мають визначені заслуги перед Україною або прийняття яких до громадянства України становить державний інтерес для України, які брали участь у захисті територіальної цілісності та недоторканості України, та іноземцями, які зазнали переслідувань, та зазначено, що позивачка немає підстав для подання декларації про відмову від іноземного громадянства.

Листом Міністерства іноземних справ російської федерації від 31.10.2022 за № 29090/кд-гр позивачці повідомлено, що з заявою про вихід з російського громадянства вона має право звернутися до російського закордонної установи у країні постійного проживання після поновлення зазначеної установи при наявності дозволу іноземної держави на проживання.

На підтвердження того, що позивачка немала можливості раніше звернутися до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області надала виписку з медичної картки амбулаторного хворого № 31284 надану приватною клінікою «Доктор Алекс» на імя ОСОБА_2 , у який вбачається, що хвора поступила у клініку 02.04.2021 з діагнозом правосторонній спонтанний пневмоторакс для радікальної операції.

Вважаючи відмову відповідача протиправною позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.

Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із ст.4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України "Про громадянство України" від 18.01.2001 року №2235-III.

Для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подається іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Статтею 1 цього ж Закону визначено, що декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Відповідно до абз. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про громадянство України" незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.

Отже особа, яка набула громадянство України, зобов`язана протягом двох років подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав або, у випадку неможливості надання такого документу з незалежних від них причин, декларацію про відмову від іноземного громадянства. При цьому, до незалежних причин законодавцем віднесено, зокрема, невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін.

Указом Президента України від 27.03.2001 року №215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок №215).

Згідно із п. 119 Порядку № 215 особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

Як вбачається з позовної заяви, позивачкою вживались залежні від неї дії щодо припинення громадянства російської федерації, зокрема, позивачка зверталася до Міністерства закардоних справ російської федерації із заявою про вихід із громадянства російської федерації. У відповіді на звернення міністерство закордонних справ російської федерації зазначено, що звернення ОСОБА_1 розглянуто, але рішення щодо припинення громадянства російської федерації прийнято не було у зв`язку із зупиненням діяльності російських закордонних установ на території України прийнято відповідне рішений не було. З відповіді вбачається, що консульський прийом громадян зупинено на невизначений термін у зв`язку з воєнними діями, розпочатими російською федераціїна території України і відповідно для виходу з громадянства російської федерацією потрібно звернутися із відповідною заявою в консульство російської федерації в Україні після відновлення роботи консульських установ російської федерації на території України.

З цієї відповіді також вбачається, що процедура оформлення припинення громадянства (підданства) російської федерації для осіб, які постійно проживають на території України, не здійснюється, а оформити такий вихід на території іншої держави можливо виключно у випадку, якщо є документи, які підтверджують право на проживання в цій державі.

Окрім того, 23 лютого 2022 року посольство росії припинило роботу в Україні.

24 лютого 2022 року росія розпочала широкомасштабне вторгнення в Україну та в цей же день були розірвані дипломатичні відносини з росією.

Враховуючи наведені обставини, позивачка фактично не мала та не має можливості отримати документ про припинення громадянства російської федерації, хоча вчинила для цього всі залежні від неї дії.

Отже, дослідивши наявні докази по справі, встановлено, що позивачкою вживались залежні від неї дії, проте не було досягнуто позитивних результатів з незалежних від неї причин, що спростовує доводи відповідача, що позивачем не вчинялись належні заходи щодо виконання взятого на себе обов`язку щодо виходу з громадянства російської федерації з наданням відповідних документів.

Під час оцінки сукупності обставин, що завадили позивачці вчасно завершити процедуру набуття громадянства України, на переконання суду, відповідачем не враховано всі обставини, що мають значення для прийняття законного та правомірного рішення.

Також, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (пункт 3).

На сьогодні дія воєнного стану продовжена згідно з відповідними Указами Президента України.

У зв`язку зі збройною агресією та масованим вторгненням збройних сил російської федерації в Україну 24.02.2022 року були офіційно розірвані дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією, та, відповідно, посольства та консульства російської федерації в Україні припинили свою діяльність.

Отже, враховуючи наведене, долучені до матеріалів справи докази, судом встановлено, що позивачкою вчинялися необхідні дії задля припинення громадянства російської федерації (звернення до відповідних органів російської федерації, отримання довідки, тощо), однак такі не призвели до певних правових результатів з незалежних від нього причин.

Як вже зазначалось, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України консульські установи країни агресора не працюють, однак з початку повномасштабного вторгнення законодавство України не зазнало змін в частині визначення порядку дій та їх послідовності щодо відсутності в особи можливості отримання документа про припинення громадянства такої країни з незалежних від неї причин, що в свою чергу призводить до фактичного порушення прав такої особи.

Відтак, з огляду на обставини справи суд доходить висновку про те, що позивачка має повне право розраховувати на прийняття відповідачем декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки вона позбавлена можливості отримати документ про припинення громадянства російської федерації.

Положеннями частини 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

При цьому, згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що подання декларації про відмову від іноземного громадянства, у зв`язку з неможливістю отримати документ про припинення громадянства з незалежних від позивачці причин є обґрунтованою, а відмова відповідача у прийнятті такої декларації неправомірною.

Отже, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправною відмови відповідача прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства Російської Федерації.

Щодо позовної вимоги, про зобов`язання Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації, суд зазначає наступне. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Суд під час розгляду справи констатував поважність причин неотримання позивачкою документа про припинення іноземного громадянства (підданства) та протиправність відмови міграційної служби в прийнятті декларації про відмову від громадянства російської федерації , отже, належним та ефективним способом поновлення порушеного права позивачки є зобов`язання відповідача прийняти відповідну декларацію.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачкою доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не спростовані, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачкою обґрунтовані та доведені позовні вимоги, а тому підлягають до задоволення.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області у прийнятті декларацію про відмову від іноземного громадянства ОСОБА_1 замість документа про припинення громадянства російської федерації.

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24, м. Харків, 61057, ) прийняти декларацію ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1073,6 грн (одну тисячу сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Заічко О.В.