Справа № 440/6127/23
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 р. Справа № 440/6127/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Любчич Л.В. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.06.2023, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, м. Полтава, по справі № 440/6127/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, у якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, викладене у листі від 03.04.2023 №5816-5637/К-02/8-1600/23, про незаконну відмову у виплаті пенсії на визначений ОСОБА_1 банківський рахунок, відкритий в АК КБ "Приватбанк";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 шляхом перерахування на особовий рахунок, відкритий в АК КБ "Приватбанк".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Позивач, не погодившись з вищевказаним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 по справі № 440/6127/23 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідач порушує гарантоване позивачу (зокрема, статтею 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування") право на вибір банківської установи для отримання пенсії на визначений позивачем банківський рахунок. Стверджує, що постанова Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 порушує права внутрішньо переміщених осіб та суперечить нормативно правовому акту вищої юридичної сили.

У відповіді на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. В обгрунтування відповідач посилається на те, що законодавець позбавив пенсійні органи можливості щодо перерахунку пенсії через рахунки ПАТ КБ "ПриватБанк", оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 передбачено, що виплата пенсій, що призначені внутрішньо переміщеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв акціонерного товариства Державний ощадний банк України. Посилається на правові позиції Верховного Суду у постановах від 18.01.2023 по справі№826/27185/15 та від 24.12.2019 по справі №826/11829/16.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та рішенням №38 від 22.03.2023 йому призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 24.02.2023.

Згідно довідки від 07.09.2022 №1603- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої ОСОБА_1 , зареєстроване місце позивача: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 .

22.02.2023 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, у якій просив пенсію виплачувати через рахунок, відкритий у ПАТ КБ "ПриватБанк".

Листом ГУ ПФУ в Полтавській області від 28.03.2023 №1600-0217-8/22707 позивача повідомлено, що йому призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 24.02.2023 як внутрішньо переміщеній особі. До заяви про призначення пенсії за віком від 22.02.2023 позивачем була додана довідка з реквізитами АТ КБ "ПриватБанк". Зазначено, що виплата пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (зі змінами). Зазначеною постановою передбачено, що з 01.07.2016 виплата пенсій внутрішньо переміщеним особам проводиться виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв АТ «Державний ощадний банк України» з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, для розгляду питання виплати призначеної пенсії рекомендовано звернутися до відділу обслуговування громадян №14 (сервісний центр) за адресою, зазначеною у цьому листі. Роз`яснено можливість подати заяву про перерахування пенсії на поточний рахунок в банку через веб портал електронних послуг Пенсійного фонду України за допомогою кваліфікаційного електронного підпису (КЕП).

На звернення позивача на веб портал Пенсійного фонду від 22.03.2023 щодо виплати пенсії через відділення Приватбанку, листом ГУ ПФУ в Полтавській області від 03.04.2023 №5816-5637/К-02/8-1600/23 позивачу повідомлено, що виплата пенсій внутрішньо переміщеним особам проводиться виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв акціонерного товариства Державний ощадний банк України з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Враховуючи викладене, виплата призначеної пенсії, до надходження заяви про перерахування коштів через відділення Ощадбанку, проводитись не буде.

Не погодившись з відмовою у виплаті пенсії на визначений ОСОБА_1 банківський рахунок, відкритий в АК КБ "Приватбанк", позивач звернувся до суду з позовом у даній справі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснювати виплату пенсії позивачу шляхом перерахування на особовий рахунок, відкритий в АК КБ "Приватбанк", а не через рахунки та мережу установ і пристроїв акціонерного товариства Державний ощадний банк України.

Колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України від 09.07.2003 № 1058-VI «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-VI).

Відповідно ст. 5 Закону № 1058-VI цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Статтею 47 Закону № 1058-VI визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Внутрішньо переміщеною особою, в розумінні ч. 1 ст. 1 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі Закон № 1706-VII), є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Положення ст. 7 Закону № 1706-VII гарантують забезпечення реалізації прав зареєстрованих внутрішньо переміщених осіб, в тому числі, на пенсійне забезпечення.

Так, частиною третьою вказаної статті визначено, що громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Стаття 10 Закону № 1706-VII визначає повноваження Кабінету Міністрів України з питань забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб. Зокрема, Кабінет Міністрів України координує і контролює діяльність органів виконавчої влади щодо вжиття ними необхідних заходів із забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб відповідно до цього Закону; здійснює інші повноваження, передбачені цим та іншими законами.

В силу ст. 117 Конституції України, яка кореспондує зі ст. 49 Закону України від 27.02.2014 № 794-VII «Про Кабінет Міністрів України» передбачено, що Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

05.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (далі Постанова № 637), пунктом 1 якої (з урахуванням змін та в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зокрема, встановив, що призначення, відновлення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам, у тому числі особам, які відмовились відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону № 1706-VII від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Виплата (продовження виплати) довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати) та пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв акціонерного товариства Державний ощадний банк України з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Отже, Кабінет Міністрів України встановлений особливий порядок виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам, законність якого переглядалася Верховним Судом.

Так, в постанові від 25.09.2018 у справі № 826/11272/16 Верховний Суд звернув увагу на те, що внутрішньо переміщених осіб вказаним актом Кабінету Міністрів України не позбавлено права на отримання соціальних виплат за місцем їхнього проживання, яке передбачено положеннями Закону № 1706-VII, а надання Ощадбанку статусу уповноваженого банку в межах зазначеної програми здійснено Кабінетом Міністрів України на виконання Закону № 1706-VII та в межах наданих Кабінету Міністрів України повноважень. При цьому, вони не тільки надають можливість забезпечити здійснення адресних виплат через установи уповноваженого банку, але й водночас, не позбавляє права відповідних одержувачів коштів отримати такі виплати та, за необхідності і бажання, розмістити отримані кошти в будь-якій іншій банківській установі.

Ключовим питанням у зазначеній справі (№ 826/11272/16) було внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України, що стосувалися саме проведення соціальних виплат за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що призначені внутрішньо переміщеним особам, через рахунки та мережу установ і пристроїв Ошадбанку.

Надаючи оцінку обставинам, що особа має право самостійно обирати банк, з яким вступати в договірні відносини, в тому числі для отримання соціальних виплат, проте внутрішньо переміщені особи повинні відповідно до пунктів Постанови № 637 відкривати рахунок для таких виплат виключно в установах Ощадбанку, Верховний Суд виходив з наступного.

За визначенням п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України від 06.09.2012 № 5207-VI «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» (далі - Закон № 5207-VI) дискримінація - це ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними, зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Законом № 5207-VI передбачено, що законодавство України ґрунтується на принципі недискримінації, що передбачає незалежно від певних ознак: забезпечення рівності прав і свобод осіб та/або груп осіб; забезпечення рівності перед законом осіб та/або груп осіб; повагу до гідності кожної людини; забезпечення рівних можливостей осіб та/або груп осіб.

Статтею 6 цього ж Закону визначено, що форми дискримінації з боку державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, юридичних осіб публічного та приватного права, а також фізичних осіб, визначені статтею 5 цього Закону, забороняються.

При цьому, не вважаються дискримінацією дії, які не обмежують права та свободи інших осіб і не створюють перешкод для їх реалізації, а також не надають необґрунтованих переваг особам та/або групам осіб за їх певними ознаками, стосовно яких застосовуються позитивні дії, а саме: спеціальний захист з боку держави окремих категорій осіб, які потребують такого захисту; здійснення заходів, спрямованих на збереження ідентичності окремих груп осіб, якщо такі заходи є необхідними; надання пільг та компенсацій окремим категоріям осіб у випадках, передбачених законом; встановлення державних соціальних гарантій окремим категоріям громадян; особливі вимоги, передбачені законом, щодо реалізації окремих прав осіб.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 8 Закону № 5207-VI розроблення проектів нормативно-правових актів здійснюється з обов`язковим урахуванням принципу недискримінації.

В пояснювальній записці до проекту постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, та їх інформування про порядок взяття на облік» зазначено, що у проекті акта відсутні положення, які містять ознаки дискримінації.

Метою прийняття проекту акту є збереження коштів соціально незахищених осіб, які перебувають на обліку як особи, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення; забезпечення виплати пенсійних і соціальних допомог; недопущення застосування шахрайських схем і протиправних дій під час здійснення таких виплат, запобігання фінансування тероризму.

З системного аналізу наведених норм права, Верховний Суд дійшов висновку, що оскільки внутрішньо переміщені особи, зокрема, потребують спеціального захисту з боку держави, надання пільг та компенсацій окремим категоріям осіб у випадках, передбачених законом, встановлення державних соціальних гарантій окремим категоріям громадян, тому оспорювані позивачем зміни до Постанови № 637 не можуть вважатися дискримінаційними в розумінні положень Закону № 5207-VI.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правова позиція щодо правомірності положень Постанови № 637 щодо встановлення поряду отримання пенсійних виплат внутрішньо переміщеними особами через відділення Ощадбанку була також викладена Верховним Судом у постанові від 18.01.2023 по справі № 826/27185/15.

За матеріалів справи колегією суддів встановлено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою згідно довідки від 07.09.2022 №1603- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

В розглядуваній справі позивач оскаржує дії відповідача, щодо невиплати йому призначеної на законних підставах пенсії, через те, що останній бажає отримувати пенсію на рахунок, що відкритий у іншій банківській установі ніж Ощадбанк.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач не заперечує право позивача на отримання пенсії, така пенсія позивачу нараховується, однак не отримується не з причин неправомірних дій збоку ГУПФ, а внаслідок відсутності бажання скаржника відкривати банківський рахунок в Ощадбанку, з якого, як встановлено колегією суддів з аналізу приписів законодавства, в подальшому немає заборони переводити зазначені кошти на інший рахунок відкритий в іншій банківській установі.

Таким чином, колегія суддів зауважує, що, оскільки постановою № 637 передбачено виплату соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виключно через установи Акціонерного товариства Державний ощадний банк, без відкриття позивачем рахунку в установі - Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» у відповідача відсутні правові підстави для виплати пенсії позивачу.

За наведеного вище правового регулювання ГУПФ не може діяти іншим чином, ніж так як передбачено Порядком № 637, а не виплата призначеної пенсії відбувається внаслідок відсутності бажання позивача відкривати банківський рахунок в Ощадбанку, а не вини ГУПФ.

Доводи позивача щодо обмеження його права вибору банківської установи, що здійснює пенсійне обслуговування громадян, колегія суддів відхиляє, оскільки встановлений постановою № 637 порядок виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам спрямований саме на збереження коштів соціально незахищених осіб, які перебувають на обліку як особи, що переміщуються з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення, забезпечення виплати пенсій та соціальних допомог, недопущення застосування шахрайських схем і протиправних дій під час здійснення таких виплат, запобігання фінансуванню тероризму.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на неврахування судом першої інстанції приписів ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивач посилається на редакцію вказаної норми до виникнення спірних правовідносин у вказаній справі. В той же час Законом України від 6 грудня 2016 року за № 1774-VIII абзац перший частину першу ст. 47 зазначеного Закону викладено у новій редакції та зазначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України

Таким чином, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 по справі № 440/6127/23, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи скаржника висновків колегії суддів не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 по справі № 440/6127/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Любчич С.П. Жигилій