Справа № 280/416/24
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

18 березня 2024 року Справа № 280/416/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного, в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11.01.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту про звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 за сімейними обставинами протиправною;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт про звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 з врахуванням висновків суду щодо наявності підстав для звільнення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , який проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , звернувся до відповідача із рапортом про звільнення з військової служби у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю ІІ групи. Однак, жодної письмової відповіді на рапорт не отримано. За таких обставин вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не розгляду рапорту про звільнення. Просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 16.01.2024 відкрито провадження в адміністративній справі №280/416/24 та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач позов не визнав, подав відзив (вх. від 22.01.2024 № 3340), в якому зазначив, що станом з 28.12.2023 по теперішній час позивач відсутній на службі, місце його знаходження невідоме, що підтверджується проведеним службовим розслідуванням. Зазначене унеможливлює прийняття рішення про звільнення позивача суб`єктом владних повноважень. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

23.01.2024 від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів (вх. № 3581).

Позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно пункту 1 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) належить до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.

ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частина НОМЕР_1 .

Позивач звернувся до відповідача із рапортом від 08.12.2023 про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю II групи. В якості додатків до рапорту зазначено: копія паспорта заявника; копія додатку до паспорта заявника; копія свідоцтва про народження заявника; копія картки платника податків заявника; копія паспорту дружини ОСОБА_2 ; копія картки платника податків дружини ОСОБА_2 ; свідоцтво про народження дружини ОСОБА_2 ; копія свідоцтва про шлюб; копія висновку МСЕК дружини ОСОБА_2 ; копія посвідчення особи з інвалідністю дружини ОСОБА_2 ; довідка з Буської ЦРЛ дружини ОСОБА_2 ; довідка про склад сім`ї особи з інвалідністю; витяг з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 ; витяг з реєстру територіальної громади ОСОБА_2 ; відповідь Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради; правовий висновок адвоката Усенка А.В. про наявність підстав для звільнення.

Зазначений рапорт зареєстровано відповідачем 08.12.2023 за вхідним номером 22988.

Однак, відповіді на зазначений рапорт позивач не отримав, що зумовило його звернення до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України, Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з частинами другою, третьою статті 1 Закону № 2232-XII, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (ч. 5 ст. 1 Закону № 2232-XII).

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною чотирнадцятою статті 2 Закону № 2232-XII установлено, що виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, постановлено:

ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб;

військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався згідно з Указами Президента від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/2023, від 05.02.2024 № 49/2024.

У відповідності до підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці під час дії воєнного стану звільняються з військової служби через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема, у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Згідно з пунктом 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі по тексту Положення № 1153/2008), військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

Позивач вважає, що він може бути звільнений з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII, у зв`язку із чим звернувся до відповідача із рапортом від 08.12.2023.

Факт отримання вказаного рапорту Військовою частиною НОМЕР_1 підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем. Проте, рапорт відповідачем не розглянуто та жодного рішення з даного питання не прийнято, що свідчить про допущення ним протиправної бездіяльності.

При цьому, та обставина, що з 28.12.2023 позивач відсутній на службі та місце його знаходження невідоме, не може бути підставою для не розгляду рапорту, оскільки Положення № 1153/2008 не містить імперативної норми, що для прийняття відповідного рішення особі необхідно прибути до військової частини.

За таких обставин, бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту від 08.12.2023 про звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII підлягає визнанню протиправною.

Звідси, зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт від 08.12.2023 про звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII забезпечить ефективне відновлення прав позивача.

Водночас, щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача розглянути рапорт з врахуванням висновків суду щодо наявності підстав для звільнення слід зазначити про їх передчасність та відсутність підстав для задоволення.

Так, суд зазначає, що рапорт позивача розглянуто не було, рішення про відмову у звільненні з військової служби не приймалось, а відповідно права позивача у зазначеній частині на момент розгляду справи не порушено.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому питання розподілу судових витрат в частині сплати судового збору судом не вирішується.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не розгляду рапорту від 08.12.2023 про звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) розглянути рапорт від 08.12.2023 про звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено та підписано 18.03.2024.

Суддя Ю.П. Бойченко