Справа № 520/36975/23
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2024 року № 520/36975/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, б. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківський окружний адміністративний суду з адміністративним позовом, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення форми «Ф» Головного управління ДПС у Харківській області від 30.03.2023, якими визначені суми грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2021 рік:

№ 0-2016 про визначення податкового зобов`язання в сумі 2 151,6 грн;

№ 0-2016 про визначення податкового зобов`язання в сумі 35535,6 грн;

№ 0-2016 про визначення податкового зобов`язання в сумі 13593 грн;

№ 0-2016 про визначення податкового зобов`язання в сумі 36634,8 грн;

№ 0-2016 про визначення податкового зобов`язання в сумі 1321,2 грн;

визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення форми «Ф» Головного управління ДПС у Харківській області від 16.06.2023, якими визначені суми грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2022 рік:

№ 0-2016 про визначення податкового зобов`язання в сумі 3 496,35 грн;

№ 0-2016 про визначення податкового зобов`язання в сумі 2 146,95 грн;

№ 0-2016 про визначення податкового зобов`язання в сумі 59 531,55 грн;

№ 0-2016 про визначення податкового зобов`язання в сумі 57 745,35 грн;

№ 0-2016 про визначення податкового зобов`язання в сумі 14 725,75 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона зареєстрована як фізична особа підприємець, є платником податку 2 групи, основним видом діяльності є Код КВЕД 01.11 «Вирощування зернових культур (крім риса), бобових культур і насіння олійних культур». Податковим органом їй нараховане грошове зобов`язання за 2021 рік в сумі 89 236,2 грн, та за 2022 рік у сумі 137 645,95 гривень. Вважає податкові повідомлення-рішення такими, що підлягають скасуванню тому звернулася до суду.

По справі було відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому ст. 263 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу та отримана ним.

Відповідач надав відзив на позов у якому позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що контролюючий орган здійснює нарахування податку на нерухому майно відмінне від земельної ділянки в автоматичному режимі засобами інформаційно-телекомунікаційної системи. Позивачці, яка є фізичною особою підприємцем, нарахований податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки та сформовані податкові повідомлення-рішення на сплату податку на нерухоме майно за 2021 рік, а саме:

- за нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 453,1 кв. м.;

- за нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 179,3 кв. м.;

- за нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 110,1 кв.м.;

- за нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 3052,9 кв. м.;

- за нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 2961,3 кв.м.

В автоматичному режимі позивачці нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та сформовані податкові повідомлення-рішення на сплату податку на нерухоме майно за 2022 рік:

- за нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 453,1 кв. м.;

- за нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 179,3 кв. м.;

- за нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 110,1 кв.м.;

- за нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 3052,9 кв. м.;

- за нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 2961,3 кв.м.

Нежитлова будівля у с. Караван, Красноградського району, загальною площею 3052,9 кв.м. згідно наявної в базах даних інформації у 2021 та 2022роках здавалася в оренду ТОВ «Витязь», що відображено у відомості про об`єкти оподаткування платника податків за формою 20 ОПП, отже не підпадає під визначення пп.266.2.2 «ж» п.226.2 ст.266ПК України. Податкові повідомлення-рішення за 2021 та 2022роки та розрахунки до них сформовано відповідно до Наказу Міністерства Фінансів України «Про затвердження порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків» від 28.12.2015 № 1204. Податок нарахований відповідно до рішень Старовірівської сільської ради, на території якої розташовані вищезазначені об`єкти нерухомого майна, від 30.08.2020 № 1688 за 2021 рік та від 09.07.2021 № 1509 за 2022 рік. Оскільки позивачкою не повідомлено податковий орган за формою № 20-ОПП передбаченого п. 63.3 ст. 63 ПК України, який мають подавати всі платники податків у разі наявності, виникнення, зміни типу об`єкту. Повідомлення про об`єкти оподаткування через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків. Крім того, позивачка не здійснювала діяльності, не використовувала земельні ділянки за основним КВЕД 01.11, що підтверджується її особистими поясненнями про не нарахування МПЗ у зв`язку з обробітком їх вищезгаданим ТОВ з 2017 року від 03.11.2023 № 4, а отже ОСОБА_1 не відноситься під визначення сільськогосподарський товаровиробник, що в свою чергу, суперечить вимогам пп. 266.2.2 «ж» п. 226.2 ст. 266 ПК України. Враховуючи вищезазначене, відповідач вважає, що відсутні підстави до задоволення позову.

Відповідно до ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно вимог ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Позивачка ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа підприємець, який застосовано спрощену систему оподаткування, а саме є платником єдиного податку 2 групи за ставкою 20% , підприємницьку діяльність веде за адресою с. Караван, Красноградський район Харківської області. Основним видом діяльності є Код КВЕД 01.11 «Вирощування зернових культур (крім риса), бобових культур і насіння олійних культур». Позивачка зазначила, що вона є сільськогосподарським товаровиробником та є власником нежитлових будівель, які безпосередньо використовуються в сільськогосподарському товарному виробництві. Крім того, у позові посилається на те, що нежитлові будівлі, за які їй обчислені суми податку, за своїм функціональним призначенням та відповідно до класу(підкласу) нерухомості згідно ДК 018-2000 віднесені до будівель сільськогосподарського призначення.

Головним управлінням ДПС у Харківській області , на підставі норм ст.266ПК України та рішення органу місцевого самоврядування прийняті оскаржувані податкові повідомлення -рішення:

№ 0-2016 про визначення податкового зобов`язання в сумі 2 151,6 грн;

№ 0-2016 про визначення податкового зобов`язання в сумі 35 535,6 грн;

№ 0-2016 про визначення податкового зобов`язання в сумі 13 593 грн;

№ 0-2016 про визначення податкового зобов`язання в сумі 36 634,8 грн;

№ 0-2016 про визначення податкового зобов`язання в сумі 1 321,2 грн;

№ 0-2016 про визначення податкового зобов`язання в сумі 3 496,35 грн;

№ 0-2016 про визначення податкового зобов`язання в сумі 2 146,95 грн;

№ 0-2016 про визначення податкового зобов`язання в сумі 59 531,55 грн;

№ 0-2016 про визначення податкового зобов`язання в сумі 57 745,35 грн;

№ 0-2016 про визначення податкового зобов`язання в сумі 14 725,75 грн;

на загальну суму 226 882,15 грн, відповідно до розрахунку.

Позивачка вважаючи свої права порушеними звернулася до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Так, згідно з пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

Згідно з пунктом 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (пункт 30.2 статті 30 ПК України).

Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування.

Підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 (у редакції, чинній до 1 січня 2019) визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Законом України від 23.11.2018 №2628-VIII, який набрав чинності 1 січня 2019, внесено зміни до ПК України й підпункт "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладено в такій редакції:

"не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку".

Зміст норми пп. "ж" пп. 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України дає підстави для висновку, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких-власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Залежно від періоду застосовувалася додаткова умова - безпосереднє використання власником (без здачі в оренду, лізинг, позичку).

Слід зазначити, що загальні підходи щодо визначення поняття "сільськогосподарського виробника" сформульовані у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2021 року у справі №820/6752/16, від 17 лютого 2021 року у справі №820/3707/17, від 24 квітня 2020 року у справі №540/2206/19, від 10 квітня 2020 року у справі №823/1751/17, в яких ВС зазначав, що відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно - правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Тобто, визначення "сільськогосподарський товаровиробник", яке міститься у пп. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу "Спрощена система оподаткування, облік та звітність", тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ "Податок на майно").

Разом з тим, визначення поняття "сільськогосподарський товаровиробник" також міститься у статті 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років" від 18.01.2001 № 2238-III, під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Більш того, законодавцем з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття "виробники сільськогосподарської продукції".

Зокрема, згідно з абзацом 2 ст. 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" від 23 вересня 2008 року № 575-VI виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства),які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Таким чином, зміст наведених норм права дає підстави вважати, що поняття "сільськогосподарський товаровиробник" не суперечить його визначенню у пп. 14.1.235 п. 14.1 ст.14 ПК України, яке, до того ж, має чітко обмежену сферу застосування. Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів відповідно до положень пункту 5.3 статті 5 ПК України.

Вказане свідчить те, що в розумінні підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 ст. 266 ПК України право на пільгу зі сплати податку мають особи (як юридичні, так і фізичні), які безпосередньо займаються сільськогосподарською діяльністю, тобто, зайняті у процесі виробництва, переробки власновиробленої сільськогосподарської продукції та її подальшої реалізації.

Як зазначила позивачка, вона зареєстрована як фізична особа підприємець, є платником податку 2 групи, основним видом діяльності є Код КВЕД 01.11 «Вирощування зернових культур (крім риса), бобових культур і насіння олійних культур», а належні їй на праві приватної власності об`єкти нерухомого майна за своїм функціональним призначенням та відповідно до класу(підкласу) нерухомості згідно ДК 018-2000 віднесені до будівель сільськогосподарського призначення.

Стосовно посилання позивачці на те, що належні їй на праві приватної власності об`єкти нерухомого майна за своїм функціональним призначенням та відповідно до класу(підкласу) нерухомості згідно ДК 018-2000 віднесені до будівель сільськогосподарського призначення, суд зазначає наступне.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 було затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України.

Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до цього Державного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади за надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" (група 127 "Будівлі нежитлові інші" клас 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства").

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", що включає підкласи: 1271.1 "Будівлі для тваринництва"; 1271.2 "Будівлі для птахівництва"; 1271.3 "Будівлі для зберігання зерна"; 1271.4 "Будівлі силосні та сінажні"; 1271.5 "Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства"; 1271.6 "Будівлі тепличного господарства"; 1271.7 "Будівлі рибного господарства"; 1271.8 "Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва"; 1271.9 "Будівлі сільськогосподарського призначення інші".

Фактичне головне призначення кожного конкретного об`єкта нерухомості обчислюється на підставі документів, що підтверджують право власності, у порядку, визначеному вказаним Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, із використанням Методики ідентифікації за головною класифікаційною ознакою будівель багатофункціонального призначення.

Ведення Класифікатора здійснює Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем у будівництві Міністерства розвитку громад та територій України, уповноважений видавати експертні висновки щодо належності об`єктів нерухомості (їх частин) до певного класу будівель (далі Висновок) на підставі документів, що підтверджують їх право власності, з врахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення такого об`єкта нерухомості згідно з Класифікатором.

Таким чином, визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться за певною процедурою на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Як зазначила позивачка, комплекс виробничих будівель та споруд за адресою: вул.Леніна, буд.37А, с.Караван Красноградського району Харківської області, загальною площею 453,1кв.м.;- за адресою: вул.Комсомольська, буд.49Б с.Караван Красноградського району Харківської області , загальною площею 179,3кв.м.;- за адресою: вул.Комсомольська, буд.49А с.Караван Красноградського району Харківської області , загальною площею 110,1 кв.м.;- за адресою: вул.Харківська, буд.1А, с.Караван Красноградського району Харківської області , загальною площею 3052,9кв.м.;- за адресою: вул.Лісна, буд.1В, с.Караван Красноградського району Харківської області , загальною площею 2961,3 кв.м., з урахуванням відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, кваліфікаційних ознак та функціонального призначення, відноситься до класу 1271 Державного класифікатора.

Однак, як станом на час винесення відповідачем спірного податкового повідомлення-рішення, так і на час розгляду цієї справи, докази віднесення належного позивачці комплексу виробничих будівель та споруд, розташованого за адресою: вул.Леніна, буд.37А, с.Караван Красноградського району Харківської області, загальною площею 453,1кв.м.;- вул.Комсомольська, буд.49Б с.Караван Красноградського району Харківської області , загальною площею 179,3кв.м.;- вул.Комсомольська, буд.49А с.Караван Красноградського району Харківської області , загальною площею 110,1 кв.м.;- вул.Харківська, буд.1А, с.Караван Красноградського району Харківської області , загальною площею 3052,9кв.м.;- вул.Лісна, буд.1В, с.Караван Красноградського району Харківської області , загальною площею 2961,3 кв.м., до класу 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" або будь-якого іншого класу відповідно до ДК 018-2000 в матеріалах справи відсутні, що позбавляє суд можливості оцінити функціональне призначення цього об`єкту нерухомості і можливість його використання позивачкою в господарській діяльності.

Як наслідок, зібраними у даній справі доказами не підтверджено приналежність належних позивачці на праві приватної власності об`єктів нерухомості, які стали об`єктами для справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що в свою чергу є перешкодою для застосування пільги, передбаченої пп. "ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи в сукупності наведене, суд приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є необґрунтованим, через що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, б. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування податкового повідомлення рішення - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Заічко О.В.