Справа № 160/4083/24
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

18 березня 2024 рокуСправа №160/4083/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сидоренко Д.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

13.02.2024 року за допомогою системи "Електронний суд" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 12 наказу № 287 командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 13 серпня 2023 року в частині звільнення капітана ОСОБА_1 від займаної посади та зарахування в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 та утримувати в списках особового складу військової частини НОМЕР_2 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ № 296 командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 17 серпня 2023 року про звільнення від займаної посади капітана ОСОБА_1 зарахування його в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 та утримувати в списках особового складу військової частини НОМЕР_2 ;

- поновити капітана ОСОБА_1 на посаді начальника командного пункту заступника начальника штабу з бойового управління військової частини НОМЕР_2 ;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити у встановленому чинним законодавством України порядку грошове забезпечення у повному обсязі за період з 17.08.2023 року до дня прийняття судом рішення у цій справі, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, премій тощо), що були встановлені позивачу за посадою до зарахування у розпорядження (поза штатом), з урахуванням вже виплачених сум та індексації.

Ухвалою суду від 26.02.2024 року позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду:

- відомостей щодо дати ознайомлення позивача з оскаржуваним наказом № 287 командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 13 серпня 2023 року;

- заяви про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та докази поважності причин його пропуску (щодо наказу № 296 командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 17 серпня 2023 року).

На виконання вимог ухвали суду від 26.02.2024 року від представника позивача надійшла заява щодо поновлення строку звернення до суду, в якій зазначено, що відомості, щодо дати ознайомлення позивача з оскаржуваним наказом № 287 командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 13 серпня 2023 року, що став підставою винесення наказу № 296 по стройовій частині командира військової частини НОМЕР_2 від 17 серпня 2023 року, письмово позивачеві не були надані. Відповідно, надіслано адвокатський запит від 01.03.2024 року. Відповідь не отримано, після отримання відповіді копія буде направлена до суду. Позивач дізнався про вищезазначений наказ 13 серпня 2023 року. Впродовж всього періоду після винесення оскаржуваного наказу № 296 по стройовій частині командира військової частини НОМЕР_2 від 17 серпня 2023 року. Позивач дотримувався виконання наказів, всіх законодавчих вимог, що регламентують порядок проходження служби військовослужбовцем в Збройних Силах України. Позивач не має юридичної освіти, відповідно не врахував всі норми адміністративного судочинства. Звернутись до відповідного фахівця з надання юридичної допомоги знаходячись у віддаленій прифронтовій зоні не міг. Так, як не отримував дозволу на залишення визначеної зони розташування. Без дозволу керівництва це мало б наслідки самовільного залишення військовослужбовцем військової частини або місця служби без поважних причин в умовах воєнного стану, щоб мало наслідки кримінальної відповідальності. Тож виконання та дотримання всіх законодавчих вимог до проходження служби військовослужбовцем, з боку позивача унеможливило його вчасне звернення за захистом своїх прав до адміністративного судочинства.

Розглянувши дане клопотання про поновлення строків звернення до суду, суд зазначає наступне.

За змістом частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини другої якої, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У разі неподання особою в зазначений строк заяви або якщо вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Водночас для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Вжиття конструкції «повинен був дізнатись» в розумінні положень частин 2 та 3 статті 122 КАС України означає неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.02.2021 у справі №800/30/17).

Скаржнику недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

У той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Згідно висновку викладеному у постанові Верховного Суду від 21.04.2021 у справі №640/25046/19 «Причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та не залежить від волевиявлення сторони і пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій».

Таким чином, причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Позивачем щодо причин пропуску строку звернення до суду зазначено, що впродовж всього періоду після винесення оскаржуваного наказу № 296 по стройовій частині командира військової частини НОМЕР_2 від 17 серпня 2023 року, позивач дотримувався виконання наказів, всіх законодавчих вимог, що регламентують порядок проходження служби військовослужбовцем в Збройних Силах України. Позивач не має юридичної освіти, відповідно не врахував всі норми адміністративного судочинства. Звернутись до відповідного фахівця з надання юридичної допомоги знаходячись у віддаленій прифронтовій зоні не міг. Так, як не отримував дозволу на залишення визначеної зони розташування. Без дозволу керівництва це мало б наслідки самовільного залишення військовослужбовцем військової частини або місця служби без поважних причин в умовах воєнного стану, щоб мало наслідки кримінальної відповідальності, проте доказів перебування позивача у віддаленій прифронтовій зоні не надано.

З огляду на те, що заява про поновлення строку звернення до суду не містить достатніх обґрунтувань та належних доказів на підтвердження того, що мали місце непереборні обставини, перешкоди чи труднощі, що унеможливили своєчасне звернення позивача до суду із цим позовом, суд вважає за необхідне продовжити позивачу час на усунення недоліків, а саме запропонувати до заяви про поновлення строку звернення до суду надати докази перебування позивача у віддаленій прифронтовій зоні з 18.08.2023 року до 05.02.2024р. (дати укладення договору з адвокатом).

В ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху, суд пропонував позивачу надати відомостей щодо дати ознайомлення позивача з оскаржуваним наказом № 287 командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 13 серпня 2023 року.

Зазначені відомості надані не були, проте в позовній заяві позивач зазначає, що з оскаржуваним актом індивідуальної дії - наказом військової частини НОМЕР_2 №296 був ознайомлений 18.08.2023 року.

Оскільки в наказі №296 від 17.08.2023 року міститься посилання на підставу прийняття наказу - витяг з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 13.08.2023 №287, то суд приходить до висновку, що позивач дізнався про існування наказу №287 від 13.08.2023 - з дати ознайомлення з наказом №296 від 17.08.2023р. - 18.08.2023р.

Відтак, позивачем також пропущеного місячний строк звернення до суду з оскарженням наказу №287 від 13.08.2023р., доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду представником позивача у відповідній заяві не зазначено.

Згідно частин 1-2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Частиною 2 ст.121 КАС України визначено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відповідно до ч.1 ст.118 КАС України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Зі змісту наведених норм слідує, що процесуальний строк встановлений судом може бути продовженим з ініціативи суду.

Статтею 119 КАС України передбачено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне з метою надання позивачу часу для подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, продовжити процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви, залишеної без руху.

Частиною 6 ст.121 КАС України передбачено, що про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Керуючись статтями 118, 119, 121-123, 159-161, 169, 171, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити позивачу процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви залишеної без руху у адміністративній справі №160/4083/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії на п`ять днів з дня отримання копії ухвали суду, шляхом надання суду:

- доказів перебування позивача у віддаленій прифронтовій зоні з 18.08.2023 року до 05.02.2024р. (дати укладення договору з адвокатом);

- заяви про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та докази поважності причин його пропуску (щодо наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 13.08.2023 №287).

Копію ухвали направити на адресу позивача.

Роз`яснити позивачу, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та оскарженню не підлягає.

Суддя Д.В. Сидоренко