Справа № 340/328/24
Суддя: О.В. КРАВЧУК
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/328/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук О.В. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (код ЄДРПОУ - 20632802; адреса: вул. Соборна, 7-а, м. Кропивницький, 25006)

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язати вчинити певні дії.

ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №59 від 05.12.2023 про відмову в призначенні пенсії;

- зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.02.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та відновити нарахування пенсії з 05.12.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що ОСОБА_1 має загальний страховий стаж 31 рік 10 місяців 4 дні, що підтверджується записами в його трудовій книжці. Відповідачем цей страховий стаж визнається, про що зазначено в оскаржуваному рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №59 від 05.12.2023 року про відмову в призначенні пенсії.

Згідно уточнюючих довідок від 21.09.2022 за № 34, 35, 36, 37, виданих ліквідатором ВАТ "Чисті Метали", та уточнюючої, довідки ТОВ "Побужський феронікелевий комбінат" від 14.11.2022 за № 01-335, стаж ОСОБА_1 з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 складає сумарно 5 років 7 місяців 27 днів.

21.02.2023 року, по досягненні 55-річного віку позивач звернувся до відділу обслуговування громадян № 10 (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою та необхідними документами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону, яку розглянуто за принципом екстериторіальності головними управліннями Пенсійного фонду України в Київській та Миколаївській областях, рішенням яких від 28.02.2023 №59 йому призначено з 21.02.2023 року пенсію в розмірі 3816,72 грн.

В подальшому у листопаді 2023 року була проведена перевірка пенсійної справи ОСОБА_1 , за результатами якої відповідач визначив, що до пільгового стажу позивача по Списку № 1, безпідставно зараховано періоди роботи.

05.12.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області ухвалено рішення №59 про відмову в призначенні пенсії, яким було скасовано рішення головних управлінь Пенсійного фонду України в Київській та Миколаївській областях № 59 від 28.02.2023 року.

Позивач вважає, що вказане рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області є протиправним та таким, що порушує його права.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 січня 2024 року відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач вказує, що Рішенням від 28.02.2023 № 59 ОСОБА_1 за принципом екстериторіальності головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області призначено пенсію за віком на пільгових умовах (за Списком № 1) з 21.02.2023 в розмірі 3913.21 грн. Обчислення розміру пенсії було проведено з урахуванням страхового стажу 38 років 9 місяців 4 дні, в тому числі за Списком № 1 - 7 років. В ході перевірки правильності призначення пенсії було встановлено безпідставне врахування пільгового стажу по Списку № 1. Листом Головного управління від 27.11.2023 за № 1100-0302-9/62899 повідомлено головні управління Пенсійного фонду України в Київській та Миколаївській областях, про необхідність перегляду прийнятого рішення про призначення пенсії ОСОБА_1 від 28.02.2023 з урахуванням вищевказаних зауважень. Водночас, нарахування та виплату пенсії по ЕПС № 59 ОСОБА_1 було припинено з 01.11.2023 у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу. Листами від 28.11.2023 № 1000-0303-9/182229 та від 05.12.2023 № 1400-0303- 9/90027 головні управління Пенсійного фонду України в Київській та Миколаївській областях відповідно, погодились з позицією, викладеною в листі головного управління від 27.11.2023. ЕПС № 59 приведено у відповідність та рішенням головного управління від 05.12.2023 № 59 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 28.02.2023 № 59 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах (за Списком № 1) з 21.02.2023 в розмірі 3913.21 грн.

Обчислення розміру пенсії було проведено з урахуванням страхового стажу 38 років 9 місяців 4 дні, в тому числі за Списком № 1 - 7 років.

Актом перевірки обґрунтованості видачі документів, наданих для призначення (перерахунку) пенсій від 05.09.2023 № 1100-1003-1/3880, встановлено часткову відповідність первинним документам відомостей, зазначених в довідках про підтвердження пільгового стажу, за період роботи позивача з 23.12.1987 по 01.08.1988, з 14.08.1989 по 25.01.1991, з 01.12.1991 по 31.05.1992 та з 01.06.1992 по 22.08.1994.

В ході перевірки правильності призначення пенсії відповідачем було встановлено безпідставне врахування пільгового стажу ОСОБА_1 по Списку № 1, а саме:

- з 23.11.1987 по 01.08.1988, з 14.08.1989 по 25.01.1991, з 01.12.1991 по 31.05.1992 та з 01.06.1992 по 22.08.1994, оскільки відсутні відомості про реорганізацію підприємства (Світловодський завод чистих металів - АТ "Чисті метали" - ВАТ "Чисті метали"). Крім того, пільгові довідки видані 21.09.2022 за № 36 та № 34 не містять інформації про виробництво в цеху № 9 хімічних сполук, передбачених підрозділом 23 розділу VII Списку № 1, що затверджений постановою РМ СРСР від 22.08.1956 № 1173, а саме:

- з 26.01.1991 по 30.11.1991, оскільки відсутня уточнююча довідка, що підтверджує пільговий стаж роботи із зазначенням професії або посади, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків та їх номери, куди включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана довідка;

- з 24.03.2020 по 30.06.2021, оскільки згідно пільгової довідки від 14.11.2022 № 01- 335 даний період та займана посада, передбачені Списком № 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461;

- з 19.10.2021 по 31.10.2022, оскільки до наказу про результати чергової атестації робочих місць за умовами праці від 24.03.2020 № ПФК-ОПЗП-НАК-26-0710 не долучено перелік посад працівників, яким підтверджено право на пільгове забезпечення за Списком №1.

Додатково зазначалось про необхідність підтвердження періоду страхового стажу з 14.08.1989 по 22.08.1994 згідно записів трудової книжки ( НОМЕР_2 ), оскільки печатка, якою засвідчено запис про звільнення з роботи є непридатною для читання.

Листом від 27.11.2023 за № 1100-0302-9/62899 Головні управління Пенсійного фонду України в Київській та Миколаївській областях повідомлено про необхідність перегляду прийнятого рішення про призначення пенсії ОСОБА_1 від 28.02.2023 з урахуванням вищевказаних зауважень.

Водночас, нарахування та виплату пенсії по ЕПС № 59 ОСОБА_1 було припинено з 01.11.2023 у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.

Листами від 28.11.2023 № 1000-0303-9/182229 та від 05.12.2023 № 1400-0303- 9/90027 головні управління Пенсійного фонду України в Київській та Миколаївській областях відповідно, погодились з позицією, викладеною в листі відповідача від 27.11.2023 року.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 05.12.2023 № 59 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу.

Викладені обставини передували зверненню представника позивача до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Частина друга статті 19 Конституції України зобов?язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі -Закон № 1058- ІV).

Частиною 1 ст. 45 Закону України № 1058-IV встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з частиною третьою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Приписами п. 1 ч. 2 ст. 114 Закон № 1058- ІV передбачено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Так, під час перевірки пенсійної справи ОСОБА_1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області встановлено, що до пільгового стажу позивача по Списку №1 безпідставно зараховано наступні періоди:

- з 23.11.1987 по 01.08.1988, з 14.08.1989 по 25.01.1991, з 01.12.1991 по 31.05.1992 та з 01.06.1992 по 22.08.1994, оскільки відсутні відомості про реорганізацію підприємства (Світловодський завод чистих металів - АТ "Чисті метали" - ВАТ "Чисті метали"). Крім того, пільгові довідки видані 21.09.2022 за № 36 та № 34 не містять інформації про виробництво в цеху № 9 хімічних сполук, передбачених підрозділом 23 розділу VII Списку № 1, що затверджений постановою РМ СРСР від 22.08.1956 № 1173, а саме:

- з 26.01.1991 по 30.11.1991, оскільки відсутня уточнююча довідка, що підтверджує пільговий стаж роботи із зазначенням професії або посади, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків та їх номери, куди включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана довідка;

- з 24.03.2020 по 30.06.2021, оскільки згідно пільгової довідки від 14.11.2022 № 01- 335 даний період та займана посада, передбачені Списком № 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461;

- з 19.10.2021 по 31.10.2022, оскільки до наказу про результати чергової атестації робочих місць за умовами праці від 24.03.2020 № ПФК-ОПЗП-НАК-26-0710 не долучено перелік посад працівників, яким підтверджено право на пільгове забезпечення за Списком №1.

Додатково Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зазначалось про необхідність підтвердження періоду страхового стажу з 14.08.1989 по 22.08.1994 згідно записів трудової книжки ( НОМЕР_2 ), оскільки печатка, якою засвідчено запис про звільнення позивача з роботи, є непридатною для читання.

Надаючи оцінку рішенню у цій частині, суд зазначає, що статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок № 637). За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 року. Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. Відповідно до п. 2.6. Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу. Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством. Таким чином, слід зазначити, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вказувати щодо відсутності трудового стажу позивача за спірний період.

Відповідно до пунктів 2 і 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12 серпня 1993 року №637. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи, в т.ч. і профспілкові квитки.

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

З аналізу наведених норм, судом встановлено, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство.

Згідно наданої до суду копії трудової книжки вбачається, що позивач у період з 23.11.1987 по 01.08.1988, з 14.08.1989 по 25.01.1991, з 01.12.1991 по 31.05.1992 та з 01.06.1992 по 22.08.1994 працював на підприємстві Світловодський завод чистих металів - АТ "Чисті метали" - ВАТ "Чисті метали" та у період з 19.10.221 по 31.10.2022 на ТОВ "Побужський Феронікілевий Комбінат".

В даному випадку, суд звертає увагу, що вказані записи в трудовій книжці зроблені чітко, зрозуміло, відсутні ознаки підчисток та підробок.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи позивача до суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги при обрахуванні стажу роботи.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Пунктом 2 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абз. 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

З аналізу вищенаведеного можливо зробити висновок, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1 та/або Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку застосування Списків №1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та розробленими Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року №41 (далі Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом четвертим Порядку № 442 та п. 1.5 п.1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Пунктами 8, 9 Порядку №442 передбачено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз наведених норм права дають підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту частини другої статті 114 Закону № 1058-IV є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списках № 1, 2 а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

Аналіз зазначених приписів свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списків № 1, 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Отже, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списками № 1, 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Суд констатує, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року по справі №520/15025/16-а.

Суд зазначає, що не зарахування спірного стажу позивачу буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці та у наданих довідках для підтвердження наявності трудового стажу.

Крім того, зі змісту долучених до матеріалів справи довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 20.09.2022 р. №34, №35, №36, №37 виданих ВАТ "Чисті метали" на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що позивач у періоди з 23.12.1987 по 01.08.1988, з 14.08.1989 по 25.01.1991, з 01.12.1991 по 31.05.1992 та з 01.06.1992 по 22.08.1994 працював на за професією та на посадах, що передбачені Списком №1.

Щодо інших періодів, то відповідні записи містяться у трудовій книжці позивача.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи позивача, відомостей довідках відповідачем до суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Однак, як встановлено судом, відповідачами не здійснено дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити пільговий стаж позивача.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від25 квітня 2019 року у справі №593/283/17 та від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

У позовній заяві не заперечується, що період роботи позивача з 24.03.2020 по 30.06.2021 року не входить до стажу роботи за Списком №1 та зазначається, що вказаний період не входить у 5 років 7 місяців 27 днів, який дає право на отримання пенсії на пільгових умовах.

З урахуванням викладеного вище, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 59 від 05.12.2023 р. про відмову у призначені пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Порушені права позивача в цій частині слід відновити шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 21.02.2023 р. та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Воднораз, позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області відновлення виплати пенсії з 05.12.2023 р. задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Статтею 58 Закону № 1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий та страховий стаж позивача, суд дійшов висновку, що порушені права позивача слід відновити шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 21.02.2023 року з урахуванням висновків суду у даній справі та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з частиною другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем 2 по справі, як суб`єктом владних повноважень рішення якого оскаржується, не виконано покладеного на нього обов`язку доказування правомірності прийнятого рішення та не спростовано доводи позивача в цій частині.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати у справі (судовий збір в сумі 1211,20 грн) належить розподілити відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, присудивши їх позивачеві з бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (код ЄДРПОУ - 20632802; адреса: вул. Соборна, 7-а, м. Кропивницький, 25006) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №59 від 05.12.2023 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 21.02.2023 року з урахуванням висновків суду у даній справі та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) понесені ним судові витрати (судовий збір) у розмірі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області ().

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-денний строк з дня отримання повного тексту його копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.В. КРАВЧУК