Справа № 460/7243/23
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 березня 2024 року м. Рівне №460/7243/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07.07.2022 №-1712.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що контролюючим органом відносно позивача оформлено податкове повідомлення-рішення, якими визначено до сплати суму податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб за 2022 рік. Позивач вважає таке рішення протиправним, оскільки контролюючим органом не направлено вказане податкове повідомлення-рішення на податкову адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Крім того, позивач є фізичною особою-підприємцем, який провадить свою діяльність на спрощеній системі оподаткування, а тому в силу вимог підпункту 4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України звільнений від сплати земельного податку, оскільки належна йому на праві власності земельна ділянка використовуються ним для провадження підприємницької діяльності. Позивач також стверджує, що всупереч вимогам ПК України земельний податок з фізичних осіб не розрахований на підставі нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

Ухвалою від 22.03.2023 позовну заяву залишено без руху.

30.03.2023 позивач у встановлений строк усунув недоліки позовної заяви шляхом подання до суду квитанції про сплату судового збору.

Ухвалою від 31.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав відзив, в якому позов заперечив повністю. Зазначив, що земельна ділянка, податок на яку нараховано спірним податковим повідомленням-рішенням, належить на праві власності позивачу, як фізичній особі, а не як фізичній особі-підприємцю, тому позивач не звільнений від сплати земельного податку. Відповідно до рішення Олександрійської сільської ради затверджено ставки земельного податку для фізичних осіб у розмірі 1% від нормативно-грошової оцінки як для земель, оцінку яких проведено, так і для земель, нормативно-грошову оцінку яких не проведено. У зв`язку з тим, що нормативну грошову оцінку земель з кодом 07.01 для розміщення та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення у 2022 році не проведено, для нарахування позивачу податку застосована середньообласна нормативна грошова оцінка з урахування коефіцієнта індексації 1.1 (ст.289 Податкового кодексу України (далі ПКУ), яка становить 24132 грн за 1га. Крім того, відповідно до даних Державного реєстру фізичних осіб позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Саме на цю адресу було направлено податкове повідомлення-рішення. За наведеного, вважає, що сума податкового зобов`язання визначена позивачу правомірно, а підстав для скасування податкового повідомлення-рішення немає.

26.04.2023 позивач подав заяву про зміну підстав позову, шляхом їх доповнення.

Ухвалою суду від 28.04.2023 заяву про зміну підстав позову прийнято до розгляду.

17.05.2023 від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив та врахував таке.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.04.2017 №84560544, ОСОБА_1 з 07.04.2017 є власником земельної ділянки площею 4,6 га з кадастровим номером :09:003:0161, що розташована за адресою: Рівненська область, Рівненський район, Олександрійська сільська рада. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, для обслуговування бази відпочинку.

07.07.2022 Головним управлінням ДПС у Рівненській області (контролюючим органом за місцем знаходження земельної ділянки) сформовано податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №-1712, яким позивачу нараховано податкове зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2022 рік в сумі 1110,07 грн.

Вважаючи таке податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (далі у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним.

Відповідно до підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, земельний податок це обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

За приписами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Визначення платників земельного податку, база оподаткування та порядок справляння земельного податку, встановлено статтями 269-271 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками плати за землю є платники земельного податку (пп. 269.1.1.) та платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди (пп. 269.1.2.).

Об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності (пункт 270.1 статті 270 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 271.1 статті 271 Податкового кодексу України, базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Відповідно до пункту 277.1 статті 277 Податкового кодексу України, ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів або в межах населених пунктів, встановлюється у розмірі не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від нормативної грошової оцінки площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.

Процедуру проведення нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення (сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища, перелоги) та несільськогосподарські угіддя на землях сільськогосподарського призначення) визначено Порядком нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 23.05.2017 №262, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31.05.2017 за №679/30547 (далі Порядок №262 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)).

Згідно з пунктом 4 розділу ІІ Порядку №262, у разі застосування статті 277 Податкового кодексу України щодо визначення ставок земельного податку від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено, нормативна грошова оцінка одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області приймається згідно з додатком 1.

Відповідно до пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі подання платником податку до контролюючого органу правовстановлюючих документів на земельну ділянку, відомості про яку відсутні у базах даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, сплата податку фізичними та юридичними особами здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом інформації про перехід права власності на об`єкт оподаткування.

Згідно з пунктом 286.5 статті 286 Податкового кодексу України, нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Як встановлено судом, земельна ділянка з кадастровим номером :09:003:0161, що розташована на території Олександрійської сільської ради, перебуває у власності ОСОБА_1 , а тому останній в силу положень Податкового кодексу України є платником земельного податку.

Рішеннями Олександрійської сільської ради від 21.06.20021 №656 затверджено ставки земельного податку на 2022 рік для фізичних осіб у розмірі 1% від нормативної грошової оцінки земель для земель рекреаційного призначення.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву та розрахунку земельного податку відповідач здійснив нарахування позивачу податкового зобов`язання із земельного податку фізичних осіб за 2022 рік з розрахунку 1110,07 грн земельного податку, а саме 4,6 га*24132*1=1110,07, де 4,6 площа земельної ділянки, 24132,0 - нормативно-грошова оцінка за 1 га з урахуванням коефіцієнта індексації на 1.1 на 2022 р.(21938,00 грн.*1.1), 1 - ставка податку відсотків нормативно-грошової оцінки

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що Податковий кодекс України не передбачає порядку застосування коефіцієнта індексації до суми 21938,00 грн.

Поряд з цим, аналізуючи наданий відповідачем розрахунок, суд дійшов висновку, що такий проведено у повній відповідності з чинним законодавством.

Зокрема, контролюючим органом відповідно пункту 4 розділу ІІ Порядку №262 для обрахунку податкового зобов`язання використано грошову оцінку одиниці площі ріллі по Рівненській області, яка згідно з додатком 1 до Порядку №262 становить 21938,00грн.

У зв`зку з тим, що нормативно-грошову оцінку земель з кодом 07 для розміщення та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення в 2022 р. не проведено, застосовано ставку в розмірі 1% від середньо обласної нормативно-грошової оцінки за 1 га з урахування коефіцієнта індексації 1.1 (на виконання вимог ст.289 ПКУ). Таким чином, податкове зобов`язання по земельному податку визначено правомірно.

Відповідно до підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення це письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

У силу положень пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян).

За приписами підпункту 58.1.1 пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення повинно містити, зокрема: суму та підставу для визначення (нарахування/зменшення) грошового зобов`язання та/або податкового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків, та посилання на норми цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до яких здійснено їх розрахунок; граничні строки сплати грошового зобов`язання; попередження про наслідки невиконання податкового повідомлення-рішення в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

У податковому повідомленні-рішенні зазначається або додається до нього детальний розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних фінансових санкцій.

Згідно з пунктом 58.2 статті 58 Податкового кодексу України, форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Так, форма та порядок надіслання (вручення) контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків визначені Порядком надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 за №124/28254 (далі - Порядок №1204).

Розділ ІІ Порядку №1204 встановлює порядок складання контролюючим органом податкових повідомлень-рішень.

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку №1204 передбачено, що контролюючий орган визначає суму нарахування (зменшення) грошових, податкових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, що передбачені Кодексом або іншим законодавством, і складає податкове повідомлення-рішення у випадках, якщо, зокрема, платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявність показників, які підлягають декларуванню відповідно до вимог Кодексу, та наявність діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Порядку №1204, у випадках, зазначених у пункті 1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за такими формами, зокрема "Ф" - для платників податків - фізичних осіб, якщо відповідно до законодавства контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних із порушенням податкового або іншого законодавства.

Пунктом 11 розділу ІІ Порядку №1204 передбачено, що у податковому повідомленні-рішенні наводиться або додається до нього розрахунок податкового зобов`язання (за наявності), зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або інших зобов`язань, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи.

Таким чином, чинне законодавство не встановлює обов`язковості надсилання платнику податків одночасно з податковим повідомленням-рішенням розрахунку податкового зобов`язання.

Що ж стосується вимог до податкового повідомлення-рішення, визначених підпунктом 58.1.1 пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України та пунктом 3 розділу ІІ Порядку №1204, то такі відповідачем дотримано.

Зокрема, податкові повідомлення-рішення від 07.07.2022 № містять назву платежу, суму та підставу для визначення податкового зобов`язання, посилання на норми Податкового кодексу України, відповідно до яких здійснено їх розрахунок, граничні строки сплати грошового зобов`язання, попередження про наслідки невиконання податкового повідомлення-рішення в установлений строк, граничні строки, передбачені Податковим кодексом України для оскарження податкового повідомлення-рішення.

Відповідач у відзиві стверджував про те, що нарахування позивачу податкових зобов`язань із земельного податку здійснено в межах строків, визначених статті 102 Податкового кодексу України, враховуючи дату надходження інформації про наявність у позивача об`єкта оподаткування.

Положення пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України передбачають, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Суд зазначає, що затримка у надсиланні (врученні) контролюючим органом спірного податкового повідомлення-рішення у встановлений пунктом 286.5 статті 286 Податкового кодексу України строк може свідчити лише про процедуру його направлення (вручення), яка не змінює суті спірного рішення та не повинна сприйматись як безумовна підстава для висновку щодо його протиправності і, як наслідок, для скасування.

Якщо податкове повідомлення-рішення прийняте контролюючим органом у межах компетенції та з його форми можна чітко встановити його зміст, згідно з яким визначено грошове зобов`язання платника податків, суму такого зобов`язання, таке рішення є правомірним навіть у разі, коли порушено строки його надсилання (вручення), передбачені Податковим кодексом України.

Отже несвоєчасність надіслання (вручення) податкових повідомлень-рішень, якими визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб, не має наслідком скасування таких, а лише звільнення позивача від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання. Саме ж податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах 1095 днів.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 06 листопада 2018 року у справі №820/2753/17, від 18 лютого 2021 року у справі №826/25700/15, від 21 жовтня 2021 року у справі № 814/724/17.

Суд також відхиляє посилання позивача на те, що спірне податкове повідомлення-рішення було надіслане позивачу не за належною адресою, оскільки ця обставина, як і порушення строку направлення податкових повідомлень-рішень, не впливає на їх законність та не може бути самостійною підставою для скасування.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 14.07.2022 №120/479/21-а зробив висновки, що платник податків відповідно до норм чинного законодавства зобов`язаний визначити свою податкову адресу, і повідомити податковий орган про зміну свого місцезнаходження. А також звертає увагу, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання кореспонденції, у разі невиконання цього обов`язку, платник не вправі посилатись на неотримання ним документів, як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативний наслідків.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 20.10.2020 у справі № 140/30/20.

Щодо доводів позивача про перебування на спрощеній системі оподаткування, здійснення підприємницької діяльності та використання розміщених на земельній ділянці з кадастровим номером :09:003:0161 у 2022 році об`єктів незавершеного будівництва як складів для зберігання готової продукції та земельної ділянки для розведення овець та кіз, їх випасу, суд зазначає наступне. Згідно з витягом №34605 Види діяльності підприємця за КВЕД: 14.39 Виробництво іншого трикотажного та в`язаного одягу (основний); 14.13 Виробництво іншого верхнього одягу; 46.64 Оптова торгівля машинами й устаткуванням для текстильного, швейного та трикотажного виробництва; 77.39 Надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в.і.у.; 96.09 Надання інших індивідуальних послуг, н.в.і.у.; 47.71 Роздрібна торгівля одягом у спеціалізованих магазинах; 01.45 Розведення овець і кіз; 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту.

Суд зауважує, що при встановленні відповідності фактично здійснюваного суб`єктом господарювання виду діяльності тим видам діяльності, що зазначені у свідоцтві про сплату єдиного податку та реєстрі платників єдиного податку, провадження цієї діяльності для досягнення економічних результатів та з метою одержання прибутку, виникають підстави для висновку про використання земельних ділянок в підприємницькій діяльності та про наявність права на звільнення від сплати земельного податку.

Натомість, за обставинами справи, належна позивачу земельна ділянка має цільове призначення: для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, для обслуговування баз відпочинку. Цільове призначення земельної ділянки не відповідає зареєстрованим видам господарської діяльності позивача як платника єдиного податку. Будь-яких належних доказів для підтвердження використання земельної ділянки у підприємницькій діяльності позивача матеріали судової справи не містять.

Отже, враховуючи встановлені в ході судового розгляду справи фактичні обставини, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити земельний податок за 2022 рік як власник земельної ділянки з кадастровим номером :09:003:0161, а підстави для звільнення від сплати такого податку відсутні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду справи позивач не підтвердив обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, та не довів наявності підстав для застосування податкової пільги у вигляді звільнення від оподаткування належного йому об`єкта нерухомого майна. Натомість, відповідач належними й допустимими доказами підтвердив правомірність своєї поведінки в межах спірних правовідносин.

Отже суд вважає, що при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення від 07.07.2022 №-1712 контролюючий орган діяв на підставі, в межах повноважень та в спосіб, чи визначені чинним законодавством, добросовісно та розсудливо, не порушуючи прав та законних інтересів платника податків. Доводи позивача не спростовують правомірності податкового повідомлення-рішення та не дають суду підстав для його скасування.

Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи результати судового розгляду справи, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 18 березня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Суддя Н.О. Дорошенко