Справа № 200/129/24
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2024-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2024 року Справа№200/129/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Череповський Є.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

08 січня 2024 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Відповідач), в якому просив суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо обчислення середньомісячної заробітної плати для призначення мені, ОСОБА_1 , щомісячної страхової виплати з урахуванням календарних днів за період травень 2022 року - червень 2022 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити обрахунок середньої заробітної плати для призначення мені щомісячної страхової виплати за розрахунковий період з 01.03.2022 року - 28.02.2023 року без урахування календарних днів за період травень - червень 2022 року та здійснити перерахунок щомісячної страхової виплати з дати її призначення.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, відповідач, обчислюючи середньомісячну заробітну плату для призначення щомісячної страхової виплати безпідставного врахував при розрахунку середньомісячної заробітної плати період знаходження в безоплатній відпустці 61 день в травні-червні 2022 року. Вважає такі дії Відповідача протиправними та такими, що порушують його право на соціальний захист. Зазначає, що від не залежних від позивача причин, пов`язаних з дійсно істотною обставиною, а саме бойовими діями, він не працював і йому не виплачувалася заробітна плата. Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 15.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

У відзиві на адміністративний позов відповідач вказав на його безпідставність та зазначив, що при розрахунку страхової виплати Відповідач керувався визначеним законом способом, а саме. Розрахунковий період, за який обчислювалася середня заробітна плата для розрахунку щомісячної страхової виплати, визначений згідно пп. 3, 6, 11 та 13 постанови Кабінету Міністрів України № 1266 від 26.01.2001 (зі змінами) «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення)» і становить 12 календарних місяців перед настанням страхового випадку - з березня 2022 року по лютий 2023 року включно. При цьому з розрахунку були виключені періоди, в яких у Позивача відсутня заробітна плата з поважних причин (тимчасова непрацездатність), а саме 16 днів березня 2022 року, 26 днів жовтня 2022 року, 15 днів лютого 2023 року, листопад 2022 року - січень 2023 року повністю. Травень та червень 2022 року з розрахункового періоду не виключалися в зв`язку з тим, що у витягу з Державного реєстру застрахованих осіб немає інформації щодо будь-яких поважних причин відсутності нарахувань за даний період. Середньомісячна заробітна плата для розрахунку щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 склала 31529,14 грн. (інформація з Реєстру застрахованих осіб додається). Враховуючи наведене, просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянином України, шо підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 .

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_3 з 28.02.2018 року. Прийнятий на роботу прохідником 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті в ПрАТ «ШУ «Покровське».

Звільнений 23.03.2023 року у зв`язку з невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я за П.2 ст. 40 КЗпП України.

05.04.2022 року Позивачем було складено заяву на ім`я генерального директора ПрАТ «ШУ «Покровське» наступного змісту: «Повідомляю, що у зв`язку з веденням воєнних дій на території мого проживання та задля забезпечення своєї безпеки я вимушений тимчасово покинути місце свого проживання та не можу з`являтися на роботу. Прошу вважати мою відсутність з 05.04.2022р. на робочому місці відсутністю з поважних причин та зберігати за мною робоче місце до припинення воєнних дій або обставин, які безпосередньо впливають на мою безпеку та/або безпеку моєї родини.», вказану заяву було направлено на електронну адресу « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

06.03.2023 року складений Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, затверджений начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці Король В., яким Позивачу встановлено професійні захворювання: хронічна радикулопатія L5 Sі двобічна в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість (II ст.) з легким ступенем зниження слуху за класифікацією Остапович В.Є. та Пономарьової Н.І. Хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмофіброз, ЛН І-ІІ ст.

Згідно довідки серії 12 ААА №120301 Міжрайонною травматологічною медико - соціальною експертною комісією м. Покровська 16.03.2023 року ОСОБА_1 вперше за сукупністю захворювань встановлено 65% втрати працездатності та III група інвалідності з 16.03.2023 року по 01.04.2016 року.

Згідно довідки про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням № б/н виданої ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», в графі 2 зазначено, що кількість календарних днів у розрахунковому періоді, за винятком календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин у період з березня 2022 року по лютий 2023 року складає - 216 днів, у графі 3 зазначено, що заробітна плата на яку нараховано єдиний внесок та/або страхові внески за період з березня 2022 року по лютий 2023 року складає - 223728,38 грн. Тимчасова непрацездатність з 14.03.22 - 29.03.22, з 06.10.22 - 08.02.23, з 22.02.23 - 28.02.23.

Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 176 від 31.03.2023 року виданої ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» у період з 28.02.2018 року по 23.03.2023 року працював повний робочий день на підземних роботах та виконував на виробництві гірничі роботи. Додаткові відомості: відпусткою без збереження заробітної плати не користувався, у страйках участі не брав. Простої відсутні. З 05.04.2022 по 01.07.2022; з 21.03.2023 по 23.03.2023 - відсутність на роботі без збереження заробітної плати.

Згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-7) з 05.2022 по 06.2022 відсутні відомості про нараховану заробітну плату та сплату страхових внесків.

Відповідно до витягу з Державного реєстру застрахованих осіб були виключені періоди, в яких у ОСОБА_1 відсутня заробітна плата з поважних причин (тимчасова непрацездатність), а саме 16 днів березня 2022 року, 26 днів жовтня 2022 року, 15 днів лютого 2023 року, листопад 2022 року - січень 2023 року повністю.

20.03.2023 року Позивач звернувся до Відповідача із заявою про призначення одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності та щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати.

Позивачу було призначено одноразову допомогу у розмірі 30485 грн. та щомісячну страхову виплату у сумі 20493,94 грн. вказана обставина не є спірною та не заперечується сторонами.

08.07.2023 року Позивач звернувся до Відповідача з проханням надати йому інформацію, щодо розрахунку щомісячної страхової суми.

Листом від 18.07.2023 року вих. №13640-13514/Т-02/8-0500/23 Відповідачем було повідомлено, що головним управління Позивачу призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності в розмірі 30485,00 грн.

Розрахунок щомісячної страхової виплати здійснювався відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати потерпілого за 12 календарних місяців перед настанням страхового випадку.

Розрахунковий період для обчислення страхових виплат взято з 01.03.2022 року по 28.02.2023 року, тобто за 12 календарних місяців, що передують даті складання акту розслідування професійного захворювання (Акт від 06.03.2023).

Розмір середньої заробітної плати складає 31529,14 грн. з розрахунку загальної суми заробітної плати в розмірі 223728,38 грн. на підставі даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, кількості днів в розрахунковому періоді виплати, яка складає 216 днів, коефіцієнту середньомісячної кількості календарних днів у році, який становить 30,44 та ступені втрати професійної працездатності в розмірі 65%.

Отже, кінцевий розмір щомісячної страхової виплати становить 20493,44 грн. ((223728,38 грн./216*30,44)* 65% = 20493,94 грн.).

28.08.2023 року Позивач звернувся до Відповідача з проханням надати пояснення щодо безпідставного врахування при розрахунку середньомісячної заробітної періоду знаходження в безоплатній відпустці 61 день в травні-червні 2022 року.

Відповідачем на звернення від 28.08.2023 року Позивачу було надано відповідь в якій зазначено, що розрахунок щомісячних страхових виплат проводився на підставі даних про нараховану заробітну плату, яка враховується для всіх соціальних виплат, сформованих з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціальною страхування, джерелами формування якого є відомості, що надходять від податкових органів.

У розрахунковому періоді для обчислення страхових виплат з 01.01.2022 року по 28.02.2023 року у травні-червні відсутні нарахування заробітної плати, але інформація про перебування у відпустці без збереження заробітної плати теж відсутня.

У довідці про заробітну плату ШУ «Покровське» за зазначений період відсутні у травні- червні нарахування заробітної плати та зазначено кількість календарних днів у розрахунковому періоді, без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин 31 та 30 відповідно.

Отже, застосування при проведенні розрахунку середньоденної заробітної плати для визначення розміру щомісячних страхових виплат 216 календарних днів відповідно до наявних даних є правомірним.

Для з`ясування обставин відображення у звітності невідповідних даних та документального оформлення Вашої відсутності на роботі у травні-червні Вам рекомендовано звернутись до роботодавця ШУ «Покровське», з яким Ви перебували у трудових відносинах.

25.11.2023 року Позивач звернувся до Відповідача із заявою про перерахунок страхових виплат у зв`язку з долученням додаткових документів, де послався на довідку №176 від 31.03.2023 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, де в графі додаткові відомості вказано, що Позивач у період з 05.04.2022 року до 01.07.2023 року був у відпустці без збереження заробітної плати, просив зробити перерахунок щомісячної страхової виплати, починаючи з березня 2023 року.

Листом від 19.12.2023 року Відповідач на вказану заяву повідомив, що відповідно до п. 3 Постанови №1266 середньоденна заробітна плата обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період заробітної плати, на яку нарахований єдиний внесок та/або страхові внески на кількість календарних днів зайнятості у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних з причин, у тому числі відпусток без збереження заробітної плати.

В долученій до звернення довідці від 31.03.2023 №176 зазначено період відсутності на роботі без збереження заробітної плати з 05.04.2022 по 01.07.2022. В доданих відомостях зазначено, що відпусткою без збереження заробітної плати не користувався.

Зауважує, що надана довідка від 31.03.2023 №176 не є підставою для проведення перерахунку призначених щомісячних страхових виплат.

Отже, для проведення перерахунку щомісячних страхових виплат Позивачу рекомендовано подати заяву про перерахунок страхової виплати для застосування оновлених даних (у випадку подання роботодавцем корегуючої звітності, яка відображає перебування у відпустці без збереження заробітної плати).

Відповідно до службової записки №706/09-16 від 23.01.2024 року нарахування та виплату страхових виплат Позивачу розпочато з 16.03.2023 року.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня1999 року№ 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV) визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я.

Відповідно до частини 1статті 1 Закону № 1105-XIVзагальнообов`язкове державне соціальне страхування - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (далі - кошти соціального страхування), коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством.

Професійне захворювання - захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлено виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою.

Страхові випадки:

за соціальним страхуванням від нещасного випадку - нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене у період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок, що стався, або професійне захворювання, яке виникло внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці;

за соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сім`ї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону страхових виплат.

Відповідно до статті 2 Закону № 1105-ХІV Законодавство про соціальне страхування складається із Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Кодексу законів про працю України, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", цього Закону, інших законодавчих актів та прийнятих відповідно до них інших нормативно-правових актів. Якщо міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про соціальне страхування, застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до статті 29 Закону №1105-ХІV страхуванню від нещасного випадку підлягають: особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, зокрема які є резидентами Дія Сіті, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню від нещасного випадку на інших підставах.

Статтею 30 Закону № 1105-ХІV визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Страхові виплати складаються із:

1) щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на професійну реабілітацію та соціальну допомогу;

5) допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно до вимог статті 32 Закону № 1105-ХІV щодо визначення ступеня втрати працездатності потерпілим, Медико-соціальна експертиза стійких обмежень життєдіяльності потерпілих здійснюється МСЕК відповідно до Основ законодавства України про охорону здоров`я. Ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров`я, з урахуванням (за наявності) результатів заключного реабілітаційного обстеження після надання реабілітаційної допомоги мультидисциплінарною командою реабілітаційного закладу, відділення, підрозділу, внесеного до індивідуального реабілітаційного плану. Огляд потерпілого, складання, внесення змін до індивідуальної програми реабілітації проводиться МСЕК відповідно до законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону № 1105-XIV сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я. Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати. Максимальний розмір щомісячної страхової виплати після проведеного перерахування відповідно до частини другої статті 31 цього Закону не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати. Мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за мінімальну заробітну плату.

Згідно з частиною 8 статті 36 Закону № 1105-XIV середньомісячна заробітна плата для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченою ним заробітною платою (або відповідною її частиною) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Механізм обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності (далі - страхові виплати), у разі настання страхового випадку, а також оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства, установи, організації або фізичної особи, яка використовує працю найманих працівників (далі - роботодавці) визначає Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266 (далі Порядок № 1266, положення наведені в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 1266 середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок та / або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати, призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі - поважні причини). В такому ж порядку обчислюється середньоденна сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка є працівником або гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті, з якої фактично сплачено страхові внески.

Тобто вказаним пунктом Порядку № 1266 чітко визначений вичерпний перелік поважних причин.

Згідно з пунктом 11 Порядку № 1266 розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку. Якщо застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа). У разі коли застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж календарний місяць за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьований час (календарні дні) перед настанням страхового випадку.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 1266 якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа з поважних причин не мала заробітку або страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата визначається виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання права на страхову виплату. У разі коли тарифна ставка (посадовий оклад) не встановлена та відповідні дані відсутні, розрахунок проводиться виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (або її частини), встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1266 середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Пунктом 14 Порядку № 1266 в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин передбачено, що «у разі коли на дату встановлення медико - соціальною експертною комісією ступеня втрати застрахованою особою професійної працездатності або коли з дня смерті потерпілого до настання права на страхові виплати минуло більше року з дня настання страхового випадку, середня заробітна плата обчислюється виходячи з розміру заробітної плати застрахованої особи перед настанням нещасного випадку на виробництві або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою пов`язане професійне захворювання, з урахуванням її коригування, що проводиться робочим органом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування, за формулою:

З = З (н) х С : М,

де З - середньомісячна заробітна плата застрахованої особи, у гривнях;

З (н) - середньомісячна заробітна плата найманих працівників, зайнятих в економіці України, за календарний рік, що передує року, з якого призначається страхова виплата;

С - сума коефіцієнтів заробітної плати застрахованої особи за кожний місяць розрахункового періоду (К1 + К2 + К3 + ...);

К - коефіцієнт заробітної плати застрахованої особи за кожний місяць у розрахунковому періоді, який визначається за формулою:

К = З(в) : З(с),

де З(в) - заробітна плата застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати;

З(с) - середньомісячна заробітна плата працівників, зайнятих в економіці України, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати;

М - кількість календарних місяців у розрахунковому періоді.

У разі коли у розрахунковому періоді є місяць (місяці), в якому повністю відсутня заробітна плата у зв`язку з: поважною причиною, - такий місяць (місяці) виключається з розрахункового періоду, тобто сума коефіцієнтів за розрахунковий період ділиться на 11 (або на меншу кількість) місяців; причиною, не віднесеною цим Порядком до поважної, - такий місяць не виключається з розрахункового періоду, тобто сума коефіцієнтів за розрахунковий період ділиться на 12 або на кількість місяців у конкретному розрахунковому періоді.»

Пунктом 31 Порядку № 1266 визначено, що середня заробітна плата (дохід) для призначення допомоги по безробіттю, для страхових виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності), та для призначення страхових виплат для добровільно застрахованих осіб обчислюється робочими органами фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування з використанням даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 1 розділу І Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562 (далі Положення № 10-1), це Положення відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон) визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр застрахованих осіб) та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб. Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб (пункт 4 розділу І Положення № 10-1).

Пунктом 3 розділу IV Положення № 10-1 визначено, що відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Як установлено судом, згідно довідки серії 12 ААА №120301 позивачу встановлена третя група інвалідності та 65% стійкої втрати працездатності внаслідок професійного захворювання з 16.03.2023 року по 01.04.2016 року. Виплату щомісячних страхових виплат розпочато з 16.03.2023 року.

Розрахунок виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням здійснено на підставі реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за 12 календарних місяців роботи Позивача з березня 2022 року по лютий 2023 року включно.

Відповідно до вказаного реєстру було включено місяці, за які Позивачу не нараховувалась середньомісячна заробітна плата у зв`язку з відсутністю на роботі, а саме: травень та червень 2022 року і розмір середнього заробітку для здійснення страхової виплати обчислено відповідачем з врахуванням місяців відсутності Позивача на роботі.

Суд зауважує, що під час розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням Позивачу, Відповідач правомірно керувався Порядком № 1266 у чинній редакції на дату призначення таких виплат, п. 3 якого не передбачав серед поважних причин, за наявності яких невідпрацьовані календарні дні не враховувались при розрахунку середньої заробітної плати для обчислення щомісячної страхової виплати, відсутність на робочому місці.

Суд також зазначає, що при співставленні інформації з Реєстру застрахованих осіб з довідкою про заробітну плату ШУ «Покровське» вбачається, що обидві ці форми містять тотожні за змістом відомості за звітні місяці про суму фактичного заробітку/доходу та кількість днів трудових або цивільно-правових відносин. Так, кількість календарних днів у розрахунковому періоді, за винятком календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин у період з березня 2022 року по лютий 2023 року складає - 216 днів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Відповідач здійснив обчислення середньої заробітної плати Позивача у відповідності до вимог Порядку № 1266 та внесених роботодавцем відомостей до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, тому відсутні підстави для визнання дій відповідача протиправними.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Питання судових витрат не вирішується у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 122, 139, 241-246, 255, 262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.В. Череповський