Справа № 500/849/24
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/849/24

20 березня 2024 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо незарахування при призначенні пенсії 09.08.2021 до страхового стажу позивача періоду роботи у колгоспі з 16.12.1999 по 01.05.2000, в Тернопільській сільськогосподарській філії Приватного підприємства "Альма Віта" з 08.02.2004 по 31.01.2006, в Приватному підприємстві "Альма-Віта" з 01.02.2006 по 30.01.2015,

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи у колгоспі з 16.12.1999 по 01.05.2000, в Тернопільській сільськогосподарській філії Приватного підприємства "Альма Віта" з 08.02.2004 по 31.01.2006, в Приватному підприємстві "Альма-Віта" з 01.02.2006 по 30.01.2015 (за виключенням вже зарахованих періодів) та провести з 09.05.2021 перерахунок пенсії, з урахуванням не зарахованого страхового стажу з моменту призначення пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що отримуючи пенсію за віком з 09.02.2021 позивачу стало відомо про незарахування до страхового стажу всіх періодів роботи згідно трудової книжки, у зв`язку з чим 27.12.2023 звернулася до відповідача з відповідною заявою.

Листом від 10.01.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відмовило в перерахунку пенсії, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 16.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 КАС України встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач своїм правом не скористався та відзиву на позов не подав.

Частиною шостою статті 162 КАС України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

15.03.2024 ухвалою суду продовжено процесуальний строк розгляду справи №500/849/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії поза межами процесуального строку розгляду справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

27.12.2023 позивач звернулася до відповідача із заявою про зарахування до страхового стажу періодів роботи, які не були враховані та провести перерахунок та виплату пенсії з урахуванням не зарахованого страхового стажу з моменту призначення пенсії.

Листом від 10.01.2024 №441-12644/С-02/8-1900/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надало відповідь, в якій вказав, що при призначенні пенсії позивачем було подано архівну довідку, видану трудовим архівом Гусятинської селищної ради від 24.03.2021 №292 щодо підтвердження періоду роботи в колгоспах: "30-річчя Радянської України", "Суверенна Україна", селянській спілці "Крогулецька" з березня 1980 року по грудень 1983 року, з квітня 1985 року по листопад 1986 року та з лютого 1989 року по грудень 1999 року.

При обчисленні стажу періоди роботи враховано з 15.03.1980 по 15.12.1999.

Оскільки, у зазначеному періоді роботи були роки, протягом яких позивач не виконувала встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, а також не зазначено та не надано відповідних протоколів про зарахування років, в яких не виконано встановленого мінімуму, тому при обчисленні стажу періоди роботи враховано за фактичною тривалістю.

Час догляду непрацюючої позивача за малолітніми дітьми враховано з 01.12.1979 по 14.03.1980, оскільки з 15.03.1980 рахується період роботи.

Згідно довідки Тернопільського обласного центру зайнятості від 18.06.2021 №700, виплата допомоги проводилась з 02.08.2000 по 28.07.2001, відповідно до страхового стажу враховано саме цей період.

Зарахування до стажу періоду отримання матеріальної допомоги чинним законодавством не передбачено.

Враховуючи зазначене, період одержання позивачем матеріальної допомоги по безробіттю з 15.08.2001 по 10.02.2002 не враховано до страхового стажу.

Періоди роботи з 01.01.2004 зараховані до страхового стажу за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, згідно яких спостерігаються місяці, в яких сума сплачених страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Тому ці періоди враховано до страхового стажу пропорційно до суми сплачених страхових внесків.

Таким чином, при обчисленні стажу враховано всі періоди роботи відповідно до записів трудової книжки, уточнюючих (архівних) довідок та згідно даних системи персоніфікованого обліку.

В ході розгляду звернення до страхового стажу дораховано період здійснення догляду за особою, яка досягла пенсійного віку, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, з 01.04.2021 по 07.05.2021.

Страховий стаж позивача складає 34 роки 02 місяці 17 днів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески (стаття 1 Закону №1058-ІV, який набрав чинності з 01.01.2004).

Таке ж визначення містить і частина перша статті 24 Закону №1058-ІV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно частини першої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788 (далі - Закон №1788) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга стаття 24 Закону №1058-ІV).

Відповідно пункту 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 "Про трудові книжки колгоспників" (була чинна на час внесення записів до трудової книжки) трудова книжка колгоспника являється основним документом про трудову діяльність членів колгоспу.

Відповідно до статей 3, 48 Примірного статуту колгоспників, прийнятого ІІІ Всесоюзним з`їздом колгоспників 27.11.1969, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 28.11.1969, громадяни СРСР приймались в члени колгоспу на підставі заяви, яка розглядалася спочатку правлінням колгоспу, після чого прийом у члени колгоспу проводиться загальними зборами колгоспників за поданням правління.

Згідно пунктів 1, 2, 6 Основних Положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу. Всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Також слід відмітити про встановлений зразок трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, пунктом 1 якого передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 17.03.1980 позивач працювала у спірний період з 15.03.1989 по 01.05.2000 в колгоспі "30-річчя Радянської України", (перейменованого в подальшому в Селянську спілку "Крогулецька") диспетчером та звільнена з роботи у зв`язку із ліквідацією господарства п.1 ст.40 КЗпП України.

Згідно Форми РС-право до страхового стажу позивача зараховано період роботи в колгоспі до 15.12.1999.

Виходячи з вищенаведеного суд доходить висновку про бездіяльність відповідача щодо зарахування спірного періоду до страхового стажу позивача, а саме з 16.12.1999 по 01.05.2000, який підтверджений записами №№3-4 трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 17.03.1980.

Щодо позовних вимог про зарахування до страхового стажу періоду в Тернопільській сільськогосподарській філії Приватного підприємства "Альма Віта" з 08.02.2004 по 31.01.2006, в Приватному підприємстві "Альма-Віта" з 01.02.2006 по 30.01.2015 у повному обсязі, який, як слідує з матеріалів справи, зарахований до страхового стажу позивача за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, згідно яких спостерігаються місяці, в яких сума сплачених страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, у зв`язку з чим ці періоди враховано до страхового стажу пропорційно до суми сплачених страхових внесків, то суд враховує наступне.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-ІV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

За положеннями статті 20 Закону України №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до вказаного Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Як встановив суд періоди роботи позивача з 01.01.2004 зараховані до страхового стажу за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, згідно яких спостерігаються місяці, в яких сума сплачених страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Тому ці періоди враховано до страхового стажу пропорційно до суми сплачених страхових внесків.

Суд вказує на те, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Суд погоджується із аргументами позивача про те, що внаслідок невиконання роботодавцем обов`язку зі сплати внесків до Пенсійного фонду України вона позбавлена соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам у сфері соціального захисту.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків в повному обсязі за період з 08.02.2004 по 30.01.2015 не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії.

Таким чином, суд вважає, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків,

Таким чином, суд вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу періоду з 08.02.2004 по 30.01.2015 у повному обсязі згідно записів №№5-8 трудової книжки від 17.03.1980 серія НОМЕР_1 .

З метою ефективного поновлення порушеного права позивача, суд доходить висновку за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 08.02.2004 по 30.01.2015 у повному обсязі згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 17.03.1980, здійснити перерахунок та виплату пенсії з моменту її призначення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо незарахування при призначенні пенсії 09.05.2021 до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи у колгоспі з 16.12.1999 по 01.05.2000, в Тернопільській сільськогосподарській філії Приватного підприємства "Альма Віта" з 08.02.2004 по 31.01.2006, в Приватному підприємстві "Альма-Віта" з 01.02.2006 по 30.01.2015.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи у колгоспі з 16.12.1999 по 01.05.2000, в Тернопільській сільськогосподарській філії Приватного підприємства "Альма Віта" з 08.02.2004 по 31.01.2006, в Приватному підприємстві "Альма-Віта" з 01.02.2006 по 30.01.2015 в повному обсязі згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 10.03.1980 та провести перерахунок пенсії з дня її призначення.

Стягнути га рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено і підписано 20 березня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська область, Тернопільський район, 46001, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.