Справа № 400/15201/23
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2024 р. № 400/15201/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_3,
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі-відповідач), в якій просить визнати протиправними дії відповідача з нерозгляду заяви від 12.06.2023 щодо виплати грошового забезпечення, що належить молодшому сержанту ОСОБА_2 його матері - ОСОБА_1 , гарантованого Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України № 884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», з урахуванням зміни вислуги років, норм грошового забезпечення та індексації; зобов`язати відповідача здійснити виплату ОСОБА_1 як такій, що перебуває на утриманні військовослужбовця - молодшого сержанта ОСОБА_2 , виплату грошового забезпечення з 12.06.2023, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», з урахуванням зміни вислуги років, норм грошового забезпечення та індексації.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12.06.2023 через ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулася з заявою до командира Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати грошового забезпечення її сина ОСОБА_2 , який пропав безвісти 06.06.2023, але дотепер її заява не розглянута і грошове забезпечення сина їй не виплачується.

Ухвалою від 25.12.2023 суд відкрив провадження в адміністративній справі, постановив розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження, залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2; установив учасникам справи строки подання доказів та заяв по суті справи, зокрема відповідачу: відзиву на позовну заяву та доказів на його підтвердження з доказами його направлення іншим учасникам справи та доказів розгляду заяви позивача від 12.06.2023.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові, посилаючись на норми Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 (далі - Постанова № 884), та зазначаючи, що виплати грошового забезпечення ОСОБА_2 здійснюється його колишній дружині ОСОБА_3 , яка має на утриманні неповнолітню дитину, батьком якої є ОСОБА_2 .

Позивач подала відповідь на відзив, в якому зазначає, що відповідач проігнорував її заяву і не навів пояснень щодо цього у відзиві. Позивач вказує, що перебувала на утриманні в ОСОБА_2 та має право на отримання частки грошового забезпечення як безвісти зниклого військовослужбовця.

Третя особа подала пояснення, в яких повідомила, що прийняла заяву позивача від 12.06.2023 і направила її відповідачу фельд`єгерським зв`язком.

У зв`язку з тим, що від учасників справи не надходило заяв про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін, суд розглянув справу в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач є матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 18.09.1991№ НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 , військовослужбовець Військової частини НОМЕР_1 , пропав безвісти 06.06.2023, що підтверджується копією сповіщення від 06.06.2023 № 1380 та визнається сторонами.

ОСОБА_2 є батьком неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Матір`ю неповнолітнього ОСОБА_4 є ОСОБА_3 , шлюб ОСОБА_2 з якою розірваний рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22.07.2020 у справі № 488/1269/20.

Зазначені обставини підтверджуються копіями свідоцтва про народження від 23.01.2015 № НОМЕР_3 та рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22.07.2020 у справі № 488/1269/20.

12.06.2023 позивач через ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулася до відповідача із заявою, в якій просила виплачувати їй грошове забезпечення її сина ОСОБА_2 .

Відповідь на зазначену заяву позивач не отримала.

Під час судового розгляду установлено, що виплату грошового забезпечення ОСОБА_2 відповідач проводить ОСОБА_3 як законному представнику (матері) неповнолітнього ОСОБА_4 (сина ОСОБА_2 ).

Зазначені обставини підтверджуються копіями листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.08.2023 № 1/2/4434, заяви ОСОБА_3 та поясненнями відповідача, наведеними у відзиві.

Ухвалюючи рішення у справі, суд виходить з такого.

Механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці) унормований Порядком № 884.

Позивач наполягає, що має право на отримання частки грошового забезпечення її сина ОСОБА_2 як безвісти зниклого військовослужбовця.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 884, виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Тобто батьки військовослужбовця, який зник безвісти, мають право на отримання його грошового забезпечення у разі, якщо такий військовослужбовець не має дітей.

У разі якщо військовослужбовець має неповнолітню дитину, його грошове забезпечення виплачується законному представнику дитини.

Згідно з частиною першою статті 242 Цивільного кодексу України, батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Відповідач виплачує ОСОБА_3 грошове забезпечення ОСОБА_2 як матері і законному представнику ОСОБА_4 .

За умови наявності у ОСОБА_2 дитини (сина) позивач не має права на отримання його грошового забезпечення.

На цій підставі в задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити позивачу виплату грошового забезпечення ОСОБА_2 належить відмовити.

Одночасно суд установив, що відповідач допустив бездіяльність відносно розгляду заяви позивача від 12.06.2023.

Зокрема, згідно з пунктом 4 Порядку № 884, виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

Відповідно до пункту 5 Порядку № 884, командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі. У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

Відповідач ніяк не прокоментував у відзиві ненадання відповіді на заяву позивача від 12.06.2023, хоча суд установлював йому строк для подання до суду доказів розгляду такої заяви.

За такого вбачається, що відповідач не прийняв рішення, передбаченого пунктом 5 Порядку № 884, за заявою позивача, чим допустив бездіяльність.

Позивач не заявляє позовної вимоги про зобов`язання відповідача розглянути її заяву від 12.06.2023.

Суд не вбачає підстав для використання права виходу за межі позовних вимог і зобов`язання відповідача прийняти рішення за результатами розгляду заяви від 12.06.2023, оскільки такий спосіб захисту не є ефективним і не призведе до відновлення права позивача.

Зокрема, під час судового розгляду з`ясовано, що позивач, за умови наявності у ОСОБА_2 дитини - ОСОБА_4 , не має права на отримання його грошового забезпечення.

За такого прийняття відповідачем рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення не позначиться позитивно на правах і інтересах позивача.

У частині першій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України вказано, що вирішення спорів у сфері публічно-правових відносин здійснюється з метою захисту, зокрема, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень є способом захисту, а не його метою.

У постанові від 11.02.2021 у справі № 814/2458/16 Верховний Суд, зокрема, зазначив, що «… обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення порушених прав, захист законних інтересів і, у випадку задоволення судом його вимог, рішення повинно мати наслідком реальне відновлення тих прав, за захистом яких позивач звернувся до суду …».

Задоволення позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неприйняття рішення за заявою позивача про виплату їй грошового забезпечення (при тому, що суд установив відсутність підстав для виплати позивачу грошового забезпечення ОСОБА_2 ), є лише констатацією факту протиправності бездіяльності, проте не може ефективно захистити позивача і реально відновити ті права, які позивач вважає порушеними.

На підставі наведеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Судові витрати у справі відсутні.

Клопотання позивача про зобов`язання відповідача подати до суду в установлений судом строк звіт щодо виконання рішення не підлягає до задоволення у зв`язку з відмовою в позові. Крім того, стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України незастосовна до відповідача, оскільки він не є суб`єктом владних повноважень.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код - НОМЕР_5 ) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня дня складення повного судового рішення. Датою складення повного судового рішення є дата його ухвалення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна