Справа № 520/11842/22
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 р. Справа № 520/11842/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2023, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., м. Харків, повний текст складено 06.10.23 по справі № 520/11842/22

за позовом ОСОБА_1 від імені малолітньої особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), діюча від імені та в інтересах своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 , перший позивач) та ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 , другий позивач) звернулись до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області області (далі ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач), у якому просили суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у переведенні ОСОБА_4 на пенсію по втраті годувальника згідно частини 10 статті 37 Закону України "Про державну службу" (№ 3723-ХІІ в редакції від 16.12.1993);

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у переведенні ОСОБА_2 від імені та в інтересах якої діє її матір - ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника згідно частини 10 статті 37 Закону України "Про державну службу" (№ 3723-ХІІ в редакції від 16.12.1993);

- зобов`язати Головне у правління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_4 та ОСОБА_2 від імені та в інтересах якої діє її матір ОСОБА_1 перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_5 (померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ) згідно частини 10 статті 37 Закону України "Про державну службу" в розмірі 90 % заробітної плати на підставі довідки № 04-49/241 від 15.04.2021, виданої Територіальним управлінням державної судової адміністрації України в Харківській області, починаючи з 11.02.2022;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_4 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1984,80 грн;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 діючої від імені та в інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1984,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначили про протиправність дій відповідача щодо відмови позивачам у переведенні з пенсії за втратою годувальника, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), на пенсію за втратою годувальника відповідно до ч. 10 ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ в редакції від 16.12.1993 (далі Закон № 3723-ХІІ).

З огляду на приписи пунктів 10, 12 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, який набрав чинності 01.05.2016 (далі Закон № 889-VIII), та висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 09.11.2018 у справі № 236/3193/16-а, від 16.12.2021 у справі № 752/5153/17, від 31.05.2021 у справі № 569/10026/16-а та від 25.05.2022 у справі № 409/2218/17 стверджували, що оскільки станом на 01.05.2016 (дату набрання чинності Закону № 889-VIII) ОСОБА_5 , який за життя був батьком позивачів, займав посаду судді та мав стаж державної служби на посаді судді більше 13 років 7 місяців та 16 днів, при цьому загальний стаж державного службовця на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 становив 28 років 5 місяців та 13 днів, тобто більше 20 років, позивачі мають право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника на підставі ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, що в свою чергу свідчить про наявність правових підстав для переведення позивачів з пенсії в разі втрати годувальника, призначеної їм на підставі Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону № 3723-ХІІ.

Крім того, зазначили, що позивачі звернулись із заявою про перерахунок пенсії 11.02.2022, у зв`язку з чим, перерахунок розміру пенсії має бути проведено саме з цієї дати.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2023 у справі № 520/11842/22 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у переведенні ОСОБА_4 на пенсію по втраті годувальника згідно частини 10 статті 37 Закону України "Про державну службу" (№3723-ХІІ в редакції від 16.12.1993).

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у переведенні ОСОБА_2 від імені та в інтересах якої діє її матір - ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника згідно частини 10 статті 37 Закону України "Про державну службу" (№ 3723-ХІІ в редакції від 16.12.1993).

Зобов`язано Головне у правління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_4 та ОСОБА_2 від імені та в інтересах якої діє її матір ОСОБА_1 перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_5 (померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ) згідно частини 10 статті 37 Закону України "Про державну службу" в розмірі 90 % заробітної плати на підставі довідки № 04-49/241 від 15.04.2021, виданої Територіальним управлінням державної судової адміністрації України в Харківській області, починаючи з 11.02.2022 року.

В іншій частині вимог позов залишено без задоволення

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_4 судові витрати у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві ) грн 40 коп.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтерерсах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 судові витрати у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість та порушення судом норм матеріального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2023 по справі № 520/11842/22 в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення у цій справі, яким відмовити ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , яка діє від імені малолітньої особи ОСОБА_2 , у задоволенні позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у справі № 520/11842/22 в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що Закон № 3723-ХІІ, на який посилаються позивачі, стверджуючи про наявність права на спірну пенсію, з 01.05.2016 втратив чинність на підставі Закону № 889-VIII, положеннями якого в свою чергу не передбачено призначення пенсій у зв`язку із втратою годувальника, на відміну від Закону № 1058-ІV, яким врегульовано вказане питання на теперішній час, а тому позивачі не мають права на переведення з пенсії, призначеної відповідно до Закону № 1058- ІV, на пенсію згідно із Законом № 3723-ХІІ.

Крім того, звернув увагу, що позивачі з заявою встановленого зразка та у встановленому законом порядку не звертались, жодного рішення відповідач у спірному питанні не приймав, а лист-відповідь РМК № 4553-4676/КО-03/8-2000/22 від 13.06.2022 про відсутність підстав для переведення позивачів з пенсії, призначеної відповідно до Закону № 1058-ІV, на пенсію згідно із Законом № 3723-ХІІ, не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України.

У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів зазначив про її необґрунтованість, безпідставність та невідповідність викладених у ній обставин матеріалам справи, у зв`язку з чим просив апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2023 по справі № 520/11842/22 відхилити та залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2023 по справі № 520/11842/22 залишити без змін.

В обґрунтування відзиву переконував, що відповідачем при первісному зверненні позивачів за призначенням пенсії не було виконано обов`язку щодо надання інформації про умови призначення усіх видів пенсії, на які заявники мають право, зокрема щодо можливості оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, як за Законом № 1058-ІV так і за Законом № 3723-ХІІ, якщо годувальник мав на неї право, що в свою чергу призвело до призначення позивачам пенсії на загальних підставах, визначених Законом № 1058-ІV, без врахування вимог ч. 10 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, що зумовило повторне звернення позивачів до пенсійного органу із заявою від 11.02.2022.

Крім того, зі змісту листа від 13.06.2022 № 4553-4676/КО-03/8-2000/22 вбачається, що відмова у задоволенні заяви позивачів від 11.02.2022 не була обґрунтована порушенням форми поданої позивачами заяви або ненаданням позивачами необхідних документів для прийняття рішення, а відтак твердження ГУ ПФУ в Харківській області про звернення позивачів до відповідача не у спосіб, передбачений законодавством, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову.

В іншій частині зміст відзиву на апеляційну скаргу повторює зміст позовної заяви.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 , чоловік ОСОБА_1 , яка звернулась до суду в інтересах своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , є батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , та з 29.06.1986 по 20.06.1989 - служив в лавах Радянської армії;

- з 10.12.1993 но 22.11.2000 - служив в органах внутрішніх срав України;

- 16.09.2012 - призначений по переводу на посаду судді Стахановського міського суду Луганської області;

- 21.04.2015 - зарахований до штату Ленінського районного суду міста Харкова за переведенням зі Стахановського міського суду Луганської області на посаду судді та 22.03.2021 відрахований зі штату Ленінського районного суду м. Харкова у зв`язку зі смертю.

Станом на 22.03.2021 ОСОБА_5 діючий суддя Ленінського районного суду м. Харкова.

Відповідачем призначена пенсія у зв`язку з втратою годувальника на двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 ( ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ), в порядку і на умовах, передбачених Законом № 1058-IV.

11.02.2022 ОСОБА_1 в інтересах своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 звернулись до відповідача із заявою про переведення на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, оскільки стаж державної служби, роботи померлого чоловіка ОСОБА_1 на посаді судді становить понад 28 років, а тому у разі виходу у відставку і досягнення ним пенсійного віку за життя, він мав би право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону № 3723-ХІІ.

Листом від 13.06.2022 № 4553-4676/КО-03/8-2000/22 відповідач повідомив позивачів про відмову в задоволенні заяви з тих підстав, що вони отримують пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тоді як Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ з 01.05.2016 втратив чинність (крім окремих положень на підставі Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VII, яким не передбачено призначення пенсій у зв`язку з втратою годувальника.

Вважаючи відмову відповідача щодо призначення пенсії позивачу у зв`язку з втратою годувальника на підставі Закону № 3723-ХІІ протиправною, позивачі звернулись до суду.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у переведенні ОСОБА_4 та ОСОБА_2 від імені та в інтересах якої діє її матір - ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника згідно частини 10 статті 37 Закону України "Про державну службу" (№ 3723-ХІІ в редакції від 16.12.1993) суд першої інстанції виходив з наявності у позивачів права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника на двох непрацездатних членів сім`ї ( ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ) у розмірі 90 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, оскільки ОСОБА_5 на момент смерті перебував на державній службі та мав стаж державної служби понад 10 років, а тому, у разі виходу у відставку і досягнення пенсійного віку за життя, він мав би право на пенсійне забезпечення відповідно до умов Закону № 3723-ХІІ.

При цьому, суд вважав, що оскільки за наслідками розгляду заяв позивачів відповідачем не проведено перерахунок пенсії, у спірних правовідносинах має місце протиправна бездіяльність, як зовнішня форма поведінки, яка полягає у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, але фактично не були здійснені.

В якості належного способу захисту порушеного права позивачів судом першої інстанції обрано зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_4 та ОСОБА_2 від імені та в інтересах якої діє її матір ОСОБА_1 перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_5 (померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ) згідно частини 10 статті 37 Закону України "Про державну службу" в розмірі 90% заробітної плати на підставі довідки № 04-49/241 від 15.04.2021, виданої Територіальним управлінням державної судової адміністрації України в Харківській області, починаючи з 11.02.2022.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (рішення суду підлягає перегляду в частині задоволених позовних вимог), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом № 1058-ІV.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника встановлені статтею 36 Закону №1058-IV, за змістом якої, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (ч.1, п.1 ч.2, абз.2 п.2 ч.3 ст.36 Закону №1058-IV).

Частиною 1 статті 37 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається у розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Отже, оскільки за змістом пункту 1 частини 2 статті 36 Закону № 1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються дружина/чоловік, діти (за умов, визначених Законом), ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , як діти померлого годувальника, що були на його утриманні, мають право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Така обставина не є спірною, визнається учасниками справи та підтверджується протоколами призначення пенсії по втраті годувальника за Законом № 1058-IV, наявними в матеріалах справи.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що звертаючись 11.02.2022 до відповідача з заявою, позивачі просили перевести їх на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону № 3723-ХІІ).

Отже, спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо відмови в переведенні позивачів на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

01.05.2016 набув чинності Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" пунктами 10, 12 Прикінцевих та Перехідних положень якого установлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Колегія суддів бере до уваги, що Закон № 3723-XII втратив чинність на підставі Закону № 889-VIII за винятком статті 37 Закону № 3723-XII, яка повинна застосовуватися до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу 11 Закону № 889-VIIІ.

Відповідно до абзацу 5 частини 2 статті 46 Закону № 889-VIII до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах суддів.

Аналогічні приписи закріплено і у Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 та Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України 03.05.1994 №283 (який був чинним до 25.03.2016).

Відповідно до частин 13, 14 статті 37 Закону № 3723-XII (в редакції, чинній на час звернення позивачки за призначенням пенсії) у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

Крім того, право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника особам, які були на його утриманні до отримання права на вихід на відповідну пенсію годувальником, законодавець пов`язує з наявністю у померлого стажу державної служби не менше 10 років та факту непрацездатності утриманця.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що Законами № 1058-IV та № 3723-ХІІ регламентовано різні умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника та підстави для її перерахунку.

Отже, за наявності умов, передбачених Законом № 889-VIII - стажу державної служби у особи, на утриманні якого перебували позивачі, останні мають право на таку пенсію.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 752/5153/17.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено у суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 , чоловік ОСОБА_1 та батько ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , на момент смерті перебував на державній службі та мав стаж державної служби понад 20 років, а саме 28 років 5 місяців 13 днів, а тому у разі виходу у відставку і досягнення пенсійного віку за життя, мав би право на пенсійне забезпечення відповідно до умов Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ.

Однією зі складових права на справедливий судовий розгляд (стаття 6 Європейської Конвенції з прав людини) є принцип правової визначеності, за яким права особи мають бути чітко та повною мірою визначені законом, положення якого є зрозумілими та доступними до розуміння будь-якою особою.

Дотримання принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права полягає у тому, що, приймаючи нові умови пенсійного забезпечення згідно Закону N 889-VIII, Верховна Рада України закріпила право певних осіб на конкретні умови призначення пенсії, зокрема, пенсії державного службовця шляхом відсилання до норм Закону, який, серед іншого, передбачає такий вид пенсійного забезпечення, як призначення пенсії по втраті годувальника.

Враховуючи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , на момент звернення із заявою до пенсійного органу були членами сім`ї померлого годувальника, який за життя мав право на пенсійне забезпечення відповідно до умов Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, колегія суддів вважає, що на позивачів також поширюються норми статті 37 Закону № 3723-XII. А відтак, вони набули право на оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, як за Законом № 1058-ІV, так і за Законом № 3723-ХІІ.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 236/3193/16-а та від 31.05.2021 у справі №569/10026/16-а, який відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України підлягає врахуванню при розгляді цієї справи.

З огляду на наявність підстав у спірних правовідносинах для переведення позивачів з пенсії в разі втрати годувальника, призначеної їм на підставі Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону № 3723-ХІІ, заява ОСОБА_1 в інтересах своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від 11.02.2022 про переведення на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону № 3723-ХІІ у розмірі 90 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, підлягала задоволенню.

Слід також зауважити, що зі змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 13.06.2022 № 4553-4676/КО-03/8-2000/22, яким позивачів повідомлено про відсутність підстав для задоволення заяви від 11.02.2022, не вбачається жодних застережень щодо змісту або форми звернення позивачів, а тому неприйнятними є доводи відповідача стосовно невідповідності нормам законодавства вказаної заяви.

Беручи до уваги встановлені у справі фактичні обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах має місце саме протиправна бездіяльність відповідача як зовнішня форма поведінки, яка полягає у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, але фактично не були здійснені.

А відтак, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у переведенні ОСОБА_2 від імені та в інтересах якої діє її матір - ОСОБА_1 , на пенсію по втраті годувальника згідно частини 10 статті 37 Закону України "Про державну службу" (№ 3723-ХІІ в редакції від 16.12.1993) є протиправною бездіяльністю.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнійший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява 33202/96, п. 120, ECHR 2000, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява 55555/08, п. 74, від 20.05.2010, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Таким чином, ефективним способом захисту порушеного права позивачів є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_4 та ОСОБА_2 від імені та в інтересах якої діє її матір ОСОБА_1 перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_5 (померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ) згідно частини 10 статті 37 Закону України "Про державну службу" в розмірі 90% заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, на підставі довідки № 04-49/241 від 15.04.2021, виданої Територіальним управлінням державної судової адміністрації України в Харківській області, починаючи з 11.02.2022 (дати звернення позивачів із заявою до відповідача).

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст.243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2023 по справі № 520/11842/22 в частині задоволених позовних вимог - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова