Справа № 140/33866/23
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/33866/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 ) звернулася з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ВЧ НОМЕР_1 є складовою частиною Збройних Сил України (далі ЗСУ), підпорядкована Міністерству оборони України (далі Міноборони), включена до Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України (далі ЄДРПОУ) та перебуває на утриманні державного бюджету. Основні фонди, обігові кошти та майно позивача є державною власністю, перебувають у сфері управління Міноборони і закріплені за ВЧ НОМЕР_1 на праві повного господарського відання.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.02.2022 № 42, солдата ОСОБА_1 , який прибув з Камінь-Каширського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Волинської області (далі ІНФОРМАЦІЯ_1 ), призначено на посаду стрільця - помічника гранатометника 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону, з 25.02.2022 зараховано на військову службу за призовом в особливий період, на всі види забезпечення, а з 26.02.2022 призначено на посаду.

08.06.2022 посадовими особами ВЧ НОМЕР_1 було встановлено, що солдат ОСОБА_1 відсутній на військовій службі. Згідно із наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.06.2022 № 143 солдат ОСОБА_1 вважався відсутнім з невідомих причин.

На підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 08.06.2022 № 568 було проведено службове розслідування для встановлення причин та умов, які сприяли самовільному залишенню військової служби солдатом ОСОБА_1 , в ході проведення якого було встановлено, що солдат ОСОБА_1 перебував поза місцем проходження військової служби більше десяти діб (з 08.06.2022 по 16.06.2022 та з 30.06.2022 по 18.07.2022).

При цьому, солдату ОСОБА_1 було нараховане та виплачене грошове забезпечення за вищезазначений період на загальну суму 11646,78 грн та додаткова винагорода на загальну суму 30 000,00 грн.

16.12.2022 командир ВЧ НОМЕР_1 видав наказ № 1723 про результати службового розслідування, яким на солдата ОСОБА_1 за невихід на службу без поважних причин накладено стягнення, передбачене пунктом «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, - сувора догана, та притягнуто до повної матеріальної відповідальності у розмірі 41646,78 грн.

Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.03.2023 № 85, солдата ОСОБА_1 , звільненого з військової служби наказом командира 14 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 23.03.2023 № 122-РС у відставку згідно підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ) (через такі сімейні обставини або інші поважні причини: у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка), із числа осіб з інвалідністю першої чи другої групи), з 23.03.2023 виключено із списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення і направлено на військовий облік до Камінь-Каширського РТЦК та СП (а. с. 24-25).

При звільненні з військової служби солдату ОСОБА_1 було нараховане грошове забезпечення, з якого 1880,77 грн утримано в рахунок погашення збитків, нанесених державі. Подальше стягнення неможливе у зв`язку з виключенням зі списків ВЧ НОМЕР_1 , залишок до утримання складає 41858,06 грн.

У добровільному порядку ОСОБА_1 не відшкодував кошти, отримані без достатньої правової підстави, чим наніс збиток державі в особі ВЧ НОМЕР_1 у розмірі 41858,06 грн.

Позивач просить з відповідача стягнути безпідставно набуті кошти в розмірі 41858,06 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 поновлено ВЧ НОМЕР_1 пропущений з поважних причин строк звернення до суду з цим позовом, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 58).

Копія ухвали від 18.12.2023 про відкриття провадження в адміністративній справі була надіслана відповідачу рекомендованою кореспонденцією за адресою місця проживання ( АДРЕСА_1 ), зареєстрованою у встановленому законом порядку згідно із відомостями Єдиного державного демографічного реєстру (а. с. 32) та вручена відповідачу 26.12.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 61, 62).

Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.02.2022 № 42 солдата ОСОБА_1 , який прибув з Камінь - Каширського РТЦК та СП, призначено на посаду стрільця - помічника гранатометника 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону, з 25.02.2022 зараховано на військову службу за призовом в особливий період, на всі види забезпечення, а на котлове забезпечення згідно з каталогом (100%) з 26.02.2022 призначено на посаду (а. с. 9).

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.06.2022 № 143 солдат ОСОБА_1 вважався відсутнім з невідомих причин; з 09.06.2022 виключений з котлового забезпечення згідно каталогу (100 %) (а. с. 10).

На підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 08.06.2022 № 568 було проведено службове розслідування для встановлення причин та умов, які сприяли самовільному залишенню військової служби солдатом ОСОБА_1 , в ході проведення якого було встановлено, що солдат ОСОБА_1 перебував поза місцем проходження військової служби більше десяти діб (з 08.06.2022 по 16.06.2022 та з 30.06.2022 по 18.07.2022), про що складено акт службового розслідування (а. с. 11-14).

16.12.2022 командир ВЧ НОМЕР_1 видав наказ № 1723 «Про результати службового розслідування відносно солдата ОСОБА_1 та покарання винних», яким на солдата ОСОБА_1 за невихід на службу без поважних причин накладено стягнення, передбачене пунктом «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, - сувора догана, та притягнуто до повної матеріальної відповідальності у розмірі 41646,78 грн (а. с. 18-23).

При цьому, солдату ОСОБА_1 було нараховане та виплачене грошове забезпечення за період з 30.06.2022 по 18.07.2022 на загальну суму 11646,78 грн та додаткова винагорода на загальну суму 30000,00 грн, що підтверджується карткою особового рахунку ОСОБА_1 за 2022 рік (а. с. 26).

Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.03.2023 № 85, солдата ОСОБА_1 , звільненого з військової служби наказом командира 14 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 23.03.2023 № 122-РС у відставку згідно підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-ХІІ (через такі сімейні обставини або інші поважні причини: у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка), із числа осіб з інвалідністю першої чи другої групи), з 23.03.2023 виключено із списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення і направлено на військовий облік до Камінь-Каширського РТЦК та СП (а. с. 24-25).

З рапорту помічника командира з фінансово-економічної роботи начальника фінансово-економічної служби від 23.08.2023 вбачається, що при звільненні з військової служби солдату ОСОБА_1 було нараховане грошове забезпечення, з якого 1880,77 грн утримано в рахунок погашення збитків, нанесених державі. Подальше стягнення неможливе у зв`язку з виключенням зі списків ВЧ НОМЕР_1 , залишок до утримання складає 41858,06 грн (а. с. 8).

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Згідно із статтею 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-ХІV (далі Статут ВС ЗСУ) військовослужбовці Збройних Сил України мають і права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 11 Статуту ВС ЗСУ необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Статтею 16 Статуту ВС ЗСУ визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

За приписами статей 26, 27 Статуту ВС ЗСУ військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 № 160-ІХ (далі Закон № 160-ІХ).

Відповідно до пунктів 4, 5 статті 1 Закону № 160-ІХ у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:

матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності;

пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону № 160-ІХ розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 160-ІХ у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що заявлені до стягнення кошти були отримані відповідачем та є його грошовим забезпеченням та додатковою винагородою за період, протягом якого відповідач був відсутній на службі без поважних причин, у зв`язку із чим був притягнутий до повної матеріальної відповідальності.

Відтак, у зв`язку із звільненням зі служби відповідача, який притягнутий до матеріальної відповідальності, та його відмовою від добровільного відшкодування шкоди, суд дійшов висновку про наявність правових та фактичних підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно із частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Отже, оскільки у цій справі задоволено позов суб`єкта владних повноважень, тому судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в сумі 2684,00 грн згідно із платіжною інструкцією від 07.11.2023 № 6666 (а. с. 7) з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) кошти в розмірі 41858 гривень 06 копійок (сорок одна тисяча вісімсот п`ятдесят вісім гривень шість копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку у спосіб подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Валюх