Справа № 300/4831/23
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" березня 2024 р. справа № 300/4831/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:
судді Біньковської Н.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що пенсійним органом протиправно не зараховано до її страхового стажу періоди роботи в колгоспі згідно довідки №0-5/04-01 від 27.07.2017 з 1982 по 1999 роки з підстав того, що вказане ім`я ОСОБА_2 , не відповідає паспортним даним - Степанія. Стверджує, що єдиною підставою для неврахування до трудового стажу при його обчисленні часу роботи колгоспника, є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин. Стаж роботи позивача з 30.03.1981 по 19.03.1999 підтверджено записами трудової книжки. Просить позов задовольнити.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області правом подання відзиву на позов не скористалося.
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у відзиві на позов стосовно задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що згідно з наданими документами страховий стаж становить 11 років 7 місяців 9 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стаду згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 26.05.1977, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області не зараховано період роботи з 1982 року по 1999 рік, оскільки вказане ім`я ОСОБА_2 не відповідає паспортним даним Степанія. За період роботи в колгоспі «Ілліча» з 30.03.1981 по 14.03.1999 у наданій позивачем трудовій книжці будь-яка інформація про прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання відсутня, а тому законодавчих підстав для зарахування періоду роботи в колгоспі згідно записів трудової книжки немає. Вважає, що наявність записів у трудовій книжці про періоди роботи не звільняє від врахування інших умов, встановлених Законом №1058, Порядком №637 та Порядком №22-І, необхідних для призначення пенсії за віком. Просить в задоволенні позову відмовити (а.с.24).
Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
ОСОБА_1 20.04.2023 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.35).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 26.04.2023 №61 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Страховий стаж становить 11 років 7 місяців 9 днів. До страхового стажу згідно наданих документів не враховано періоди роботи в колгоспі згідно довідки №0-5/04-01 від 27.07.2017 з 1982 по 1999 роки, оскільки вказане ім`я ОСОБА_2 , не відповідає паспортним даним Степанія (а.с.14).

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 11.05.2023 повідомило позивача про прийняте 26.04.2023 Головним управління Пенсійного фонду України у Волинській області рішення про відмову у призначенні пенсії за віком (а.с.13).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (надалі також - Закон №1058-IV, в редакції станом на час спірних правовідносин).

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років (частина 2 статті 26 Закону 1058-IV).

Згідно із частиною 4 статті 26 Закону 1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку. Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Пенсійний орган зазначає про наявність у позивача на час звернення із заявою про призначення пенсії 11 років 7 місяців 9 днів страхового стажу.

За змістом абзацу 1 частини 2 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).

Відповідно до частин 1, 2 статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення (надалі також - Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно із статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (надалі також - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Пунктом 3 вказаного Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Додатково в довідці наводяться такі відомості, зокрема, стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування.

Таким чином, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. До стажу роботи зараховується робота, виконувана, зокрема, в колгоспах незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, однак, при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Тобто, єдиною підставою для не врахування до трудового стажу (при його обчисленні) часу роботи колгоспника є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310 (надалі також Основні Положення).

Згідно записів 5 - 6 трудової книжки ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 26.05.1977 позивач у спірний період (а.с.11):

- 30.03.1991 прийнята на роботу в колгосп «Ілліча» на ферму дояркою, книга обліку праці, розпорядження колгоспу за 1981 рік;

- 19.03.1999 звільнена з роботи за власним бажанням, згідно наказу від 19.03.1999.

Згідно архівної довідки №О-55/04-01 від 27.07.2017, виданої архівним відділом Тисменицької районної державної адміністрації Осташ Стефа (так в документі) Петрівна прийнята з 30.03.1981 (згідно книги обліку трудового стажу) в колгосп ім. Ілліча (з 1990 року с/с «Дністер», з 2000 ТОВ «Дністер») с. Довге Тисменицького району Івано-Франківської області по березень 1999 року (згідно відомостей про нарахування заробітної плати).

Зазначено, що за цей період вона виробила таку кількість людино-днів:

- 1981 рік (встановлений мінімум вироблених людино-днів не вказано; вироблено людино-днів не вказано, посада доярка;

- 1982 рік (встановлений мінімум вироблених людино-днів 110; вироблено людино-днів 227, посада доярка;

- 1982 рік (встановлений мінімум вироблених людино-днів 110; вироблено людино-днів 227, посада доярка;

- 1983 рік (встановлений мінімум вироблених людино-днів 110; вироблено людино-днів 343, посада доярка;

- 1984 рік (встановлений мінімум вироблених людино-днів 120; вироблено людино-днів 322, посада доярка;

- 1985 рік (встановлений мінімум вироблених людино-днів 170; вироблено людино-днів 274, посада доярка;

- 1986 рік (встановлений мінімум вироблених людино-днів 120; вироблено людино-днів 132, посада доярка;

- 1987 рік (встановлений мінімум вироблених людино-днів 160; вироблено людино-днів 314, посада доярка;

- 1988 рік (встановлений мінімум вироблених людино-днів 160; вироблено людино-днів 366, посада доярка;

- 1989 рік (встановлений мінімум вироблених людино-днів 160; вироблено людино-днів 365, посада доярка;

- 1990 рік (встановлений мінімум вироблених людино-днів 160; вироблено людино-днів 360, посада доярка;

- 1991 рік (встановлений мінімум вироблених людино-днів 160; вироблено людино-днів 337, посада доярка;

- 1992 рік (встановлений мінімум вироблених людино-днів 160; вироблено людино-днів 365, посада доярка;

- 1993 рік (встановлений мінімум вироблених людино-днів 120; вироблено людино-днів 359, посада доярка;

- 1994 рік (встановлений мінімум вироблених людино-днів 120; вироблено людино-днів 355, посада доярка;

- 1995 рік (встановлений мінімум вироблених людино-днів 120; вироблено людино-днів 365, посада доярка;

- 1996 рік (встановлений мінімум вироблених людино-днів 120; вироблено людино-днів 366, посада доярка;

- 1997 рік (встановлений мінімум вироблених людино-днів 120; вироблено людино-днів 331, посада не вказано;

- 1998 рік (встановлений мінімум вироблених людино-днів 120; вироблено людино-днів 272, посада не вказано;

- 1999 рік (встановлений мінімум вироблених людино-днів 120; вироблено людино-днів 38, посада не вказано.

Вказана архівна довідка №О-55/04-01 від 27.07.2017 містить перелік документів з посиланнями на номери аркушів, на підставі яких така довідка видана.

Тобто, вказана архівна довідка №О-55/04-01 від 27.07.2017 видана, з огляду на її зміст, на підставі первинних документів підприємства щодо оформлення трудових відносин, умов оплати праці позивача.

Суд звертає увагу на те, що відомості про період роботи ОСОБА_1 в колгоспі «Ілліча», які вказані у довідці №О-55/04-01 від 27.07.2017, співпадають з такими ж відомостями, які зазначені в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 26.05.1977.

Щодо невідповідності власного імені позивача, яке зазначене в архівній довідці №О-55/04-01 від 27.07.2017 - «Стефа» та імені позивача, яке вказане в паспортних даних - « ОСОБА_4 », то суд зазначає, що відповідальність за організацію ведення обліку робочого часу покладається на роботодавця, а тому формальні неточності в записах щодо власного імені ОСОБА_1 , які містяться в архівних документах, не можуть мати негативних наслідків для особи, щодо якої такі документи складені. При цьому суд зауважує, що ім`я « ОСОБА_4 » і « ОСОБА_2 » є співзвучними.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист. Відтак, відповідальність за не заповнення адміністрацією колгоспу необхідних відомостей в документах щодо встановленого мінімуму вироблених людино-днів та вироблених людино-днів, а також зазначення імені не у відповідності до паспортних даних, не може перекладатись на позивача і в спірному випадку бути підставою для відмови в призначенні пенсії.

Згідно з пунктом 4.2 розділу IV Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (надалі також - Порядок № 22-1), при прийманні документів працівник сервісного центру, зокрема: надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Пунктом 4.7 розділу IV Порядку № 22-1 визначено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

При цьому, пунктом 3.3 розділу ІІІ Порядку № 22-1 визначено, що орган, який призначає пенсію, надає допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, Управління Пенсійного Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Таким чином орган Пенсійного фонду України не був позбавлений права, в разі наявності певних розбіжностей у документах, для підтвердження стажу роботи, звертатись із відповідними листами, запитами до архівної установи, яка видала архівну довідку №О-55/04-01 від 27.07.2017, з метою отримання інформації, в тому числі, первинних документів, на підставі яких видана така архівна довідка.

Тобто, в разі сумніву у відповідача щодо ідентифікації позивача згідно архівної довідки №О-55/04-01 від 27.07.2017, в разі наявності інформації щодо наявності первинних документів, на підставі яких вона видана, орган пенсійного фонду мав можливість, зокрема, витребувати такі документи.

Однак, у матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б свідчили про вчинення відповідачами дій, спрямованих на проведення перевірки відомостей у поданих позивачем документах.

З огляду на вказане вище суд виснує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 30.03.1981 по 19.03.1999, відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 26.04.2023 №61 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком є протиправним і підлягає скасуванню.

ОСОБА_1 в позовній заяві просить зобов`язати зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 30.03.1981 по 19.03.1999 та повторно розглянути її заяву Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській. З цього питання суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 передбачено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За змістом п. 4.7 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Із вказаного слідує, що після реєстрації 20.04.2023 заяви ОСОБА_1 , органом пенсійного забезпечення, який її розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність чи відсутність права на пенсію, є Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області.

Отже, саме Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повинно зарахувати спірний період роботи до страхового стажу та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволення позовних вимог.

Позивачем згідно квитанції від 24.07.2023 №0.0..1 підтверджено сплату судового збору на суму 1073,60 гривень (а.с.1).

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли з вини Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, яке прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії за віком, суд дійшов до висновку, що підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області сплачений судовий збір в сумі 858,88 грн. (80% задоволених позовних вимог). Доказів понесення інших судових витрат суду не надано.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 30.03.1981 по 19.03.1999.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 26.04.2023 №61.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 30.03.1981 по 19.03.1999 в колгоспі ім.Ілліча.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.04.2023 про призначення пенсії, із врахуванням встановлених обставин та викладених судом висновків у цій справі.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 858,88 грн. (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) ,

відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (, вул. Кравчука, 22 В, м. Луцьк, Волинська область, 43000),

відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018).

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.