Справа № 340/8910/23
Суддя: Г.П. КАЗАНЧУК
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/8910/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Казанчук Г.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 , через свого представник адвоката Охременка Артема Вікторовича, звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), що полягає у невиплаті відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №279 від 06.10.2023, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ):

- щомісячної премії у розмірі 513% посадового окладу за період з 01.10.2023 по 06.10.2023 року;

- надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% до посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за період з 01.10.2023 по 06.10.2023 року;

- компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік;

- компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2023 рік;

- матеріальної допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік;

- додаткової винагороди за безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) за період з 01.10.2023 по 06.10.2023 пропорційно днів з розрахунку 30 000 гривень, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ), відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №279 від 06.10.2023, виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ):

- щомісячну премію у розмірі 513% посадового окладу за період з 01.10.2023 по 06.10.2023 року;

- надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% до посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за період з 01.10.2023 по 06.10.2023 року;

- компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік;

- компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2023 рік;

- матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік;

- додаткову винагороду за безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) за період з 01.10.2023 по 06.10.2023 пропорційно днів з розрахунку 30 000 гривень, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), що полягає у невиплаті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) грошової компенсації вартості за не отримане речове майно;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно.

Рух справи:

Ухвалою судді від 30.10.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, сторонам встановлено строк на подання процесуальних заяв. У військової частини НОМЕР_1 витребувано докази.

Ухвалою суду від 11.01.2024 року повторно витребувані докази та зобов`язано Міністерство оборони України сприяти у виконанні вимог ухвали суду.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що ОСОБА_1 проходив військову служби у військовій частині НОМЕР_1 за контрактом з 23.12.2019 року. Наказом в/ч НОМЕР_1 від 06.10.2023 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини та направлено для подальшого проходження військової служби. Відповідно до вказаного наказу військова частини НОМЕР_4 зобов`язана була виплатити грошове забезпечення та відповідну компенсацію за 2022 та 2023 року, а також компенсацію вартості речового майно. Проте, станом на день звернення до суду вказані виплати не були проведені, що і стало підставою для звернення до суду.

Дослідивши зміст заяв по суті справи та докази, подані сторонами, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 23.12.2019 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового сержантського, старшинського складу (а.с.18-19).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №357 від 23.12.2019 ОСОБА_1 зараховано в списки особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення (а.с.22).

З 06.10.2023, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №279 від 06.10.2023 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , знято зі всіх видів забезпечення та направлено для подальшого проходження військової служби до 639 окремого зенітного кулеметного батальйону, що підтверджується зазначеним наказом та приписом №47/3508 від 06.10.2023 (а.с.21).

Відповідно до вказаного наказу на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 ''Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб'', наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 ''Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам'' та розпорядження Міністра оборони України від 25.02.2022 №3164 при виключені зі списків особового складу позивачу належало до виплати:

- щомісячна премія у розмірі 513% посадового окладу за період з 01.10.2023 по 06.10.2023 року;

- надбавка за особливості проходження служби у розмірі 65% до посадового окладу, окладу за військове звання та надбавка за вислугу років за період з 01.10.2023 по 06.10.2023 року;

- компенсація за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік;

- компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2023 рік;

- матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік;

- додаткова винагорода за безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) за період з 01.10.2023 по 06.10.2023 пропорційно днів з розрахунку 30 000 гривень, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

Крім того, представник позивача вказує, що при звільненні позивачу не була виплачена компенсація за речове майно.

Отже, наявність протиправної бездіяльності щодо своєчасної не виплати усього належного грошового забезпечення, є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.

Згідно статті 1-2 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ ''Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей'' військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Частинами 2, 3 статті 9 Закону України ''Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей'' визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

1. Стосовно визнання протиправною бездіяльність через не невиплату грошового забезпечення при виключення зі складу військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання виплатити усіх нарахованих виплат, суд зазначає наступне.

У відповідності до абзаців першого та третього пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Відповідно до пункту 7 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно пунктів 1, 3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №178 від 16.03.2016, при звільненні з військової служби військовослужбовцям виплачується грошова компенсація вартості за неотримане речове майно.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 ''Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану'' установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць…

Однак, як стверджує представник позивача, з дня виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 і до звернення до суду з військовою частиною НОМЕР_1 не проведено будь-яких розрахунків. Вказане підтверджується випискою з рахунку позивача (а.с.7-17).

Предметом даної справи є стягнення грошового зобов`язання, яке мало б бути виплачене позивачу за наказом військової частини НОМЕР_1 від 06.10.2023 №279. Судом неодноразово була витребувана у відповідача інформація про нарахована та виплачене грошове забезпечення позивача. У зв`язку з невиконанням вимог ухвали судді, судом також було зобов`язано Міністерство оборони України сприяти у виконанні вимог ухвали суду про витребування доказів, проте, усі ухвали суду залишились без виконання.

Відсутність достовірної інформації про нараховане та виплачене грошове забезпечення позивача, у тому числі і додаткової грошової винагороди унеможливлює детальний аналіз відповідності нарахованих сум. Водночас, тривалий час розгляду справи, через невиконання вимог ухвали суду, безпосередньо впливає на майновий інтерес позивача.

Вказані види грошового забезпечення не є спірними, оскільки визначені у наказі відповідача від 06.10.2023 року №279, а тому мали б бути виплачені

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу ''XXXI. Виплата військовослужбовцям грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби або переміщення'' Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.03.2018 року №200 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05.04.2018 за №405/31857 у разі звільнення військовослужбовців з військової служби грошове забезпечення виплачується: особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, що обіймають посади до дня отримання військовою частиною наказу або повідомлення про звільнення з військової служби, слухачам, курсантам з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, - до дня, що настає за днем виключення наказом зі списків особового складу, але не більше ніж за один місяць з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення (з урахуванням пунктів 2 - 4 цього розділу).

Отже, відповідач допустив бездіяльність щодо несвоєчасної виплати усіх складових грошового забезпечення, які визначені у наказі від 06.10.2023 року №279, а тому позов у цій частині слід задовольнити.

1. Стосовно визнання протиправною бездіяльність через не невиплату грошової компенсації за неотримане речове майно та зобов`язання виплатити вказану компенсацію, суд зазначає наступне.

Представник позивача зазначив, що військовою частиною НОМЕР_1 не видано довідку про доходи та грошовий атестат, у зв`язку з чим визначити точну суму грошових коштів які підлягали сплаті позивачу не можливе.

Зі змісту положень Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року № 232, випливає, що речове забезпечення не має характеру винагороди за виконану працю, а спрямоване насамперед на задоволення потреб військовослужбовців під час несення ними військової служби.

Такі гарантії щодо забезпечення військовослужбовців доречно порівняти із подібними категоріями трудового законодавства, а саме пунктом 3 частини першої статті 29 КЗпП України, відповідно до якого власник або уповноважений ним орган зобов`язаний до початку роботи за укладеним трудовим договором забезпечити працівника необхідними для роботи засобами.

Варто також мати на увазі, що речове майно може бути різноманітним: майном особистого користування (предмети військової форми одягу, взуття та спорядження, які видаються у власне користування військовослужбовців) та інвентарним майном, яке є власністю військової частини та використовується особовим складом тимчасово під час проведення спеціальних робіт, несення бойового чергування, варти тощо. Лише перший вид майна, у разі його неотримання, підлягає грошовій компенсації.

Отже, речове майно не можна ототожнювати із заробітною платою (грошовим забезпеченням) військовослужбовця.

Для отримання компенсації за речове майно, позивачу під час звільнення зі служби або переведенні до іншого військового формування, потрібно одержати довідку про вартість речового майна. Ця довідка видається речовою службою військової частини, виходячи із закупівельної вартості майна, розрахованої станом на 1 січня поточного року. Форма довідки затверджена постановою Кабміну № 178 від 16 березня 2016 року.

Далі з рапортом про компенсацію за неотримане речове майно та оригіналом довідки про його вартість військовослужбовцю слід звернутися до командира своєї військової частини. Результатом повинен бути наказ командира по частині, в якому на підставі довідки про вартість речового майна вказується розмір компенсації. А на підставі наказу вже здійснюється виплата.

Водночас, як вказав представник позивача довідку про вартість речового майна відповідач не видав, при цьому, у цьому позові не зазначені вимоги про наявність бездіяльності щодо невидачу вказаної довідки. При цьому, як на думку суду, відсутність вказаної довідки, не є перешкодою для звернення із рапортом про виплачу компенсації за речове майно.

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беззаперечним є обов`язок доведення обставин відповідними доказами саме відповідачем, проте, представник позивача взагалі не вказує про те, що позивач звертався із рапортом про компенсацію вартості речового майна. Тобто, позивачем та його представником не було вжито жодних інформаційних дій стосовно реалізації ним обов`язку доказування.

Для виплати компенсації за речове майно мають бути наявні три елементи: наявність контракту чи наказу про виконання обов`язків за посадою, наказ про звільнення/переведення і рапорт військовослужбовця про виплату компенсації за речове майно. Виключення будь якого із зазначених трьох елементів унеможливлює правову можливість виплати одноразову грошову допомогу.

Суд дійшов висновку про відсутність рапорту позивача про виплату компенсації вартості речового майна, що в свою чергу унеможливлює примусове стягнення такої компенсації. Більш того, відсутність/не звернення із рапортом до військової частини взагалі виключає наявність публічно-правового спору в цій частині позовних вимог.

Отже, в даному випадку, для отримання компенсації вартості речового майна позивач мав би звернутись із відповідним рапортом, натомість, матеріали справи не містять жодної інформації про звернення позивача до відповідача, та більш того, відсутня відмова відповідача щодо нарахування компенсації вартості речового майна, яка може бути оскаржена до суду. Тобто, суд констатує про відсутність наявності спору з приводу нарахування компенсації, оскільки позивач не надав докази звернення з такою заявою.

Звернення до суду є способом захисту не наявних суб`єктивних прав, а лише порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах, а тому встановлена судом відсутність порушеного права та з огляду на передчасність звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні позові.

Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 07.02.2019 року у справі №144/1883/15-а, від 01.07.2019 року у справі № 460/1019/16-а, від 08.11.2019 року у справі №157/1231/15-а, від 23.09.2020 року у справі №809/295/17, від 12.05.2021 року у справі №640/11938/20.

Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2020 року в справі № 480/3105/19 дійшов висновку, що компенсація вартості за не отримане речове майно належить до складу належних звільненому працівникові сум у розумінні статті 116 КЗпП України та застосування передбаченої статтею 117 КЗпП України відповідальності здійснюється у разі невиплати згаданої компенсації на день виключення особи зі списків особового складу військової частини.

В той же час судова палата зауважила, що умовою для виникнення обов`язку виплатити військовослужбовцю, який звільняється зі служби, грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно на день виключення зі списків особового складу військової частини є подання військовослужбовцем відповідного рапорту під час проходження служби.

У постанові Верховного Суду №340/680/20 від 27.01.2021 року також зазначено, що незважаючи на вимоги пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Президентом України від 10.12.2008 року, обов`язку роботодавця при звільненні виплатити усі належні суми грошових коштів має передувати звернення із рапортом про виплату одноразової грошової допомоги. Суд наголошує, що факт звільнення з військової служби/переведення до іншої військової частини не може замінювати процедури нарахування та виплати компенсації вартості речового майна.

Враховуючи зазначене, суд у задоволенні позову в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 143, 242-246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 у своєчасній невиплаті ОСОБА_1 усіх видів складових грошового забезпечення відповідно до наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №279 від 06.10.2023 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (у разі не виплати) виплатити ОСОБА_1 усі види складових грошового забезпечення згідно наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №279 від 06.10.2023 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. КАЗАНЧУК