Справа № 357/25/24
Суддя: Бебешко М. М.
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/25/24
Провадження № 2-а/357/25/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя - Бебешко М. М. ,

при секретарі - Фельтіна Н. А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в приміщенні суду в м. Біла Церква за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И В:

08 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 26 грудня 2023 він рухався на автомобілі «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_1 по автомобільній дорозі М06 в напрямку від м. Мукачево до м. Ужгород. На ділянці дороги 790 км, автомобіль було зупинено поліцейськими 1 роти УПП бат. УПП в Закарпатській області. Лейтенант поліції Негря Олена Василівна повідомила, що він порушив Правила дорожнього руху України, а саме: «не виконав вимоги дорожнього знаку 3.29 (50) рухався зі швидкістю 80 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості на 30 км/год. Швидкість вимірювалась TruCam TC000624./ чим порушив п.12.4.ПДР Порушення швидкісного режиму в населених пунктах» та склала постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП серії ЕНА № 1163468 від 26.12.2023.

Позивач вважає, що постанова про по справі про адміністративне правопорушення винесена з грубим порушенням вимог актів законодавства України, що регулює дорожній рух, встановлює поведінку та правила учасників дорожнього руху, а також підстави, умови та порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності, оскільки відповідачем було складено завідомо незаконну постанову, на підставі якої останній притягнув мене до адміністративної відповідальності за відсутності самої події адміністративного правопорушення, відсутності жодних доказів, які б могли підтвердити вину в скоєнні адміністративного правопорушення, а також позбавивши його можливості користуватись усіма процесуальними правами, які передбачені Законом, що потягло за собою прийняття незаконної та необґрунтованої постанови, що полягає в наступному.

Позивач вказав, що на даному відрізку шляху відсутні дорожні знаки, які обмежують швидкість до 50 км/год, на що лейтенант поліції заперечила та відповіла, що вказаний знак розташовано позаду. Проте, в полі зору, куди вказувала поліцейська знаходився лише дорожній знак, який обмежував швидкість до 70 км/год, на що я також звернув увагу поліцейської. Однак, вказані зауваження до уваги не взяла. Варто зазначити, що 790 км автодороги М06, де відповідно до оскаржуваної постанови було вчинено порушення ПДР та відповідно розглянуто справу про адміністративне правопорушення, знаходиться поза межами будь-якого населеного пункту. Крім того вказав, що під час розгляду справи лейтенант поліції частково повідомила про права під час розгляду. Позивач заявив клопотання про перенесення розгляду справи та надання можливості скористатися правовою допомогою адвоката, на що отримав відповідь «дзвоніть». На зауваження, що для того щоб скористатися правовою допомогою потрібен час лейтенант поліції ОСОБА_2 повідомила, що вже винесено постанову.

Також вважає, що відповідач грубо порушив процесуальний порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до ст. 279 КУпАП особа, яка розглядає справу, не оголосив, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, не роз`яснив в повній мірі права і обов`язки, не дослідив докази і не надав можливості скористатися правовою допомогою.

Відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування, а сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення правопорушення.

25 січня 2024 року ухвалою судді було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачам подати до суду матеріали адміністративної справи на підставі яких винесено постанову серії ЕНА № 1163468 від 26.12.2023.

07 березня 2024 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Вовканич Андрія Івановича з проханням відмовити в задоволенні позову, оскільки оскаржувана постанова винесена з додержанням всіх вимог законодавства.

Вказав, що 26.12.2023 року під час несення служби екіпажем управління патрульної поліції в Закарпатській області на 790 кілометрі автомобільної дороги М-06 "Київ - Чоп" було виявлено транспортний засіб марки BMW X3 державний номерний знак якого НОМЕР_1 , що рухався з перевищенням максимально дозволеної швидкості руху на 30 км/год, а саме рухався зі швидкістю 80 км/год при дозволеній 50 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимоги пункту 12.4. ПДР України - перевищення швидкості руху на 30 км/год в населеному пункті - місті Мукачева на 790 км. автомобільної дороги М-06 "Київ - Чоп" за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП, було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо водія за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності згідно ст. 63 Конституції україни, ст. 268 КУпАП так як цього вимагає п.9 розділу ІІІ Наказу МВС №1395 від 07.11.2015. Всі усні доводи позивача були взяті до уваги про розгляді справи про адміністративне правопорушення, письмових пояснень позивач не надав з приводу предмета позову. Інспектор виніс постанову за ч.1 ст.122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 340 грн.

Вказав, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/27300, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 05.09.2023 р. та чинного до 05.09.2024 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС008427, є придатним до застосування.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення передбаченого ознаками ч.1 ст. 122 КУпАП скоєного Позивачем ОСОБА_1 , інспектор з`ясував всі обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю склав на Позивача постанову серії ЕНА №1163468 від 26.12.2023.

Зазначили, що поліцейський не зобов`язаний забезпечити особі захисника у справах про адміністративні правопорушення.

Зазначають, що на 24 сек. відеозапису наданому суду видно, що на дорожньому стовпі розміщені дорожні знаки: 3.29 "Обмеження максимальної швидкості"; 3.25 Обгін заборонено; 1.26 "Двосторонній рух" "Двосторонній рух". На 35 секунді відеозапису видно, що на дорожньому стовпі розміщені дорожні знаки: 3.29 "Обмеження максимальної швидкості"; 1.12 1 - "Вибоїна" та табличка 2 км, яка позначає хону дії знака. Таким чином спростовується доводи Позивача, що до знака 3,29 не встановлений додатковий знак який підтверджує причину обмеження швидкості руху.

Фіксація даних адміністративних правопорушень скоєних Позивачем за ч.1 ст. 122 КУпАП відбувалась на місці їх вчинення, позивач не заявляв вимогу про відкладення розгляду справи на інший час для підготування до захисту своїх прав. В п. 8 Постанови серії ЕНА №1163468 від 26.12.2023 наявний підпис про ознайомлення його з правами які гарантуються. Своєю поведінкою Позивач зловживає правом, тому що його позицію викладена в позовній заяві суперечить позиції під час розгляду справи. В пункті 5 Постанови - Інспектор зазначив, що відеофіксація правопорушення велась на лазерний вимірювач швидкості Tru Cam 00624, що також спростовує довід представника Позивача про не зазначення в постанові технічного засобу згідно пункту 3 частини 2 ст. 283 КУпАП.

До відзиву відповідач додав відеозапис.

13 березня 2024 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказав, що відповідач стверджує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, інспектором було взято до уваги всі усні доводи позивача, а також те, що письмових пояснень я не надав. Вказане не відповідає дійсності, оскільки на постанові про адміністративне правопорушення, яка залишилась в Департаменті патрульної поліції, він власноручно написав, що швидкість не перевищував та знаки про обмеження відсутні.

Відповідач до відзиву надає відео на якому зафіксовано невідому ділянку дороги, та у своєму відзиві посилається на нього. Варто вказати, що дане відео не може бути доказом у справі, оскільки воно не має жодних ідентифікуючих ознак, на відео відсутня прив`язка до місцевості, невідома дата його створення, за допомогою яких засобів та ким воно створено. Отже, Відповідач не надав жодних доказів на підтвердження своїх доводів та правомірності дій працівників поліції та жодним чином не спростував наведені мною в позовній заяві факти та обставини.

Враховуючи, що учасники справи будучи належним чином повідомленні про розгляд справи, ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін, відповідач подав відзив на позовну заяву, тому суд вважає за можливе провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що інспектором 1 роти УПП бат. Управління патрульної поліції в Закарпатській області лейтенантом поліції Негря Оленою Василівною була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1163468 відносно ОСОБА_1 .

З вказаної постанови вбачається, що 26.12.2023 о 10 год. 55 хв. на дорозі М06 790 км. водій керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 3.29 (50) рухався зі швидкістю 80 км/год при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості на 30 км/ год. Швидкість вимірювалась TruCam ТС000624, чим порушив п. 12.4 ПДР Порушення швидкісного режиму в населених пунктах, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На підставі наведеного, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу в строк, встановлений ч.2 ст. 300-1 КУпАП, в порядку примусового виконання цієї постанови органи державної виконавчої служби стягують з правопорушника штраф у подвійному розмірі 680 грн. До постанови не додано будь-яких матеріалів.

З доданого до відзиву відеозапису вбачається, ділянка дороги на якій почергово розміщені дорожні знаки 1.5.3 звуження дороги з лівого боку, 1.37. ділянка дороги на якій виконуються дорожні роботи, 3.29 обмеження максимальної швидкості (70), через декілька метрів розміщені дорожні знаки 1.26. - двосторонній рух, 3.25 обгін заборонено, 3.29 обмеження максимальної швидкості (50). Разом з тим на відеозаписі не зафіксовано рух автомобіля позивача.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В силу пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

У відповідності до пункту 8 частини 1 статті 23 Закону № 580-VIII, у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктами 1.1, 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що ці Правила, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За приписами пункту 12.9.б Правил дорожнього руху, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

За приписами статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення дотримання правил дорожнього руху, виявлення або фіксування правопорушення може застосовувати технічні прилади.

Матеріали справи свідчать, що факт вчинення адміністративного правопорушення був зафіксований лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТС008354.

Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01-/27786, виданого ДП «Укрметртест стандарт», чинного до 13 червня 2024 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTІ 20/20 №ТС000737, відповідає вимогам технічної документації.

Відповідно до ч 1. ст. 122КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками,- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 12.9. б Правил дорожнього руху, передбачено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Положеннями частини 1 статті 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приписами п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» встановлені види превентивних поліцейських заходів, до яких належить застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Стаття 40 Закону України «Про Національну поліцію» регулює порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, частиною першої якої в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

За змістом частини другої статті 40 «Про Національну поліцію» інформація про змонтовану/розміщену фототехніку і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз повинна бути розміщена на видному місці.

За технічними характеристиками лазерний вимірювач швидкості TruСam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі (без участі оператора).

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами ст. 86 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до частини 7 статті 258 КУпАП у разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом п`ятнадцяти днів з дня винесення такої постанови, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 279-1 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається та не оспорюється сторонами, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь - яку фіксацію правопорушення.

Водночас, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі) не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Також, Суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі N 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі N 295/3099/17.

Наданий відповідачем відеозапис не може бути розцінений судом як належний доказ, оскільки на даному записі не зазначено дату, час та місце зйомки, не зазначений номер технічного засобу, на який здійснюється відео фіксаціє, не зафіксовано автомобіль позивача та перевищення ним швидкості.

Крім того в постанові не зазначено жодних технічних засобів, на які здійснювалась відео фіксація правопорушення.

Таким чином суд вважає наданий доказ неналежним та недопустимим на підтвердження події адміністративного правопорушення.

Крім того позивач стверджує, що йому не була надана можливість скористатись правовою допомогою.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до частини другої статті 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 виявив бажання скористатись правовою допомогою, про що заявив інспектору поліції відповідне усне клопотання. Однак, інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду в постанові від 18 лютого 2020 в справі № 24/9827/16-а.

Суд вважає порушення права на захист особи істотним порушенням процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, тому постанова про притягнення ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Згідно положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

У справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Згідно позиції Великої Палати Верховного суду в справі 520/2261/19 постанова від 20.06.2020 згідно визначений ч. 2 ст. ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд приходить до висновку, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами порушення позивачем п. 12.4 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУаАП, а тому суд приходить до висновку про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 2612.2023 серії ЕАН № 11693468 та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відповідають встановленим обставинам справи

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 5 статті 139 КАС України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. п. 9 та п. 10 ч. 5 Закону України «Про судовий збір» з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 19, 72-77, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1163468 від 26.12.2023, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Місце проживання: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, адреса: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048. Код .

СуддяМ. М. Бебешко