Справа № 160/27492/23
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кучугурної Н.В.
секретаря судового засідання Прогонної В.В,
від позивача: Спіцина Л.Ю., представник;
від відповідача: Пилипенко С.О., представник,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Східного офісу Держаудитслужби про визнання протиправним та скасування листа-вимоги,
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Східного офісу Державної аудиторської служби України м. Дніпро про визнання протиправним та скасування листа-вимоги.
Позовна заява не відповідала вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), тому ухвалою суду від 30.10.2023 була залишена без руху, з наданням позивачу строку для усунення недоліків.
На виконання вимог ухвали суду від 30.10.2023 від позивача до суду 07.11.2023 надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та касувати лист-вимогу Східного офісу Держаудитслужби № 040404-15/5783-2023 від 19.09.2023 «Про усунення виявлених порушень».
Таким чином, позовна заява приведена у відповідність до вимог статей 160, 161, 171 КАС України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження в адміністративній справі; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Ухвалою суду від 13.11.2023 призначено розгляд справи у підготовчому судовому засіданні на 04 грудня 2023 року на 10:00 год.
04 грудня 2023 року підготовче судове засідання було проведено за участю представника позивача Спіциної Л.Ю. та представника відповідача Охотник О.А.
У судовому засіданні 04.12.2023 була оголошена перерва до 10:00 год. 18.12.2023.
08.12.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач підтримав доводи, наведені в обгрунтування позовних вимог, та звернув увагу на те, що спонукання позивача самостійно визначити на підставі невизначених законодавчих актів, які саме заходи слід вжити для усунення виявлених порушень, у свою чергу, може призвести до можливого порушення позивачем чинного законодавства. Зазначене в світлі обов`язкового характеру спірної вимоги в частині коригування роботи підконтрольної установи є порушенням вимог закону в частині змісту вимоги, к акту індивідуальної дії. Оскільки позивач не погоджується з першим пунктом вимоги, начальник 8 ДПРЗ сам вирішує чи притягувати до відповідальності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту та інших працівників, чи ні. Позивач указує, що 19.10.2023 начальником 8 ДПРЗ був виданий наказ №186 Про покращення роботи у сфері закупівель.
18.12.2023 відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач підтримав доводи, наведені в обґрунтування відзиву на позовну заяву.
У судове засідання, призначене на 18.12.2023, прибули представник позивача Спіцина Л.Ю. та представник відповідача Охотник О.А.
Ухвалою від 18.12.2023, занесеною до протоколу судового засідання, суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 15.01.2024 на 10:00 год.
15.01.2024 розгляд справи по суті відбувся за участю представника позивача Спіциної Л.Ю. та представника відповідача Охотник О.А.
У судовому засіданні 15.01.2024 була оголошена перерва до 10:00 год. 05.02.2024.
01.02.2024 через систему «Електронний суд», а 02.02.2024 засобами поштового зв`язку від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких відповідач повідомляє, що рентабельність можна визначити як показник прибутковості, що характеризується величиною прибутку і рівнем рентабельності, та який обчислюється як відношення отриманого прибутку до вартості капіталу підприємства, до обороту від реалізації продукції (товарів, робі, послуг), до собівартості реалізованої продукції тощо. Даний показник відображається у відсотках і показу наскільки діяльність підприємства є прибутковою. Рентабельність окремих видів продукції залежить від ціни, по якій продукція реалізується споживачеві, і її собівартості. Прибуток є абсолютною величиною, яка вимірюється в грошових одиницях. Для аналізу прибутковості використовується відносний показник рентабельності. Отже, ТОВ «Політек Імпекс» при формуванні калькуляції включено такий показник як рентабельність у розмірі 8,11% від собівартості продукції (рядок 14 калькуляції), що в абсолютній величині, яка вимірюється в грошових коштах є прибутком у сумі 3433716,00 грн (рядок 15 Калькуляції). Таким чином, у порушення пп.1 п.1 постанови КМУ від 20.03.2022 №335, до калькуляції ціни договору від 16.12.2022 №159/12, сформованої виконавцем державного контракту (договору) включено прибуток на загальну суму 3433716,00 грн, відповідно, є зайво сплаченою позивачем і сума ПДВ нарахована на вказану суму прибутку.
Також 01.02.2024 через систему «Електронний суд», а 05.02.2024 до канцелярії суду надійшли додаткові пояснення позивача, в яких позивач наголошує, що на час укладання договорів про постачання товарів за державні кошти позивачем, як службою державного замовника у сфері оборони, було дотримано вимоги чинного законодавства, що визначає порядок здійснення оборонних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану, зокрема вимог постанови КМУ від 20.03.2022 №335.
05.02.2024 та 14.02.2024 розгляд справи не відбувся через такі обставини.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
У подальшому дія воєнного стану неодноразово продовжувалась і станом на час розгляду справи воєнний стан продовжує свою дію.
Так, на призначені дату та час судового засідання у цій справі у Дніпропетровській області у зв`язку з можливими ракетними обстрілами Російською Федерацією території України було оголошено повітряну тривогу.
02.06.2023 у Дніпропетровському окружному адміністративному суді прийнято наказ №142-од «Про організацію роботи суду під час оголошення сигналу повітряної тривоги або інших сповіщень про небезпеку, які надходять від органів управління цивільного захисту». Наказ прийнято відповідно до статті 3 Конституції України, статті 30 Кодексу цивільного захисту України, Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, рішення Ради суддів України від 24.02.2022 №9, рекомендацій Ради суддів України щодо роботи в умовах воєнного стану від 02.03.2022, рішення Ради суддів України від 05.08.2022 №23, з метою збереження життя, здоров`я і забезпечення безпеки працівників та відвідувачів суду. У наказі зазначено, що у разі оповіщення сигналу повітряної тривоги або інших сповіщень про небезпеку, які надходять від органів управління цивільного захисту, суддям та працівникам суду тимчасово припинити виконання роботи до усунення обставин, які зумовили таку небезпеку.
Також суд зазначає, що навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим.
В той же час, згідно зі статтею 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Про розгляд справи 04.03.2024 сторони були повідомлені повістками про виклик та розпискою про день і час розгляду справи.
04.03.2024 через канцелярію суду позивач подав відповідь від 04.10.2023 №01/10 ТОВ «Політек Імпекс» на претензію №1 8 ДПРЗ Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області.
04.03.2024 у судове засідання з`явились представник позивача Спіцина Л.Ю. та представник відповідача Пилипенко С.О.
У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити. Представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували.
У судовому засіданні 04.03.2024 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.
Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
Матеріалами справи встановлено та сторонами в заявах по суті справи не заперечується, що наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 04.08.2022 №267 «Про деякі питання здійснення оборонних закупівель» зі змінами, ДСНС визначила 8 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області службою державного замовника у сфері оборони та уповноважила його на здійснення закупівель та укладання державних контрактів (договорів) на закупівлю товарів, робіт і послуг оборонного призначення відповідно до доведеного переліку (номенклатури) та обсягів товарів, робіт і послуг, що постачаються (закуповуються).
З 10.07.2023 по 18.08.2023 Східним офісом Держаудитслужби була проведена ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області за період з 01.01.2020 по 30.06.2023.
За результатами ревізії був складений акт від 25.08.2023 №04.04-20/6.
У цьому акті, серед інших, були встановлені такі порушення:
в порушення пп.1 п.1 Постанови КМУ від 20.03.2022 №335 «Деякі питання здійснення оплати товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб сектору безпеки і оборони в умовах воєнного стану» 8 ДПРЗ за рахунок коштів загального фонду кошторису по КПКВК 1006280 у грудні 2022 року проведено зайві виплати бюджетних коштів внаслідок завищення виконавцем державного контракту вартості (ціни) придбаних товарів оборонного призначення через включення до калькуляцій суми прибутку (рентабельності) в сумі 3433715,93 грн за рахунок коштів загального фонду державного бюджету по КЕКВ 3110. Внаслідок нарахування виконавцем державного контракту ТОВ «Політек Імпекс» суми ПДВ на вартість придбаних товарів оборонного призначення, в тому числі на суму прибутку, 8 ДПРЗ зайво сплачено ПДВ на загальну суму 686743,20 грн за рахунок коштів загального фонду державного бюджету по КЕКВ 3110. Висновок: внаслідок допущених порушень державному бюджету в особі 8 Загону завдано матеріальної шкоди (збитки) на загальну суму 4120459,13 грн, яка не відшкодована;
Листом від 06.09.2023 №49-8 01-2971/49-8 00 позивач направив Східному офісу Держаудитслужби заперечення на акт.
Листом від 18.09.2023 №040404-15/5758-2023 Східний офіс Держаудитслужби направив на адресу 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області висновки на заперечення до зазначено вище акту ревізії, які були затверджені першим заступником начальника Східного офісу Держаудитслужби Вікторією Самойленко.
Згідно з цими висновками, Східний офіс Держаудитслужби не прийняв заперечення (зауваження) 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області на вказані вище порушення, які зазначені в акті ревізії.
19.09.2023 Східним офісом Держаудитслужби була складена вимога №040404-15/5783-2023 «Про усунення виявлених порушень». Вимога була адресована 8 Державному пожежно-рятувальному загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області і отримана ним 27 вересня 2023 року.
У цій вимозі зазначено таке.
На підставі пункту 1 частини першої статті 8, пункту 7 статті 10, частини другої статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», підпункту 7 пункту 4, підпункту 14 пункту 6 Положення про Східний офіс Держаудитслужби, затвердженого наказом Державної аудиторської служби від 02.06.2016 №23, пунктів 46, 49, 50, 52 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550, Східний офіс Держаудитслужби вимагає:
1) розглянути результати проведеної ревізії та питання щодо притягнення до відповідальності у порядку, встановленому законодавством, винних у допущених порушеннях;
3) відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України забезпечити відшкодування на користь 8 Загону завищеної вартості товару оборонного призначення через включення виконавцем державного контракту ТОВ «Політек Імпекс» до калькуляції суми прибутку та ПДВ , нарахованого на прибуток, по договору від 16.12.2022 №159/12 у сумі 4120459,20 грн з подальшим перерахуванням в дохід державного бюджету зазначених коштів в повному обсязі;
Позивач не погоджується з вимогою Східного офісу Держаудитслужби від 19.09.2023 №040404-15/5783-2023 «Про усунення виявлених порушень», тому й звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26 січня 1993 року № 2939-XII (далі - Закон № 2939-XII), здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).
Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2939-XII головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року № 43 (далі - Положення № 43), Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.
Крім того, підпунктом 3 пункту 4 Положення № 43 закріплено, що Держаудитслужба реалізує державний фінансовий контроль через здійснення: державного фінансового аудиту; перевірки державних закупівель; інспектування (ревізії); моніторингу закупівель.
Згідно з пунктом 7 Положення № 43, Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.
Пунктом 2 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550 (далі - Порядок № 550), визначено, що інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об`єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.
Пунктами 4, 5 Порядку № 550 передбачено, що планові та позапланові виїзні ревізії проводяться контролюючими органами відповідно до Закону та цього Порядку.
Планові виїзні ревізії проводяться відповідно до планів контрольно-ревізійної роботи, затверджених в установленому порядку, позапланові виїзні ревізії - за наявності підстав, визначених Законом.
За приписами частини першої статті 4 Закону № 2939-XII, інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.
В силу пункту 6 Положення № 43, Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.
Вказані положення кореспондуються з пунктами 7 та 10 статті 10 Закону № 2939-XII, за приписами яких органу державного фінансового контролю надається право: пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
У частині другій статті 15 Закону № 2939-XII закріплено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.
Згідно з пунктом 50 Порядку № 550, за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи державного фінансового контролю вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об`єктів контролю; порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що вимога органу державного фінансового контролю, спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, є обов`язковою до виконання. Стосовно відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги, оскільки такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
Отже, правова природа письмової вимоги контролюючого органу породжує правові наслідки, зокрема обов`язки для свого адресата, а відтак наділена рисами правового акту індивідуальної дії з урахуванням її змістовної складової, незалежно від форми документа, в якому вона міститься, і такий акт може бути предметом судового контролю в порядку адміністративного судочинства у разі звернення із відповідним позовом.
Спірна вимога контролюючого органу є індивідуально-правовим актом і в силу закону є обов`язковою до виконання підконтрольною установою, якому вона адресована.
За приписами статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. У пункті 1 резолютивної частини Рішення від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 Конституційний Суд України висловив позицію, що «конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом».
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 820/3534/16 дійшла висновку, що спір про правомірність вимог контролюючих органів, скерованих на адресу підконтрольних суб`єктів, є публічно-правовим та підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції. У цій постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що такий висновок був сформульований Верховним Судом України у постанові від 23 лютого 2016 року по справі № 818/1857/14, і Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від цієї позиції.
Аналогічна правова позиція також підтримана і Верховним Судом, зокрема у постанові від 08 травня 2018 року у справі № 826/3350/17, у якій за наслідками проведеного аналізу сутності завдань і функцій органів фінансового контролю, в тому числі у їх співвідношенні із завданнями адміністративного судочинства (рішення суб`єкта владних повноважень як предмет судового контролю), сформульовано позицію, що рішення (дії, бездіяльність) органу фінансового контролю, прийняті в результаті реалізації їх окремо взятих завдань або функцій (пред`явлення обов`язкової до виконання вимоги як одна з них), є окремими предметами судового контролю.
У постанові від 08 травня 2018 року у справі № 826/3350/17 Верховний Суд зазначив, що під час вирішення справ, предметом яких є правомірність вимог контролюючих органів, скерованих на адресу підконтрольних суб`єктів, судам належить, виходячи із правової природи письмової вимоги контролюючого органу, враховувати чи прийнята вона на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством. З метою встановлення того, чи контролюючим органом при прийнятті спірної вимоги владні управлінські функції реалізовані у передбачений законом спосіб, суду належить надати правову оцінку змісту вимоги як індивідуально-правового акту.
Обґрунтованість, в силу статті 2 КАС України, є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом.
Отже, з метою дотримання завдань і основних засад адміністративного судочинства суди, які розглядали справу і наділені процесуальними повноваженнями встановлювати і оцінювати фактичні обставини справи, об`єктивно мали право перевірити обґрунтованість доводів позивача щодо дотримання органом фінансового контролю законності при прийнятті спірної вимоги, а також обґрунтованість доводів контролюючого органу щодо того, чи породжує спірна вимога права і обов`язки позивача.
Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2018 року у справі № 822/2087/17 зазначив, що висновок суду про те, що збитки контролюючим органом можуть бути стягнуті лише в ході відповідного судового процесу (а не шляхом пред`явлення обов`язкової до виконання вимоги), не спростовує того, що «законна вимога» контролюючого органу, як індивідуально-правовий акт, повинна відповідати вимогам закону в частині її змісту і форми. Саме аналіз змісту вимоги контролюючого органу свідчить про те, чи такі вимоги дотримано та чи породжує така вимога права і обов`язки для підконтрольної установи.
З проведеного вище аналізу сутності завдань і функцій органів фінансового контролю, в тому числі у їх співвідношенні із завданнями адміністративного судочинства (рішення суб`єкта владних повноважень як предмет судового контролю), висновується, що рішення (дії, бездіяльність) органу фінансового контролю, прийняті в результаті реалізації їх окремо взятих завдань або функцій (пред`явлення обов`язкової до виконання вимоги як одна з них), є окремими предметами судового контролю.
Та обставина, що законодавство прямо передбачає порядок реалізації окремо взятого завдання чи функції контролюючого органу, зокрема стягнення збитків у судовому порядку на підставі пункту 10 частини першої статті 10 Закону № 2939-XII, з чим кореспондується пункт 50 Порядку № 550, жодним чином не відміняє чи спростовує того, що всі рішення, дії чи бездіяльність органів державного фінансового контролю, прийняті або здійснені при реалізації ними їх владних управлінських функцій, можуть бути окремим предметом судового розгляду при поданні відповідного адміністративного позову.
За своєю правовою природою реалізація контролюючим органом компетенції в частині пред`явлення обов`язкових до виконання вимог і в частині здійснення процедури стягнення заподіяних збитків передбачає наявність різних, окремих, незалежних процедур.
У справі ж, що розглядається, зміст спірної вимоги, яка, як встановлено вище, є індивідуально-правовим актом, а відтак породжує права і обов`язки для підконтрольної установи, якій вона адресована, полягає в тому, щоб забезпечити відшкодування збитків, встановлених контролюючим органом.
Проаналізувавши зміст спірної вимоги, суд указує, що вона не містить вимоги про стягнення збитків хоч і вказує на забезпечення їх відшкодування. Вимога ж в частині зобов`язання позивача розглянути результати проведеної ревізії та питання щодо притягнення у порядку, встановленому законодавством, до відповідальності працівників, винних у допущених порушеннях, взагалі не вказує на збитки.
Водночас ця вимога сформульована на виконання владних управлінських функцій відповідача. Так, пунктом 15 частини першої статті 10 Закону № 2939-XII передбачено, що органи державного фінансового контролю наділені повноваженнями порушувати перед керівниками відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у допущених порушеннях. Також згідно з пунктом 50 Порядку № 550 за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об`єктів контролю.
Отже, наведене в сукупності не виключає права підконтрольної установи на перевірку оскаржуваної вимоги в судовому порядку.
Водночас суд ураховує сталу практику Верховного Суду, згідно з якою, пункти (частини) вимоги, які вказують на стягнення збитків мають перевірятись у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, а не за позовом підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною. Збитки, щодо наявності яких зроблено висновок Держаудитслужбою, стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю. Наявність збитків, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає позов про відшкодування збитків, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.
Порушення, наведені в акті ревізії, з якими не погоджується позивач у цій справі, досліджуються судом у межах пункту першого оскаржуваної вимоги органу державного фінансового контролю, який стосується розгляду результатів проведеної ревізії та питання щодо притягнення у порядку, встановленому законодавством, винних у допущених порушеннях.
Отже, як уже встановив суд, актом ревізії було встановлено, що в порушення пп.1 п.1 Постанови КМУ від 20.03.2022 №335 «Деякі питання здійснення оплати товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб сектору безпеки і оборони в умовах воєнного стану» 8 ДПРЗ за рахунок коштів загального фонду кошторису по КПКВК 1006280 у грудні 2022 року проведено зайві виплати бюджетних коштів внаслідок завищення виконавцем державного контракту вартості (ціни) придбаних товарів оборонного призначення через включення до калькуляцій суми прибутку (рентабельності) в сумі 3433716,93 грн за рахунок коштів загального фонду державного бюджету по КЕКВ 3110. Внаслідок нарахування виконавцем державного контракту ТОВ «Політек Імпекс» суми ПДВ на вартість придбаних товарів оборонного призначення, в тому числі на суму прибутку, 8 ДПРЗ зайво сплачено ПДВ на загальну суму 686743,20 грн за рахунок коштів загального фонду державного бюджету по КЕКВ 3110. Висновок: внаслідок допущених порушень державному бюджету в особі 8 Загону завдано матеріальної шкоди (збитки) на загальну суму 4120459,13 грн, яка не відшкодована.
В акті також указано, що відповідно до Протоколу прийняття рішення уповноваженої особи від 16.12.2022 №16/12-36755717, підписаного уповноваженою особою Бондаренко М.С., прийнято рішення відповідно до наказу ДСНС від 04.08.2022 №267 укласти договір з ТОВ «Політек Імпекс» без використання електронної системи на товар Автопідіймач Bronto Skylift 32F TLK на базі шасі MAN (ДК 021:2015:34140000-0 Великовантажні мототранспортні засоби, у сумі 5427600,0 грн (у т.ч. ПДВ 9154600,0 грн). Дана закупівля здійснюється відповідно до Постанови КМУ від 11.11.2022 №1275 «Про затвердження особливостей здійснення оборонних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану».
За результатами проведеної процедури закупівлі, 16.12.2022 був укладений договір про закупівлю (копія надана до матеріалів справи). Договір укладений між 8 Державним пожежно-рятувальним загоном Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Політек Імпекс» (постачальник).
Згідно з п.1.1. цього договору, постачальник зобов`язується поставити у власність замовнику: ДК 021:2015 код 34140000-0 Великовантажні мототранспортні засоби (Автопідіймач Bronto Skylift 32F TLK на базі шасі MAN) в кількості та комплектації згідно зі Специфікацією (додаток 1), що є невід`ємною частиною цього договору, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити продукцію, на умовах цього договору.
Ціна договору становить 54927600,00 грн, в тому числі ПДВ в розмірі 9154600,00 грн відповідно до Специфікації (п.2.1. Договору).
Відповідно до п.11.1. договору він вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2022 року, або до повного виконання сторонами умов цього договору стосовно розрахунків та поставки продукції.
Отже, за висновком відповідача, викладеним в акті ревізії, до калькуляції не повинна включатись сума прибутку (рентабельності) та нарахований на цю суму податок на додану вартість.
Так, загальні правові засади планування, порядок формування обсягів та особливостей здійснення закупівель товарів, робіт і послуг оборонного призначення для забезпечення потреб сектору безпеки і оборони, а також інших товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони, а також порядок здійснення державного і демократичного цивільного контролю у сфері оборонних закупівель визначає Закон України № 808-IX «Про оборонні закупівлі» (далі Закон №808-ІХ).
За визначенням, наведеним у Законі №808-ІХ, оборонні закупівлі - здійснення державним замовником закупівель товарів, робіт і послуг, призначених для виконання державних програм у сферах національної безпеки і оборони, а також інших товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони.
Особливості здійснення оборонних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану визначаються Кабінетом Міністрів України із забезпеченням захищеності державних замовників від воєнних загроз та з дотриманням вимог, встановлених цієї статтею (ч.1 ст.30 Закону №808-ІХ).
11.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1275, якою затвердив Особливості здійснення оборонних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану (Особливості здійснення оборонних закупівель, тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), які встановлюють порядок та умови здійснення оборонних закупівель (далі - закупівлі) для державних замовників у сфері оборони, служб державного замовника, а також військових частин, організацій (установ, закладів), що уповноважуються рішенням державного замовника у сфері оборони на здійснення закупівель та укладення державних контрактів (договорів), (далі - державні замовники) із забезпеченням захищеності державних замовників від воєнних загроз на період дії правового режиму воєнного стану.
Відповідно до п.8 Особливостей здійснення оборонних закупівель, державні замовники здійснюють закупівлі товарів (крім товарів, визначених у додатку до цих особливостей), робіт і послуг без застосування видів (процедур) закупівель/спрощених закупівель, визначених Законами України «Про оборонні закупівлі» та «Про публічні закупівлі». Державні контракти (договори) укладаються державними замовниками з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. № 335 «Деякі питання здійснення оплати товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб сектору безпеки і оборони в умовах воєнного стану» (Офіційний вісник України, 2022 р., № 26, ст. 1419).
Так, підпунктом 1 пункту 1 Постанови КМУ №335 (у редакції станом на час укладання зазначеного вище договору) установлено, що на період воєнного стану ціна на постачання товарів, виконання робіт та надання послуг для забезпечення потреб сектору безпеки і оборони, а також інших товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони України визначається на підставі калькуляції витрат, сформованої виконавцем державного контракту (договору). При цьому під час розрахунку ціни враховуються всі податки та збори, загальновиробничі, адміністративні, операційні та інші витрати виконавця, пов`язані з виготовленням товарів, виконанням робіт та наданням послуг.
Відмова від відшкодування витрат виконавця у складі ціни товарів (робіт, послуг), обґрунтованих технічною, технологічною документацією та обліковою політикою виконавця, не допускається.
Відповідальність за неправильність розрахунку, необґрунтованість витрат за статтями калькуляції витрат несе виконавець державного контракту (договору).
Пунктом 13 Постанови КМУ від 17.03.2021 №309, якою затверджено Порядок формування та коригування очікуваної вартості товарів, робіт і послуг оборонного призначення, закупівля яких здійснюється за неконкурентною процедурою, передбачено, що ціна реалізації товарів (робіт, послуг) оборонного призначення включає: виробничу собівартість товарів, робіт і послуг (без урахування податку на додану вартість, сплаченого під час закупівлі напівфабрикатів, комплектувальних виробів і робіт сторонніх суб`єктів господарювання; розподілені адміністративні витрати, у тому числі витрати на службові відрядження; прямі і розподілені витрати на збут товарів, робіт і послуг оборонного призначення. У розрахунку адміністративні витрати та витрати на збут не враховують податок на додану вартість, сплачений постачальникам; фінансові витрати (витрати на сплату відсотків, нарахованих за весь період запозичень за користування кредитами (позиками) під державні гарантії, залученими для фінансування програм, пов`язаних з підвищенням обороноздатності і безпеки держави), інші фінансові витрати, віднесені до витрат, пов`язаних з виконанням державного контракту (договору); інші операційні витрати - втрати від операційної курсової різниці (від зміни курсу валюти за операціями, активами і зобов`язаннями, що пов`язані з операційною діяльністю суб`єкта господарювання; в очікуваній вартості (орієнтовній ціні) враховується різниця курсу валюти на день погодження ціни та прогнозного курсу валюти, встановленого Національним банком на наступний рік); прибуток.
Поряд з цим, згідно з Постановою №335, під час розрахунку та встановлення цін положення щодо визначення ціни на основі розрахунково-калькуляційних матеріалів, встановлені Порядком формування та коригування очікуваної вартості товарів, робіт і послуг оборонного призначення, закупівля яких здійснюється за неконкурентною процедурою, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 березня 2021 р. № 309 (Офіційний вісник України, 2021 р., № 30, ст. 1737), та умови договорів, укладених відповідно до цього Порядку, не застосовуються.
Отже, на період дії правового режиму воєнного стану позивачу як державному замовнику при укладанні спірного державного контракту (договору) та виконавцям таких контрактів (договорів) при формуванні калькуляції витрат слід враховувати до ціни товарів (робіт, послуг) лише витрати, податки і збори виконавця, пов`язані з виготовленням товарів, виконанням робіт та наданням послуг, як це визначено вимогами підпунктом 1 пункту 1 Постанови №335, серед яких прибуток відсутній.
Крім цього, суд зазначає, що 18.07.2023 Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова №736 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2022 року №1275 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України».
Цими змінами було установлено, що у складі вартості (ціни), визначеної у державних контрактах (договорах) на постачання товарів, виконання робіт та надання послуг для забезпечення потреб сектору безпеки і оборони, а також інших товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони України, враховуються всі податки та збори, загальновиробничі, адміністративні, операційні та інші витрати виконавця, пов`язані з виготовленням товарів, виконанням робіт та наданням послуг, а також прибуток (постачальницька винагорода) виконавця.
Отже, у складі вартості (ціни), визначеної у державних контрактах (договорах) на постачання товарів, виконання робіт та надання послуг для забезпечення потреб сектору безпеки і оборони враховується також прибуток виконавця.
Поряд з цим, вказана вище Постанова №736 набрала законної сили 21.07.2023, тому вона не може бути застосована до договору про закупівлю між 8 Державним пожежно-рятувальним загоном Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Політек Імпекс», який був укладений 16.12.2022, тобто до прийняття цієї постанови і набрання нею законної сили.
З огляду на викладене, суд погоджується з доводами відповідача щодо завищення вартості (ціни) придбаного Автопідіймача Bronto Skylift 32F TLK на базі шасі MAN через включення до калькуляції витрат суми прибутку та податку на додану вартість на вказану суму.
Суд установив, що 29 березня 2022 року був укладений договір №43-35 між 8 Державним пожежно-рятувальним загоном Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лівайн Торг» (постачальник), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити покупцю товар у талонах, зазначений у п.1.2 цього договору, а покупець прийняти та сплатити постачальнику вартість товару у строки та на умовах, встановлених даним договором. Найменування товару: дизельне паливо (у талонах), бензин А-92 (у талонах).
14 квітня 2022 року між 8 Державним пожежно-рятувальним загоном Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лівайн Торг» (постачальник) був укладений договір №57-35.
Пунктом 1.1. цього договору передбачено, що постачальник зобов`язується поставити покупцю товар у талонах, зазначений у п.1.2 цього договору, а покупець прийняти та сплатити постачальнику вартість товару у строки та на умовах, встановлених даним договором. Найменування товару: дизельне паливо (у талонах), бензин А-92 (у талонах).
Отже, як видно з указаних договорів, в ціну товару, який постачається за цими, договорами, були включені суми податку на додану вартість .
Поряд з цим, 02 березня 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 178 «Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану», якою установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Міністерства внутрішніх справ, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших утворених відповідно до законів військових формувань, їх з`єднань, військових частин, підрозділів, установ або організацій, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою.
З огляду на те, що предметом указаних вище договорів є дизельне пальне та бензин, тобто товар для заправки або забезпечення транспорту Державної служби з надзвичайних ситуацій, суд погоджується з тим, що в ціну товару за договорами не повинні бути включені суми податку на додану вартість.
У листі від 17.11.2023 №49-801-3691/49-807 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області адресованому Східному офісу Держаудитслужби вказано, що стосовно відшкодування шкоди на користь 8 ДПРЗ завищеної вартості оборонного призначення через включення виконавцем державного контракту ТОВ «Політекс-Імпекс» до калькуляції суми прибутку та ПДВ, нарахованого на прибуток по договору від 16.12.2022 №159/12 8 ДПРЗ збираються матеріали та готується позовна заява для розгляду справи в судовому порядку.
З урахуванням викладеного, позивач указує, що є незрозумілими виявлені Східним офісом Держаудитслужби порушення, адже вже під час перевірки позивачем вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору, зокрема, щодо відшкодування сум податку на додану вартість.
Суд відхиляє вказані доводи позивача, оскільки на час проведення ревізії та складання акту виявлені порушення мали місце і докази усунення цих порушень станом на час проведення ревізії відсутні.
Дослідивши порушення, наведені в акті ревізії, встановивши обставини справи, суд зазначає, що суми, нараховані за результатами встановлених перевіркою порушень судом не перевіряються і не досліджуються, оскільки справа про скасування пунктів вимоги розглянута у межах пункту першого цієї вимоги, який стосується розгляду результатів проведеної ревізії та питання щодо притягнення у порядку, встановленому законодавством, до відповідальності, винних у допущених порушеннях.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Суд зазначає, що всі інші аргументи сторін досліджені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки наведених висновків суду не спростовують.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, суд зазначає, що позовні вимоги у цій справі є такими, що задоволенню не підлягають.
Підстави для розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні, оскільки у задоволенні позову відмовлено.
Керуючись ст. ст. 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Відмовити в задоволенні позовних вимог 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до Східного офісу Держаудитслужби про визнання протиправним та скасування листа-вимоги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: 8 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області

Відповідач: Східний офіс Держудитслужби.

Повний текст рішення складено 14.03.2024.

Суддя Н.В. Кучугурна