Справа № 320/24705/23
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2024-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження у справі

15 березня 2024 року м. Київ №320/24705/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Донця В.А., розглянувши питання юрисдикції спору в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до слідчого Слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП в м. Києві Вікарчука Олександра Валерійовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління Національної поліції у м. Києві; Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП у м. Києві, про визнання протиправними дій та бездіяльності, скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Чернявський О.М. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом:

визнати протиправними дії слідчого Слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП в м. Києві Вікарчука О.В., які полягають у прийнятті постанови про оголошення в розшук транспортного засобу марки Porshe Panamera, 2011 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , Vin-код НОМЕР_2 , який належить позивачу на праві приватної власності;

визнати протиправною бездіяльність слідчого Слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП в м. Києві Назарова В., яка полягає у не вчиненні дій на зняття з розшуку транспортного засобу марки Porshe Panamera, 2011 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , Vin-код НОМЕР_2 , який належить позивачу на праві приватної власності;

скасувати постанову слідчого від 10.02.2022 у кримінальному провадженні 0000283 від 01.02.2022 про оголошення транспортного засобу марки Porshe Panamera, 2011 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , Vin-код НОМЕР_2 в розшук;

зобов`язати уповноваженого слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві, у провадженні якого перебуває зазначене кримінальне провадження, прийняти постанову про зняття транспортного засобу з розшуку та подати її до виконання до Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП у м. Києві для вчинення дій у відповідності до вимог пункту 4, 5 розділу 5 "Інструкції з формування та ведення інформаційної підсистеми "Гарпун" інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.06.2018 №497.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.11.2023 відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №320/24705/23 передано для розгляду судді Донцю В.А.

Ухвалою суду від 15.03.2024 адміністративну справу прийнято до провадження.

Підставами позову визначено: протиправність постанови слідчого від 10.02.2022 про оголошення в розшук автомобіля, який належить позивачу на праві власності, оскільки обґрунтування необхідності оголошення в розшук автомобіля позивача, для встановлення всіх обставин справи, збору інформації й документів, суперечить завданню досудового розслідування та є свідченням зловживанням своїми правами заявником у кримінальному провадженні з метою заволодіння ним за допомогою правоохоронного органу транспортним засобом позивача; протиправна бездіяльність слідчого щодо не здійснення необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні, яке відкрито з надуманих підстав, що також свідчить про відсутність необхідності в продовженні розшуку автомобіля позивача; дотриманням позивачем процедури реєстрації транспортного засобу та наявність усіх необхідних документів, які підтверджують правомірність придбання автомобіля.

У позовній заяві адвокатом наведено обґрунтування належності спору до юрисдикції адміністративних судів, яке зводиться до того, що позивач не міг скористатися своїм правом на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого відповідно до Кримінального процесуального кодексу України (КПК України), позаяк у нього не було статусу підозрюваного в кримінальному провадженні, в якому слідчим постановлено ухвалу про розшук автомобіля. На підтвердження таких доводів представником позивача вказано пункт 1 частини першої статті 303 КПК України, яким не передбачено права позивача оскаржувати будь-які дії слідчого чи прокурора за правилами кримінального судочинства.

На підставі наведеного та з урахуванням того, що спірні відносини мають публічний характер, адвокат дійшов висновку про належність спору до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідачем подано відзив про невизнання позову, оскільки дії з ухвалення постанови про розшук транспортного засобу в досудовому розслідуванні є правомірним відповідають КПК України, Закону України "Про національну поліцію" та нормативно-правовим актам щодо підстав та порядку ведення баз даних, в яких відображаються транспортні засоби оголошені в розшук. У відзиві, відповідач, як на підставу правомірності своїх дій, зазначив постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 справа №266/1617/19. Відповідачем зазначено, що "розшук автомобіля для перевірки його можливої причетності до кримінального правопорушення здійснюється правоохоронними органами в межах правовідносин і породжує юридичні наслідки, що належать до сфери регулювання кримінального процесуального закону", водночас позивач не скористався правом на оскарження постанови про оголошення в розшук транспортного засобу згідно з КПК України.

Відповідачем заявлено клопотання про залишення позову без розгляду через пропущення позивачем шестимісячного строку звернення до суду, встановленого статтею 122 КАС України.

Третя особа Головне управління Національної поліції у м. Києві надіслало пояснення, в яких позовні вимоги заперечуються. Підстави заперечень, зазначені в поясненнях, є аналогічними запереченням у відзиві.

Вирішуючи питання належності спору до юрисдикції адміністративних судів, суд виходить з такого.

Великою палатою Верховного Суду розглядалось питання юрисдикції справ щодо оскарження особою розшуку автомобіля шляхом зобов`язання уповноважених осіб органів Національної поліції зняти з Інтегрованої інформаційно-пошукової системи органів внутрішніх справ України розшук автомобіля, а орган прокуратури зобов`язати здійснити нагляд за виконанням судового рішення (постанова від 18.03.2020 справа №266/1617/19).

У наведеній справі Велика Палата Верховного Суду зазначила, що хоча розшук автомобіля і внесення відповідної інформації до спеціальної інформаційно-пошукової системи органу поліції КПК України прямо не визначені як слідчі (розшукові) дії чи засоби забезпечення кримінального провадження, однак підставами застосування цих заходів є насамперед відомості про те, що транспортний засіб може бути предметом, знаряддям чи засобом кримінального правопорушення. Зазначені відомості підлягають перевірці шляхом встановлення місця перебування й огляду автомобіля, дослідження його ідентифікаційних ознак, співставлення останніх із наявною у правоохоронних органів інформацію, з`ясування наявності чи відсутності слідів кримінального правопорушення або інших даних, що можуть свідчити про причетність транспортного засобу до кримінально караних діянь. Такі заходи спрямовані на захист прав і законних інтересів потерпілих від кримінальних правопорушень та інших осіб, забезпечення оперативності й ефективності досудового розслідування, повного, всебічного й неупередженого з`ясування обставин злочинів і притягнення кожного з винних до кримінальної відповідальності в міру його вини та виконання інших завдань кримінального провадження, передбачених статтею 2 КПК України.

У разі підтвердження інформації про зв`язок автомобіля зі злочинними діями можуть виникнути встановлені кримінальним процесуальним законом підстави для його тимчасового вилучення, арешту і визнання речовим доказом з метою використання у кримінальній справі як засобу доказування, а в разі протиправного заволодіння транспортним засобом також подальшого повернення законному володільцю. Визнання матеріального об`єкта речовим доказом є процесуальним рішенням, а тимчасове вилучення й арешт майна заходами забезпечення кримінального провадження, що застосовуються на підставах і в порядку, визначених КПК України (статті 98,110,167,168,170-173).

Слідчий, прокурор згідно з частиною другою статті 170 КПК України зобов`язані вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт. Вжиття таких заходів як втілення засади публічності кримінального провадження є одним із способів виконання правоохоронними органами своїх установлених статтю 25, частиною четвертою статті 38 КПК України обов`язків забезпечити ефективність досудового розслідування для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

З урахуванням наведеного Велика Пала Верховного Суду в справі №266/1617/19 підсумувала, що розшук автомобіля для перевірки його можливої причетності до кримінального правопорушення здійснюється відповідними органами в межах правовідносин і породжує юридичні наслідки, що належать до сфери регулювання кримінального процесуального закону.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на наведену правову позицію Великої Плати Верховного Суду щодо належності спорів про оскарження рішень, дій, бездіяльності органів досудового розслідування про оголошення в розшук транспортного засобу під час досудового розслідування, до сфери регулювання кримінального процесуального закону, суд доходить висновку, що розглядуваний спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, відповідно провадження в справі підлягає закриттю з одночасним роз`ясненням належності спору до кримінального судочинства.

При цьому судом ураховано, що постанова Великої Палати Верховного Суду в справі від 18.03.2020 справа №266/1617/19 є релевантною до спірних відносин, позаяк правові позиції висловлені за аналогічних обставин, що зводяться до ухвалення органом досудового розслідування постанови про оголошення в розшук транспортного засобу, власником якого є позивач та який не є заявником чи потерпілим у відповідному кримінальному провадженні, в якому ухвалено таку постанову.

У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду відхилила доводи щодо відсутності ефективного способу захисту права власності в межах процедури кримінального судочинства, наголосивши, що розшук транспортного засобу і внесення відповідних відомостей до Інтегрованої інформаційно-пошукової системи самі по собі не тягнуть правових наслідків у виді обмеження зазначеного права. Натомість розшук передбачає комплекс заходів, спрямованих на встановлення місця знаходження об`єкта, в тому числі можливість зупинки працівниками поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" автомобіля, що відповідає ознакам розшукуваного, для його перевірки й ідентифікації.

Отримати доступ до належного особі транспортного засобу й оглянути його органу досудового розслідування необхідно для з`ясування, чи є даний об`єкт предметом кримінального правопорушення тим автомобілем, який відповідно до заяви про злочин був викрадений. Працівники поліції позбавлені можливості встановити ці обставини, що мають істотне значення для кримінального провадження та належать до предмету доказування, і виконати вимоги статей 25, 38, 170 КПК України в інший спосіб.

Водночас виявлення й ідентифікація транспортного засобу за будь-яких обставин є підставами для припинення його розшуку. Відповідне рішення оформлюється постановою слідчого в порядку, передбаченому статтею 110 КПК України. Копію такої постанови слідчий згідно з вимогами пункту 4 розділу 4 "Інструкції з формування та ведення інформаційної підсистеми "Гарпун" інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.06.2018 №497 (Інструкція), зобов`язаний упродовж доби направити до органу поліції, відповідального за формування й ведення зазначеної підсистеми. Як передбачено пунктом 5 цього ж розділу Інструкції, після отримання копії постанови відповідальна службова особа органу поліції повинна невідкладно внести до інформаційної підсистеми "Гарпун" відомості про зняття автомобіля з розшуку.

Якщо за результатами огляду й перевірки причетність транспортного засобу до кримінально караних діянь та існування інших підстав для його арешту не підтвердиться, юридичних наслідків, які б обмежували право власності на це майно його законного власника, не настає. В цьому випадку власник як особа, права та законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або його представник вправі звернутися до слідчого з клопотанням про прийняття рішення щодо припинення розшуку автомобіля, яке слідчий згідно з частиною першою статті 220 КПК України зобов`язаний розглянути у строк не більше трьох днів з моменту подання і за наявності відповідних підстав задовольнити. Бездіяльність слідчого, пов`язана з невирішенням цього клопотання, може бути предметом оскарження до слідчого судді на підставі пункту 1 частини першої статті 303 КПК України.

Разом із цим у разі підтвердження зв`язку транспортного засобу з кримінальним правопорушенням права власника володіти, користуватися та/або розпоряджатися цим майном можуть бути обмежені виключно на підставах та в порядку, встановлених кримінальним процесуальним законом, у межах процедур тимчасового вилучення й арешту майна згідно зі статтею 167-175 КПК України.

У випадках незвернення слідчого з клопотанням до слідчого судді про арешт майна, неприйняття слідчим суддею рішення про задоволення відповідного клопотання в установлені законом строки, а також відмови слідчого судді в його задоволенні тимчасово вилучене майно підлягає невідкладному поверненню особі, в якої воно було вилучено, на підставі пунктів 2, 3 статті 169, частини п`ятої статті 171, частини шостої статті 173 КПК України. Бездіяльність слідчого, яка полягає в неповерненні тимчасово вилученого майна, може оскаржуватися в судовому порядку згідно з пунктом 1 частини першої статті 303 КПК України.

Арешт майна як захід забезпечення кримінального провадження підлягає самостійному оскарженню до слідчого судді у порядку, визначеному статтею 174 КПК України.

Судом установлено:

ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 04.07.2022 справа №752/7364/22 відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвоката Бобровського Ігоря Валентиновича в інтересах ОСОБА_1 про зобов`язання прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва скасувати постанову слідчого від 10.02.2022 у кримінальному провадженні 0000283 від 01.02.2022 про оголошення в розшук транспортного засобу марки Porshe Panamera, 2011 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , Vin-код НОМЕР_2 , оскільки скарга подана на рішення, дію, бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягають оскарженню;

ухвалою Київського апеляційного суду від 18.08.2022 справа №752/7364/22 залишено без змін ухвалу від 04.07.2022 справа №752/7364/22;

ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 12.12.2022 справа №752/7364/22 відкрито провадження за скаргою адвоката Чернявського О.М. інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Голосіївського УП ГУНП у м. Києві в кримінальному провадженні 0000283 від 01.02.2022 та призначено судове засідання.

ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 28.12.2022 справа №752/7364/22 скаргу адвоката задоволено зобов`язано уповноваженого слідчого Голосіївського УП ГУНП у м. Києві в кримінальному провадженні 0000283 від 01.02.2022 розглянути клопотання адвоката від 01.12.2022 відповідно до статті 220 КПК України.

Тобто, представник позивача скористався правом на оскарження бездіяльності слідчого, якого судовим рішенням зобов`язано розглянути скаргу адвоката.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 справа №266/1617/19 наголосила, що відмова суду в задоволенні вимог особи, не свідчить про порушення її права на ефективний засіб юридичного захисту, передбаченого статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція).

Відповідно до критеріїв, визначених Європейським судом з прав людини, зміст цього права полягає лише в доступності особі на національному рівні засобу юридичного захисту, здатного забезпечити втілення в життя змісту конвенційних прав і свобод. Проте належна реалізація права за статтею 13 Конвенції не гарантує задоволення заяви, клопотання або скарги по суті, які задовольняються лише в разі підтвердження підстав для цього в межах установленої законом процедури.

Власнику майна, яке є об`єктом розшуку в кримінальному провадженні, доступні встановлені КПК України можливості оскарження пов`язаних із цим рішень, дій або бездіяльності уповноважених службових осіб органів досудового розслідування до суду кримінальної юрисдикції. Такі скарги підлягають розгляду з дотриманням гарантій змагальної судової процедури, а в разі доведення їх законності й обґрунтованості суд наділений повноваженнями ухвалити рішення, необхідні для захисту права власності.

Наведені правові висновки спростовують доводи представника позивача щодо неможливості скористатись судовим захистом у спірних відносинах за правилами кримінального судочинства.

Враховуючи викладене, провадження в адміністративній справі підлягає закриттю, оскільки спір належить до сфери кримінального судочинства.

З огляду на це, суд залишає без розгляду клопотання про залишення позову без розгляду через пропущення позивачем шестимісячного строку звернення до суду, встановленого статтею 122 КАС України.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі №320/24705/23.

Роз`яснити, що спір належить розглядати за правилами кримінального судочинства.

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно зі статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Донець В.А.