Справа № 400/165/24
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2024 р. № 400/165/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаДержавної служби України з безпеки на транспорті, пр. Перемоги, 14, м. Київ, 01135,
провизнання протиправною та скасування постанови від 17.08.2023 № ПШ018372,

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови Державної служби України з безпеки на транспорті від 17.08.2023 № ПШ18372 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 гривень.

Позов позивач обґрунтував тим, що його протиправно притягнуто до відповідальності за відсутність під час перевірки 17.08.2023 документа, наявність якого не передбачено статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» для внутрішніх перевезень, а саме: товарно-транспортної накладної, оскільки водій пред`явив посадовим особам відповідача інший визначений законодавством документ на вантаж наказ-накладну від 12.07.2023 № 7847555.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.01.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду документа, що підтверджує сплату судового збору.

Позивач усунув недоліки позовної заяви й подав 19.01.2024 до суду документ про сплату судового збору в розмірі 1211,20 гривні.

25.01.2024 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі та про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Копія позовної заяви та ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.01.2024 про відкриття провадження в адміністративній справі надіслані відповідачу в його електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та отримані ним відповідно 08.01.2024 і 25.01.2024, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

У встановлений судом строк відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду у відповідача суд витребував матеріали справи за актом № АР031310 про скоєння позивачем порушення законодавства про автомобільний транспорт у Черкаській області.

Витребуванні докази відповідач суду не надав, про причини їх неподання не повідомив.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно і всебічно, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Позивач є власником спеціалізованого вантажного сідлового тягача МАН ТҐ Ікс 18.480 (MAN TGX 18.480), реєстраційний номер НОМЕР_1 , та спеціалізованого напівпричепа контейнеровоза КРОНЕ СД (KRONE SD), реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 і НОМЕР_4 .

Відповідно до наказа-накладної ПрАТ «АЗОТ» на відпуск продукції від 12.07.2023 № 784755 наказано відвантажити 12.07.2023 ТОВ «ХІМ-ТРЕЙД ЮА» 27,5 т КАС-32 на транспортні засоби з реєстраційними номерами НОМЕР_1 і НОМЕР_2 .

12.07.2023 посадова особа відповідача на автомобільній дорозі Н-16.39 км + 800 м (Черкаський район) провела перевірку транспортних засобів МАН, реєстраційний номер НОМЕР_1 , і КРОНЕ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , за результатами якої склала Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 12.07.2023 № 031310 (далі Акт № 031310). Водій із вказаним актом ознайомлений, від пояснень та підпису відмовився.

17.08.2023 відповідач виніс постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ018372 (далі Постанова № ПШ018372).

Згідно з цією постановою позивач допустив порушення Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»: перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 цього Закону, а саме товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документу (МАН держ. номер НОМЕР_1 (акт № 031310), а також постановлено стягнути з позивача адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 гривень.

Вважаючи зазначену постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до абзацу дванадцятого частини сьомої статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, вимоги до облаштування та технічного оснащення яких затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту.

Частиною п`ятою статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що розглядати справи про накладення адміністративного-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті. Постанова про застосування адміністративно-господарських штрафів є виконавчим документом.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Отже, Державна служба України з безпеки на транспорті, як центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, має повноваження щодо здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, а його посадові особи розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників.

Згідно з пунктом 1 і додатком розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 № 1579-р «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» відділ державного нагляду (контролю) в Миколаївській області та відділ нагляду (контролю) в Черкаській області є структурними підрозділами апарату Державної служби України з безпеки на транспорті. Статусу юридичної особи вони не мають.

Таким чином, відділ державного нагляду (контролю) в Миколаївській області і відділ нагляду (контролю) в Черкаській області не мали статусу юридичної особи, а їх посадові особи були посадовими особами апарату Державної служби України з безпеки на транспорті.

З огляду на це суд прийшов до висновку, що посадові особи відповідача, зокрема, таких структурних підрозділів його апарату як відділ державного нагляду (контролю) в Миколаївській області та відділ нагляду (контролю) в Черкаській області, мали повноваження на розгляд справи про накладення адміністративного-господарських штрафів за порушення, зазначені у статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Що стосується безпосередньо дій позивача, за які його притягнуто до юридичної відповідальності, то суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, штраф у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно з частинами першою-другою статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до абзаців першого і другого пункту 11.1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568 (далі Правила № 363), основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Таким чином, відповідно до частини другої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» і пункту 11.1 Правил № 363 при здійсненні внутрішніх вантажних перевезень водії вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тонн зобов`язані мати при собі товарно-транспортну накладну або інший передбачений законодавством документ, який повинен містити передбачені пунктом 11.1 Правил № 363 реквізити.

Суд встановив, що згідно з Актом № 031310 водій автомобіля МАН, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу, не надав при проведенні рейдової перевірки посадовій особі відповідача товарно-транспортну накладну або інший визначений законодавством документ.

Водій із вказаним актом ознайомлений, від пояснень та підпису відмовився. Тобто водій транспортного засобу, який належить позивачу, під час проведення перевірки відмовився від надання пояснень щодо наявності (відсутності) у нього товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа, зокрема та невиключно, наказа-накладної ПрАТ «АЗОТ» від 12.07.2023 № 784755.

З наведеного слідує, що під час рейдової перевірки посадові особи відповідача правомірно прийшли до висновку про порушення автоперевізником (позивачем) під час здійснення внутрішніх вантажних перевезень статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Водночас суд відхилив як необґрунтовані твердження позивача про те, що належним документом на вантаж є наказ-накладна ПрАТ «АЗОТ» від 12.07.2023 № 784755, оскільки:

по-перше, чинним на день проведення рейдової перевірки законодавством не було передбачено такого документа на вантаж як наказ-накладна;

по-друге, цей наказ-накладна не містить всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктом 11.1 Правил № 363, зокрема: найменування перевізника та / або експедитора замовника, марка і модель автомобіля та напівпричепа, пункт розвантаження тощо;

по-третє, наказ-накладна за своїми формою та змістом є видатковою накладною, тобто первинним документом, який підтверджує факт передачі товарно-матеріальних цінностей від однієї особи (ПрАТ «АЗОТ») до іншої (ТОВ «ХІМ-ТРЕЙД ЮА»).

Відтак усі наведені в позовній заяві обґрунтування щодо протиправності оскаржуваної постанови спростовуються наявними матеріалами справи.

Будь-яких інших доказів та обставин, які, на думку позивача, свідчили б про протиправність оскаржуваної постанови, у позовній заяві не навів, а суд не встановив.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування постанови Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 17.08.2023 № ПШ018372.

Позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позову, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (пр. Перемоги, 14, м. Київ, 03135; ) про визнання протиправною та скасування постанови Державної служби України з безпеки на транспорті від 17.08.2023 № ПШ18372 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 (Сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок відмовити повністю.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 18 березня 2024 року