Справа № 300/6423/23
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/6423/23 пров. № А/857/23486/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2023 року (ухвалене головуючим суддею Могилою А.Б. у м. Івано-Франківську) у справі № 300/6423/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дії та бездіяльності протиправними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі ГУ ПФУ в Хмельницькій області), в якому просить визнати протиправною відмову та зобов`язати врахувати при обчисленні розміру пенсії суми заробітної плати на підставі довідки від 26.11.2020 №25, виданої ТОВ «Управління по роботі та обслуговуванні нафтопереробного обладнання» за період роботи з жовтня 2003 року по грудень 2005 року; довідки від 26.11.2020 №26, виданої ТОВ «Управління по роботі та обслуговуванні нафтопереробного обладнання» за період роботи з січня 2006 року по грудень 2008 року; довідки від 26.11.2020 № 27, виданої ТОВ «Управління по роботі та обслуговуванні нафтопереробного обладнання» за період роботи з січня 2009 року по грудень 2010 року; довідки №1567 від 24.03.2021, виданої ТЗО «Еріелл Нафтогазсервіс» щодо виплати заробітної плати за період роботи з 13.05.2013 по 13.02.2014, з 10.04.2014 по 13.03.2015, з 06.05.2015 по 29.04.2017, з 04.05.2017 по 30.04.2019, з 01.05.2019 по 31.08.2020, перерахувати пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 15.09.2020 та здійснити її виплату з урахуванням виплачених сум.

На обгрунтування позовних вимог зазначає, що 23.08.2023 звернувся через веб-портал ПФУ із заявою про перерахунок пенсії та документами про нараховану заробітну плату. Однак, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області рішенням №47 від 01.09.2023 відмовлено в перерахунку.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №47 від 01.09.2023 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити з 01.09.2023 нарахування пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати, відображеної в довідках від 26.11.2020 за №25, №26, №27 та від 24.03.2021 №1567 за періоди його роботи з жовтня 2003 року по грудень 2010 року та з травня 2013 року по грудень 2020 року.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що рішення суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії є підтвердження нарахування заробітної плати первинними документами, іншого чинним законодавством України не передбачено.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що неможливість проведення відповідачем перевірки первинних документів та відсутність доступу до таких документів не пов`язана з волею позивача, однак така обставина не означає, що відповідач має беззаперечно враховувати при призначенні пенсії довідки, які не підтверджуються жодними первинними документами та містять сумнівні відомості.

Також зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що як за законодавством України, так і за законодавством російської федерації обов`язковою умовою для врахування відомостей про заробітну плату при обчисленні пенсії є сплата страхових внесків за цей період до Пенсійного фонду російської федерації.

Вважає, що зобов`язання судом першої інстанції здійснити з 01.09.2023 нарахування пенсії з урахуванням заробітної плати, відображеної у довідках від 26.11.2020 за №25, №26, №27 та від 24.03.2021 №1567, за періоди роботи з жовтня 2003 року по грудень 2010 року та з травня 2013 року по грудень 2020 року, є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому не підлягає задоволенню.

Крім того, вважає, що суд повинен мати на увазі, що одночасне застосування обох способів захисту порушеного права - визнання спірного акта нечинним та скасування такого акта є помилковим.

Просить апелянт скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.11.2023 у справі № 300/6423/23 та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.02.2022 у справі №300/6060/21, яке набрало законної сили 27.06.2022, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в призначенні пенсії від 16.12.2020 №3142. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області невідкладно розглянути питання та прийняти відповідне рішення щодо можливості зарахування ОСОБА_1 до загального страхового стажу періодів роботи: з 23.10.1993 по 22.03.1994 в ООО «Белые ночи», з 01.01.2004 по 20.01.2010, з 05.03.2010 по 15.12.2010 в ООО «УРОНО», з 13.05.2013 по 13.02.2014, з 10.04.2014 по 13.03.2015, з 06.05.2015 по 29.04.2017, з 04.05.2017 по 30.04.2019, з 01.05.2019 по 03.08.2020 в Новоуренгойском филиале ООО «Эриелл нефтегазсервис» та до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 23.10.1993 по 22.03.1994 в ООО «Белые ночи», з 17.06.1997 по 30.09.2003 в ПАО «Варьеганнефть», з 01.10.2003 по 20.01.2010 та з 05.03.2010 по 15.12.2010 в ООО «УРОНО» для обрахунку та призначення пенсії з урахуванням положень Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, яка підписана та набрала чинності 14.01.1993; Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13.03.1992; Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників мігрантів» від 15 квітня 1994 року; законодавства російської федерації на предмет порядку зарахування стажу роботи на вказаній території, як такого, що дає право на призначення пенсії, про що в установленому порядку повідомити ОСОБА_1 .

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.02.2023 у справі №300/3723/22, яке набрало законної сили 13.06.2023, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову у призначенні пенсії від 13.07.2022 №83. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 01.01.2004 по 31.12.2005, з 01.09.2006 по 30.09.2006, з 01.05.2007 по 31.05.2007, з 01.08.2007 по 31.08.2007, з 01.01.2010 по 20.01.2010, з 05.03.2010 по 15.12.2010, з 13.05.2013 по 13.02.2014, з 10.04.2014 по 13.03.2015, з 06.05.2015 по 29.04.2017, з 04.05.2017 по 30.04.2019, з 01.05.2019 по 03.08.2020, до стажу роботи на пільгових умовах за Списком №2 періоди роботи з 23.10.1993 по 22.03.1994, з 17.06.1997 по 30.09.2003, з 01.10.2003 по 20.01.2010, з 05.03.2010 по 15.12.2010. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.12.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на виконання цього судового рішення призначено ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Надалі позивач звернувся через веб-портал ПФУ із заявою від 23.08.2023 про перерахунок пенсії у зв`язку з наданням додаткових документів довідок про заробітну плату (а.с.12).

Органом, який розглядав подану заяву, за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області рішенням №47 від 01.09.2023 відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії. У даному рішенні зазначено, що до заяви долучено довідки про заробітну плату від 26.11.2020 за №25, №26, №27 за період роботи з жовтня 2003 року по грудень 2010 року, виданих ТОВ «Управління по ремонту і обслуговуванню нафтопереробного обладнання» та від 24.03.2021 №1567 за період роботи з травня 2013 року по грудень 2020 року, видану ООО «ЭРИЭЛЛ НЕФТЕГАЗСЕРВИС». Оскільки вказані довідки видані органами російської федерації для розрахунку їх використати неможливо у зв`язку з відсутністю законодавчих підстав (а.с .54).

Вважаючи протиправними такі дії відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно не врахував для обчислення пенсії позивача заробітну плату за періоди його роботи з жовтня 2003 року по грудень 2010 року та з травня 2013 року по грудень 2020 року згідно довідок від 26.11.2020 за №25, №26, №27 та від 24.03.2021 за №1567.

З урахуванням встановлених у справі фактичних обставин, наведених вище норм законодавства та правових висновків Верховного Суду, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є прийняття судом рішення про задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання відповідача здійснити з 01.09.2023 нарахування пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати, відображеної в довідках від 26.11.2020 за №25, №26, №27 та від 24.03.2021 №1567 за періоди його роботи з жовтня 2003 року по грудень 2010 року та з травня 2013 року по грудень 2020 року.

Апеляційний суд, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з наступного.

У частині 2 статті 19 Конституції України та частині 2 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведені норми визначають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної Хартії та ч.1 ст.46 Конституції України, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у пункті 5 рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини 1 статті 92 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 8 та п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом. Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначається така пенсійна виплата як пенсія за віком.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як передбачено частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до вимог підпункту 3 пункту 2.1 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - далі - Порядок № 22-1) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року.

Згідно з п 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають. Вказана Угода підписана Україною та російською федерацією та відповідно, була обов`язкова для застосування в спірний період державними органами вказаних держав.

Згідно зі статтею 22 федерального закону № 167-ФЗ від 15.12.20001 «Про обов`язкове пенсійне страхування в Російській Федерації» страхувальники по відношенню до застрахованих осіб з числа іноземних громадян або осіб без громадянства, які тимчасово проживають на території Російській Федерації, сплачують страхові внески по тарифу, встановленому діючим Федеральним законом для громадян Російської Федерації на фінансування страхової частини трудових (страхових) пенсій, незалежно від року народження вказаних застрахованих осіб.

Пунктом 1 статті 11 Федерального Закону Російської Федерації №400-ФЗ від 28.12.2013 передбачено, що в страховий стаж включаються періоди роботи або іншої діяльності, які виконуються на території Російської Федерації при умові, що за ці періоди нараховувались і сплачувались страхові внески в Пенсійний фонд Російської Федерації.

При підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного Федерального закону, до реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального закону від 01.04.1996 № 27-ФЗ "Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування" підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством Російської Федерації (частина перша статті 14 Федерального Закону № 173-ФЗ).

Отже, як законодавством України, так і законодавством російської федерації обов`язковою умовою для врахування відомостей про заробітну плату при обчисленні пенсії є сплата страхових внесків за цей період до Пенсійного фонду тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність. Тобто, врахування відомостей, зазначених в довідках про заробітну плату, отриману в російській федерації, можливе лише за умови підтвердження належними доказами відрахувань із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд російської федерації, а також утримання відповідних податків із його заробітної плати.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 21.02.2020 у справі № 291/99/17, від 06.11.2023 у справі №560/764/21.

Колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції неналежно дослідив зміст довідок про заробітну плату, які надавались позивачем до органу Пенсійного фонду України для перерахунку пенсії.

Як вбачається зі змісту довідки №25 від 26.11.2020, виданої ТОВ «Управління по ремонту і обслуговуванню нафтопереробного обладнання», за період роботи позивача з 2003 року по 2005 рік відрахування страхових внесків в Пенсійний фонд російської федерації не проводилось (а.с. 13).

Довідкою №26 від 26.11.2020, виданою ТОВ «Управління по ремонту і обслуговуванню нафтопереробного обладнання», та довідкою від 24.03.2021 №1567, яка видана ООО «ЭРИЭЛЛ НЕФТЕГАЗСЕРВИС», підтверджено відомості нарахування заробітної плати ОСОБА_1 та відрахування з неї страхових внесків в Пенсійний фонд російської федерації за період роботи з 2006 по 2008 рік (а.с. 14) та за період роботи з травня 2013 року по грудень 2020 року (а.с. 16-18) відповідно.

Також з довідки №27 від 26.11.2020, виданої ТОВ «Управління по ремонту і обслуговуванню нафтопереробного обладнання», вбачається про здійснення відрахувань з заробітної плати позивача страхових внесків в Пенсійний фонд російської федерації у 2009 році, однак у 2010 році відрахування страхових внесків не проводилось (а.с. 15).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про підтвердження довідками від 26.11.2020 №26, від 24.03.2021 №1567 та від 26.11.2020 №27 (за період роботи позивача - 2009 рік) чітко визначених періодів роботи позивача, за які здійснювалася виплата заробітної плати позивачу та відрахування страхових внесків із заробітної плати в Пенсійний фонд російської федерації.

Водночас, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з урахуванням довідок від 26.11.2020 №25 та від 26.11.2020 №27 (стосовно періоду роботи позивача - 2010 рік) помилковими, оскільки саме по собі зарахування до страхового стажу періодів роботи на території російській федерації не може бути підставою для врахування заробітку, отриманого за вказаний період без підтвердження належними доказами відрахувань із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд російської федерації, а також утримання відповідних податків із його заробітної плати.

Апеляційним судом при ухваленні цієї постанови враховано положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, однак, дають підстави для висновку про неповне з`ясування обставин справи, що призвело до частково неправильного вирішення справи, що відповідно до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням довідок від 26.11.2020 №25 (стосовно періоду з жовтня 2003 року по грудень 2005 року) та від 26.11.2020 №27 (стосовно періоду роботи позивача - 2010 рік).

Керуючись статтями 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2023 року у справі № 300/6423/23 змінити, виклавши третій абзац резолютивної частини в такій редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (, вул. Чекірди Гната, 10, м. Хмельницький, 29000) здійснити з 01.09.2023 нарахування пенсії ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з урахуванням заробітної плати, відображеної в довідках №26 від 26.11.2020, №27 від 26.11.2020 ( в частині періоду роботи 2009 рік ), та №1567 від 24.03.2021 за періоди роботи з січня 2006 року по грудень 2009 року та з травня 2013 року по грудень 2020 року».

В решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2023 року у справі № 300/6423/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар