Справа № 725/1101/24
Суддя: Федіна А. В.
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/1101/24
Номер провадження 2-а/725/13/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2024 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового Кочут М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що 15.12.2023 року інспектором з паркування Сорокатим І.М. було винесено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил паркування, натомість в той час транспортним засобом керував його батько ОСОБА_2 , який звернувся до інспектора, а згодом до начальника Управління порядку та благоустрою про скасування даного повідомлення оскільки він є інвалідом 2-ї групи і звільнений законом від оплати воркування. Разом з тим, після відмови він звернувся з заявою про надання йому відповідної постанови для оскарження до суду, оскільки повідомлення не містило інформації про особу що притягається до відповідальності та на його заяву 03 січня 2024 року була винесена постанова про накладення на позивача адміністративного штрафу. Вказував на те, що він не здійснював керування даним транспортним і не скоював адміністративного правопорушення у час та місці, що вказані у постанові. Копію оскаржуваної постанови він отримав 27.01.2024 року.

На підставі наведеного просив скасувати постанову серії СЕ №0098989 від 03.01.2024 року, судові витрати покласти на відповідача, справу розглядати без виклику сторін за наявними у ній доказами.

На вказану позовну заяву надійшов відзив в якому представник відповідача позов не визнав та просив відмовити в його задоволені, посилаючись на наступні обставини.

Так, транспортний засіб марки Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку на майданчику для платного паркування більше 10 хв. без сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування, тим самим було порушено правила паркування транспортних засобів, що тягне за собою відповідальність передбачену ч. 1 ст. 152-1 КУпАП. Інспектором з паркування управління порядку та контролю за благоустроєм міської ради з метою встановлення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 КУпАП у відповідності до ч.1 ст. 279-1 КУпАП було встановлено, що згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 15.03.2023 року належним користувачем транспортного засобу (власником) марки Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_1 є лише ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Звертав увагу на те, що сам факт передачі позивачем зазначеного автомобіля іншій особі не звільняє позивача від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, оскільки, як вже було зазначено вище, таке звільнення можливе лише після вчинення тих обов`язкових дій, які передбачені положеннями статті 279-3 КУпАП. Натомість, ні позивач, ні будь-яка інша особа з підстав і в строки передбачені ст. 279-3 КУпАП до управління порядку та контролю за благоустроєм міської ради не зверталася. Крім того, з приводу тверджень позивача, що його батько інвалід 2-ї групи і звільнений законом від оплати паркування, просив врахувати той факт, що оскільки на майданчику для платного паркування облаштоване місце для інвалідів, особа з інвалідністю має право на безоплатне розміщення свого транспортного засобу лише на спеціально виділених та облаштованих в межах майданчиків місцях для безоплатного паркування транспортних засобів, які позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

Позивач в судове засідання не з`явився, згідно прохальної частини позовної заяви просив розглядати справу без його виклику.

Представник позивач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив в задоволені позову відмовити з підстав викладених у тексті відзиву.

Суд, дослідивши письмові та електронні докази по справі, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст. 9, 77 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що встановлює вину особи.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Так, судом встановлено, що інспектором з паркування Управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради Сорокатим І.М. 15.12.2023 року було сформоване повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності по факту фіксації порушення правил паркування транспортного засобу марки Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_1 15.12.2023 року о 12 год. 21 хв. по вул. Головній, 48-50 в м.Чернівці. У вказаному повідомленні містилась вказівка про те, що відповідальність за вказане правопорушення передбачена ч. 1 ст. 152-1 КУпАП та за вчинення вказаного правопорушення передбачено накладення штрафу в розмірі 400 грн. із зазначенням реквізитів для перерахунку штрафу (а/с 2).

Згідно зі ст.279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Отже, за неможливості встановити відповідальну особу за вчинення вказаного правопорушення на місці його фіксації, інспектором з паркування правомірно залишено про притягнення до адміністративної відповідальності на лобовому склі транспортного засобу.

Частиною першою ст. 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

За наслідками розгляду справи встановлено, що відповідач прийшов до висновку про притягнення позивача до відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП на підставі інформації з Єдиного державного реєстру транспортних засобів відповідно до якого належним користувачем транспортного засобу (власником) марки Mitsubishi, ДНЗ НОМЕР_1 є лише ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у звязку з чим виніс постанову серії СЕ №0098989 від 03.01.2024 року якою притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 400 грн.

З тексту позовної заяви вбачається, що позивач категорично заперечує факт керування ним транспортним у час та місці, які вказані у постанові, зазначаючи, що автомобіль припаркував його батько, який є особою з інвалідністю 2 групи та не повинен оплачувати вартість парковки, з урахуванням чого слід зазначити наступне.

Так, підстави для звільнення від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) встановлені ст. 279-3 КУпАП, за змістом якої відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

З системного аналізу вище наведеного вбачається, що сам факт передачі позивачем зазначеного автомобіля іншій особі не звільняє позивача від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, оскільки, як вже було зазначено вище, таке звільнення можливе лише після вчинення тих обов`язкових дій, які передбачені положеннями статті 279-3 КУпАП.

Натомість, матеріали справи не містять доказів виконання батьком позивача, який згідно доводів позивача, викладених у тексті позову, керував автомобілем у час та місці, вказаних у постанові, вимог ст. 279-3 КУпАП, а саме факту його звернення із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Слід також звернути увагу, що на звернення ОСОБА_3 27.12.2023 року відповідачем направлено на його адресу лист в якому роз`яснено, що особи з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, можуть безоплатно розміщувати свої транспортні засоби лише на спеціально виділених та облаштованих місцях для безоплатного паркування транспортних засобів, які позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою (ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні»), а тому у разі сплати 50 % ( 200 грн.) розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня набрання законної сили постанови про накладання адміністративного стягнення, така постанова вважається виконаною.

Разом з тим, доказів сплати ОСОБА_3 штрафу матеріали справи не містять.

Отже, наведені вище обставини в їх сукупності свідчать про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 14-2, 152-1, 251, 279-1,279-3 КУпАП, ст.ст. 2, 5-10, 14, 72-79, 90, 94, 241-246, 250, 251, 255, 293, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна