Справа № 140/1710/24
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2024-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/1710/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Ковальчука В.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Маст Компані до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Маст Компані (далі ТзОВ Маст Компані) звернулося з позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення від 21.12.2023 №UA205150/2023/000824/2 про коригування митної вартості товарів.

Позов мотивований тим, що з метою митного оформлення в режимі імпорту товарів (дизельних генераторів), які поставлялися на умовах зовнішньоекономічного контракту від 01.09.2022 №0109-1, укладеного між фірмою Chongqing Yihu Engine Machinery Co. LTD (Китай) та ТзОВ Маст Компані, позивач 21.12.2023 через декларанта подав до Волинської митниці митну декларацію (далі МД) №23UA69U4, в якій митну вартість визначив за основним методом, тобто за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, й до фактурної вартості додав також транспортні витрати в сумі 4160,00 доларів США, 10 000,00 грн та складські послуги в розмірі 930,00 євро. Однак відповідач відмовив у митному оформленні товару за заявленою вартістю та оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/033987 (далі картка відмови) і прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 21.12.2023 №UA205150/2023/000824/2, визначивши митну вартість товарів за резервним методом, а саме: товар 2 - на рівні 6,34 доларів США/кг за МД №UA100060/2023/414053 від 23.06.2023; товар 3 на рівні 6,61 доларів США/кг за МД №UA100100/2023/441268 від 08.08.2023, що мало наслідком збільшення митних платежів на 447 920,39 грн. При цьому митний орган дійшов висновку, що вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом з огляду на те, що подані документи, не містять усіх даних для підтвердження митної вартості та містять розбіжності.

Позивач не погоджується з таким рішенням й вважає, що для митного оформлення відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) декларант надав документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару за першим методом - вартість самого товару та витрати на транспортування, а також складські послуги і які не мають ніяких розбіжностей у визначенні якісних та кількісних показників, а у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Умови, на яких має здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. Таким чином, розбіжності щодо умов оплати товару в документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів у достовірності задекларованої митної вартості. Зокрема, це може відбуватися, коли декларант надав документи, які підтверджують всі складові митної вартості, сплату визначеної згідно з умовами зовнішньоекономічного контракту ціни за товар і послуг зі страхування тощо, вартість яких відповідно до чинного законодавства включена до митної вартості.

Тобто, розбіжності щодо умов оплати товару в документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумніву в достовірності задекларованої митної вартості.

Вказівка у призначенні платежу на контракт та товари, які оплачуються, є достатньою інформацією для виконання банківської операції. Сама по собі відсутність у банківських документах посилання на інвойс чи специфікацію, за умови наявності вказівки на контракт та товари, які оплачуються, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару.

Не є розбіжністю інформація у поданих документах про умови поставки, оскільки остання визначається саме в інвойсі.

Твердження митного органу щодо можливого заниження транспортних витрат спростовується доданими до митного оформлення документами, так і документами, що подані митному органу в порядку статті 55 МК України, які не містили жодних розбіжностей. Також були надані документи, що підтверджували вартість зберігання товарів.

Вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів відповідач прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, та в порушення положень статті 55 МК України не навів аргументованих доводів на підтвердження висновків про неповноту відомостей щодо складових заявленої декларантом митної вартості.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваного рішення. При цьому, вказала, що під час опрацювання документів, які підтверджують митну вартість встановлено розбіжності.

В сукупності із виявленими розбіжностями, спрацюванням ризиків АСАУР, а також надання додаткових документів, які не усунули розбіжності у поданих документах, зазначене слугувало підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

01.09.2022 між ТзОВ Маст Компані (Україна) та фірмою Chongqing Yihu Engine Machinery Co. LTD (Китай) був укладений договір поставки №0109-1, за умовами якого постачальник зобов`язується передати покупцеві товар у власність, у порядку та на умовах, передбачених договором, а покупець зобов`язується оплачувати та приймати його. Кількість, асортимент (номенклатура), строки поставки та ціна товару визначається в узгоджених сторонами замовленнях (або рахунках).

Пунктом 2.4. цього договору передбачено, що у випадку погодження з умовами поставки покупець повідомляє про це постачальника і сторони підписують специфікацію. Конкретні строки поставки визначаються специфікацією.

Відповідно до пункту 3.2. договору покупець здійснює оплату товару у валюті долар США за безготівковим розрахунком шляхом переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника на підставі виставлених рахунків

Пунктом 3.1. договору сторони визначили порядок розрахунків, зазначивши, що він може змінюватись підписаною між сторонами специфікацією.

13 січня 2023 року ТзОВ Маст Компані здійснило попередню оплату за товар в розмірі 150 000,00 доларів США. Попередня оплата була здійснена з призначенням платежу: «за генератори згідно договору №0109-1 від 01.09.2022».

01 серпня 2023 року сторони підписали специфікацію №1 до договору поставки№0109-1 від 01.09.2022.

В зазначеній специфікації сторони обумовили партію товару, що буде поставлена, асортимент (номенклатуру) товару, що буде поставлений, його кількість, умови оплати та умови поставки.

Так, зазначеною специфікацією була передбачена поставка: інверторних генераторів YH2200i за ціною одного 178,00 доларів США в кількості 250 штук на загальну суму 44 500,00 доларів США (позиція 1 специфікації); дизельних генераторів YH4000AE за ціною одного 270,30 доларів США в кількості 400 штук на загальну суму 108 120,00 доларів США (позиція 4 специфікації); дизельних генераторів YH11000AE за ціною одного 509,40 доларів США в кількості 200 штук на загальну суму 101 880,00 доларів США (позиція 5 специфікації). Визначені умови оплати - 100% попередня оплата, умови поставки: FOB Chongqing, China, якщо інше не зазначено в інвойсі.

01.08.2023 фірма Chongqing Yihu Engine Machinery Co. LTD (Китай) видала ТзОВ Маст Компані рахунок-проформу YHCK230802 на суму 336 140,00 доларів США. В проформі в частині оплати зазначено 100% депозит, тобто кошти на час виставлення проформи є в наявності в покупця, а в частині умов поставки: FOB Chongqing, China, в частині дати відправлення: протягом 40 днів.

25.08.2023 фірма Chongqing Yihu Engine Machinery Co. LTD (Китай) здійснила поставку ТзОВ Маст Компані частину товару з узгодженої між сторонами в Специфікації №1 партії товару на суму 75 012,00 доларів США, а саме поставила товариству: інверторні генератори YH2200i за ціною одного 178,00 доларів США в кількості 45 штук на суму 8 010,00 доларів США; дизельні генератори YH4000AE за ціною одного 270,30 доларів США в кількості 50 штук на суму 13 515,00 доларів США; дизельні генератори YH11000АЕ за ціною одного 509,40 доларів США в кількості 105 штук на суму 53 487,00 доларів США, що підтверджується комерційним інвойсом YHCK230802-4 від 25.08.2023, в якому зазначено: найменування, кількість, ціна та загальна вартість товару, що буде поставлено, а саме: інверторний генератор YH2200i за ціною одного 178.00 доларів США в кількості 45 штук на суму 8 010,00 доларів США; дизельний генератор YH4000AE за ціною одного 270,30 доларів США в кількості 50 штук на суму 13 515,00 доларів США; дизельний генератор YH11000АЕ за ціною одного 509,40 доларів США в кількості 105 штук на суму 53 487,00 доларів США, на загальну суму поставки 75 012,00 доларів США, зазначені в інвойсі умови поставки FCA Chongqing, China.

Поставка товару здійснювалась на умовах FCA Chongqing, China. Перевезення товару здійснювалось за наступними маршрутами: Chongqing (Китай) - Chelm (Польща) фірмою OMIDA SEA AND AIR SPOSKA AKCYJNA (Польща) на підставі контракту №2-Т від 18.11.2022 року. Відповідно до п. 1.1. цього контракту даний контракт регулює порядок відносин, що виникають між сторонами при міжнародних перевезеннях вантажів, а також надання інших супутніх послуг. Пунктом 1.2. контракту обумовлено, що виконавець зобов`язується доставити ввірений йому вантаж, а також виконати інші супутні послуги, згідно виставлених проформ до контракту, до пункту призначення, вказаного в проформі, в термін і видати уповноваженій на одержання вантажу особі. Вартість перевезення одного контейнера по зазначеному маршруту становить 4160,00 доларів США і включає в себе морське перевезення, автомобільне перевезення, плата за обслуговування на терміналі ТНС, вивізне мито, ТД1, мито за обробку, що підтверджується проформою-інвойсом FP/6/11/23/OSA, платіжною інструкцією №241 від 16.11.2023 (були подані при здійсненні митного оформлення); інвойсом №2539/11/23/OSA від 29.11.2023 року (поданий митному органу в порядку ст. 55 МК України); за маршрутом Chelm (Польща) - митний перехід Ягодин (Україна) ТОВ Метпровуд на підставі договору заявки №18/12 на міжнародні вантажні перевезення від 18.12.2023. Вартість перевезення за даним маршрутом згідно довідки перевізника №124 від 19.12.2023 року становить 10 000,00 (десять тисяч) гривень.

В процесі доставки товару ТзОВ Маст Компані користувалось послугами митного складу в м. Chelm. Зазначені послуги надавала фірма ASSA Sp.Z о.о. згідно договору складського зберігання №302 від 17.11.2022. Вартість послуг зі зберігання товару становить 930 євро та підтверджується рахунком-фактурою №0092/12/23/FVW від 21.12.2023 (поданий митному органу при митному оформленні), платіжною інструкцією в іноземній валюті №245 від 22.12.2023, листом за вих. №02 від 22.12.2023 фірми ASSA Sp.Z о.о. про конкретизацію наданих фірмою послуг (подані митному органу в порядку ст. 55 МК України).

21.12.2023 для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України товару - дизельних генераторів ТзОВ Маст Компані через декларанта подало МД №23UA69U4. Фактурна вартість імпортованого товару становить 75 012,00 доларів США (еквівалентно 2 816 820,62 грн). До складових митної вартості (до ціни товару) декларантом включено суму 204 406,41 грн, а саме витрати на транспортування в розмірі 4 160,00 доларів США, 10 000,00 грн та складські витрати в сумі 930,00 євро.

До митної декларації додано (графа 44 МД): договір поставки №0109-1 від 01.09.2022; платіжну інструкцію №137 від 13.01.2023; специфікацію №1 від 01.08.2023; проформу-інвойс №YHCK230802 від 01.08.2023; інвойс №YНСК230802-4 від 25.08.2023; пакувальний лист б/н від 25.08.2023; контракт № 2-Т від 18.11.2022; проформу-інвойс №FP/6/l 1/23/OSA від 14.11.2023; коносамент NSHA09230388 від 02.09.2023; договір складського зберігання №302 від 17.11.2022; транзитну декларацію Т1 MRN 23PL301010NU6CRTD3 від 19.12.2023; інвойс №0092/12/23/FVW від 21.12.2023; договір-заявку №18/12 від 18.12.2023; міжнародну товарно-транспортну накладну CMR №191223-МС; довідку про транспортні послуги №124 від 19.12.2023; технічні паспорти на товар від 21.12.2023; калькуляцію транспортних витрат №1424 від 18.12.2023.

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митний орган в електронному повідомленні декларанту зазначив про наступні розбіжності в поданих документах.

Згідно рахунку-проформи від 01.08.2023 №YHCK230802 вартість товару становить 336 140 дол. США та передбачена 100% передоплата. Згідно банківського платіжного документу від 13.01.2023 №137 здійснений платіж в сумі 150 000 дол. США, що не відповідає умовам оплати, зазначеним в рахунку-проформі від 01.08.2023 №YHCK230802 та Специфікації №1 від 01.08.2023 - 100% передоплата. Також зазначено, що оплата за товар датується 13.01.2023, що передує виставленій специфікації та рахунку-проформі від 01.08.2023.

В графі «Призначення платежу» банківського платіжного документу від 13.01.2023 №137 зазначений контракт від 01.09.2023 № 0109-1, тобто невідомо за яку поставку була здійснена оплата.

Згідно рахунку-проформи від 01.08.2023 №YHCK230802 та специфікації №1 від 01.08.2023 зазначені умови поставки FOB Chongqing, що суперечить умовам поставки, вказаним в рахунку-фактурі від 25.08.2023 № YHCK230802-4 FCA Chongqing.

Згідно рахунку-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від 14.11.2023 №FP/6/11/23/OSA датою оплати є 15.11.2023, однак платіжного документа, що підтверджує оплату транспортних послуг не подано до митного оформлення.

Договір (контракт) на перевезення між надавачем послуг OMIDA SEA AND AIR та ТОВ Маст Компані не подано до митного оформлення.

Договір зберігання від 17.11.2022 № 302, зазначений в фактурі від 21.12.2023 №0092/12/23/FVW не подано до митного оформлення.

Згідно коносаменту від 02.09.2023 № NSHA09230388 порт розвантаження зазначений GDANSK, POLAND, однак місце завантаження товару, вказане в автотранспортній накладній від 19.12.2023 № 191223-MC - CHELM, POLSKA. В документі, що підтверджує вартість перевезення товару від 19.12.2023 № 124 транспортні послуги зазначені по маршруту м. Хелм (Польща) - м. Луцьк (Україна). Відстань між маршрутом (портом розвантаження) GDANSK, POLAND - CHELM, орієнтовно 656 км. Інформацію про транспортні витрати за вищезазначеним маршрутом не подано до митного оформлення.

Вищезазначене, на думку митного органу, свідчить про можливе заниження транспортних витрат до кордону України та про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно складових митної вартості.

Декларанту запропоновано подати такі документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) транспортні (перевізні) документи, в т.ч. договір (контракт) на перевезення між надавачем послуг OMIDA SEA AND AIR та ТОВ Маст Компані; 3) договір зберігання від 17.11.2022 № 302; 4) платіжний документ, що підтверджує оплату транспортних послуг; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; та інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта.

Декларантом на вимогу митниці надано: 1) банківський платіжний документ, що підтверджує оплату за перевезення від 16.11.2023 № 241; 2) внутрішній договір складського зберігання від 17.11.2022 № 302; 3) договір (контракт) про перевезення від 18.11.2022 № 2-T; 4) лист № 1437 від 21.12.2023.

Листом № 1438 від 21.12.2023 позивач повідомив митний орган про відсутність інших додаткових документів.

21.12.2023 Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000824/2 та сформувала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/033987.

Як зазначено у графі 33 рішення, документи, подані для підтвердження митної вартості товару, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, а також документи містять розбіжності (дослівно ті, що наведені у повідомленні декларанту). Декларантом надано додаткові документи на підтвердження митної вартості, які зазначені вище.

Додатково у рішенні відповідач зазначив, що згідно п. 9 внутрішній договір складського зберігання від 17.11.2022 № 302 оплата за послуги здійснюється не пізніше дня вивозу товару зі складу, однак платіжного документа, що підтверджує факт оплати не надано. Також прайс-лист до договору складського зберігання від 17.11.2022 № 302 не містить чіткого зображення, що унеможливлює перевірку наданої інформації. Згідно п.4.2 договору (контракту) про перевезення від 18.11.2022 № 2-T умови оплати - попередня оплата, що суперечить умовам оплати, вказаним в рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг.

Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), а також у зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні/ідентичні товари, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме: - товар 2 на рівні 6,34 дол. США/кг за МД №UA100060/2023/414053 від 23.06.2023; товар 3 на рівні 6,61 доларів США/кг за МД №UA100100/2023/441268 від 08.08.2023. Тут же зазначається, що митницею відповідно до положень статті 55, 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.

Товар було випущено у вільний обіг за МД №23UA20U9 від 21.12.2023 року шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МК України.

Позивач, не погоджуючись із рішеннями про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.

При вирішення спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України: декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України (пункти 2, 3, 4, 6): договір поставки №0109-1 від 01.09.2022; платіжну інструкцію №137 від 13.01.2023; специфікацію №1 від 01.08.2023; проформу-інвойс №YHCK230802 від 01.08.2023; інвойс №YНСК230802-4 від 25.08.2023; пакувальний лист б/н від 25.08.2023; контракт № 2-Т від 18.11.2022; проформу-інвойс №FP/6/l 1/23/OSA від 14.11.2023; коносамент NSHA09230388 від 02.09.2023; договір складського зберігання №302 від 17.11.2022; транзитну декларацію Т1 MRN 23PL301010NU6CRTD3 від 19.12.2023; інвойс №0092/12/23/FVW від 21.12.2023; договір-заявку №18/12 від 18.12.2023; міжнародну товарно-транспортну накладну CMR №191223-МС; довідку про транспортні послуги №124 від 19.12.2023; технічні паспорти на товар від 21.12.2023; калькуляцію транспортних витрат №1424 від 18.12.2023.

Додатково на вимогу митниці декларант надав: 1) банківський платіжний документ, що підтверджує оплату за перевезення від 16.11.2023 № 241; 2) внутрішній договір складського зберігання від 17.11.2022 № 302; 3) договір (контракт) про перевезення від 18.11.2022 № 2-T; 4) лист № 1437 від 21.12.2023.

Суд зауважує, що ціна на товари безпосередньо визначена в інвойсі №YНСК230802-4 від 25.08.2023, яка аналогічна тій, яка відображена у МД №23UA69U4 від 21.12.2023.

Щодо вказаних розбіжностей у поданих документах, які зазначені в оскаржуваному рішенні, суд зазначає наступне.

Так у рішенні зазначено, що згідно рахунку-проформи від 01.08.2023 №YHCK230802 вартість товару становить 336 140 дол. США та передбачена 100% передоплата. Згідно банківського платіжного документу від 13.01.2023 №137 здійснений платіж в сумі 150 000 дол. США, що не відповідає умовам оплати, зазначеним в рахунку-проформі від 01.08.2023 №YHCK230802 та Специфікації №1 від 01.08.2023 - 100% передоплата. Також у рішенні зазначено, що оплата за товар датується 13.01.2023, що передує виставленій специфікації та рахунку-проформі від 01.08.2023. В графі «Призначення платежу» банківського платіжного документу від 13.01.2023 №137 зазначений контракт від 01.09.2023 № 0109-1, тобто невідомо за яку поставку була здійснена оплата.

З цього приводу суд звертає увагу на те, шо 13 січня 2023 року ТзОВ Маст Компані був здійснений компанії Chongqing Yihu Engine Machinery Co. LTD (Китай) платіж в сумі 150 000,00 доларів США. Платіж здійснювався згідно договору № 0109-1 від 01.09.2022. В призначенні платежу зазначено: «за генератори згідно договору №0109-1 від 01.09.2022 року». Як зазначає позивач, після отримання оплати у товариства виникли проблеми щодо поставки генераторів з компанією Chongqing Yihu Engine Machinery Co. LTD (Китай). Лише 01.08.2023 між позивачем та компанією Chongqing Yihu Engine Machinery Co. LTD (Китай) було досягнуто домовленостей щодо партії товару, що має бути поставлена товариству, про що підписана специфікація №1 до договору №0109-1. На підставі специфікації компанією Chongqing Yihu Engine Machinery Co. LTD (Китай) 01.08.2023 складено рахунок-проформу №YHCK230823, в якому щодо умов оплати зазначено: 100% депозит, що підтверджує ту обставину, що грошові кошти були вже оплачені ТзОВ Маст Компані.

Слід також звернути увагу на те, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких має здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. Таким чином, розбіжності щодо умов оплати товару в документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів у достовірності задекларованої митної вартості. Зокрема, це може відбуватися, коли декларант надав документи, які підтверджують всі складові митної вартості, сплату визначеної згідно з умовами зовнішньоекономічного контракту ціни за товар і послуг зі страхування тощо, вартість яких відповідно до чинного законодавства включена до митної вартості.

Тобто, розбіжності щодо умов оплати товару в документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумніву в достовірності задекларованої митної вартості.

Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 27.04.2023 у справі №820/3767/16.

З урахуванням вищенаведеного, Верховний Суд зазначив, що умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються, а тому суперечності між даними відомостями не можуть бути підставою обґрунтування наявності розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Щодо аргументів митного органу про те, що платіжну інструкцію в іноземній валюті №137 від 13.01.2023 неможливо ідентифікувати як оплату за дану поставку, так як остання містить посилання на договір №0109-1 від 01.09.2022, то слід зазначити, що у платіжній інструкції №137 від 13.01.2023 рок, у графі 70 «призначення платежу» міститьсяінформація про проведення оплати «за генератори згідно договору №0109-1 від 01.09.2022», що в свою чергу відповідає номеру контракту укладеному між позивачем та компанією Chongqing Yihu Engine Machinery Co. LTD (Китай) та найменуванню поставленого товару.

При цьому, суд зазначає, що пунктом 15 Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216 (у редакції постанови Правління Національного банку України 25.08.2022 №189), визначено, що платник заповнює реквізит «Призначення платежу» платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіжну операцію та документи, на підставі яких вона здійснюється. Повноту інформації забезпечує платник з урахуванням вимог законодавства України.

Порядок №216 не містить обов`язкову вимогу здійснювати посилання саме на рахунок- фактуру (інвойс) в банківському платіжному документі.

Отже, вказівка у призначенні платежу на контракт та товари, які оплачуються, є достатньою інформацією для виконання банківської операції. Сама по собі відсутність у банківських документах посилання на інвойс чи специфікацію, за умови наявності вказівки на контракт та товари, які оплачуються, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 22 серпня 2019 року у справі №810/2784/18, від 25 травня 2021 року у справі №520/10386/2020, від 11 квітня 2022 року у справі № 1.380.2019.006980.

Таким чином, будь-які розбіжності в цій частині, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, були відсутні.

Щодо посилань митного органу в рішенні про коригування митної вартості товарів на те, що згідно рахунку-проформи від 01.08.2023 №YHCK230802 та специфікації №1 від 01.08.2023 зазначені умови поставки FOB Chongqing, що суперечить умовам поставки, вказаним в рахунку-фактурі від 25.08.2023 №YHCK230802-4 - FCA Chongqing, то слід зазначити наступне.

Пунктом 2.1. договору №0109-1 від 01.09.2022 передбачено, що поставка товару здійснюється на умовах: виконання узгодженої сторонами заявки (2.1.1.); відвантаження товару Постачальником Покупцю на умовах самовивозу товару Покупцем з вказаного Постачальником складу Chongqing (ж/д станції, платформи чи іншого місця відвантаження), що знаходиться в межах КНР (2.1.2). У випадку погодження з умовами поставки Покупець повідомляє про це Постачальнику і Сторони підписують Специфікацію. Конкретні строки поставки визначаються Специфікацією (2.4.). Тобто сторони визначили, що умови поставки визначаються специфікацією. До митного оформлення була подана специфікація №1 від 01.08.2023, що є невід`ємною частиною договору №0109-1 від 01.09.2022. В розділі «В» специфікації сторони погодили умови поставки FOB Chongqing, якщо інше не зазначено в Інвойсі. Тобто сторони в специфікації погодили, що саме інвойсом (а не проформою) можуть змінюватись умови поставки. В поданому до митного оформлення інвойсі від 25.08.2023 №YHCK230802-4 зазначені умови поставки FCA Chongqing, China. Поставка товару, що поданий до митного оформлення здійснювалась на умовах FCA Chongqing, China.

Вищезазначене спростовує твердження митного органу про наявність розбіжностей в умовах поставки.

Також в рішенні про коригування митної вартості товарів вказано на наступні розбіжності.

Згідно рахунку-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від 14.11.2023 №FP/6/11/23/OSA датою оплати є 15.11.2023, однак платіжного документа, що підтверджує оплату транспортних послуг не подано до митного оформлення.

Договір (контракт) на перевезення між надавачем послуг OMIDA SEA AND AIR та ТОВ Маст Компані не подано до митного оформлення.

Договір зберігання від 17.11.2022 № 302, зазначений в фактурі від 21.12.2023 №0092/12/23/FVW не подано до митного оформлення.

Згідно коносаменту від 02.09.2023 № NSHA09230388 порт розвантаження зазначений GDANSK, POLAND, однак місце завантаження товару, вказане в автотранспортній накладній від 19.12.2023 № 191223-MC - CHELM, POLSKA. В документі, що підтверджує вартість перевезення товару від 19.12.2023 № 124 транспортні послуги зазначені по маршруту м. Хелм (Польща) - м. Луцьк (Україна). Відстань між маршрутом (портом розвантаження) GDANSK, POLAND - CHELM, орієнтовно 656 км. Інформацію про транспортні витрати за вищезазначеним маршрутом не подано до митного оформлення.

Твердження митного органу про те, що позивачем не надано платіжного документа, яким є платіжна інструкція №241 від 16.11.2023, що підтверджує оплату транспортно-експедиційних послуг згідно проформи-інвойсу №FR/6/11/23/OSA від 14.11.2023 не відповідає дійсності, так як такий документ надавався митному органу додатково, про що зазначено в оскаржуваному рішенні. Митний орган, покликаючись на п.4.2. договору №2-Т від 18.11.2022, відповідно до положень якого передбачена попередня оплата, що на думку митного органу суперечить умовам оплати, вказаним в рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг, жодним чином не звертає уваги на п.4.1 цього договору, оскільки платежі за виконані послуги згідно цього контракту здійснюються шляхом банківського переказу на рахунок Виконавця на основі виставленого інвойсу. Проформа- інвойс №FR/6/l 1/23/OSA від 14.11.2023 на суму 8320,00 доларів США за перевезення двох контейнерів був виставлений 14.11.2023, а оплачений 16.11.2023 року. Оплата товариством за транспортні послуги не 15.11.2023 року, а 16.11.2023 року жодним чином не впливає на митну вартість товару.

Твердження митного органу щодо можливого заниження транспортних витрат за маршрутом (порт розвантаження) GDANSK, POLAND-CHELM, POLSKA, відстань між якими становить 656 км., не відповідає дійсності і спростовується як доданими до митного оформлення документами , так і документами, що надані митному органу в порядку статті 55 МК України.

Так, до митного оформлення був доданий коносамент №NSHA09230388 від 02.09.2023. Даний коносамент свідчить про морське перевезення двох контейнерів за №CXDU2006987 та №MSDU8932644 за маршрутом порт завантаження Chongqing (Китай) - порт розвантаження Gdansk (Польща). Вантажовідправником товару є компанія Chongqing Yihu Engine Machinery Co. LTD (Китай), вантажоотримувачем - ТОВ Маст Компані. Товар, що перевозиться - інверторний генератор, дизельний генератор. В коносаменті зазначено - завантаження відправника. Агентом з доставки виступала компанія OMIDA SEA AND AIR SPOSKA AKCYJNA (Польща). З даною компанією ТОВ Маст Компані був укладений контракт №2-Т від 18.11.2022, який буд доданий до митного оформлення. В обов`язки даної компанії входило здійснення морського та автомобільного перевезень, а також пов`язані з перевезеннями послуги за маршрутом: Chongqing, China - CHELM,POLSKA, що підтверджується проформою-інвойсом №FP/6/U/23/OSA від 14.11.2023, який був оплачений ТОВ Маст Компані 16.11.2023 року платіжною інструкцією №241. Загальна вартість транспортних послуг за вищевказаним маршрутом двох контейнерів становить 8320,00 доларів США, відповідно одного контейнера 4160,00 доларів США. Згідно проформи вбачається вартість морського перевезення порт Chongqing (Китай), порт Gdansk (Польща) становить 2900,00 доларів США, вартість автомобільного перевезення Gdansk (Польща) - Chelm (Польща) становить 870,00 доларів США.

В підтвердження даної обставини товариством було подано калькуляцію транспортних витрат за вих. №1424 від 18.12.2023 та надано відповідне роз`яснення за вих. №1437 від 21.12.2023. Зазначені документи підтверджують, що автомобільне перевезення вантажу за маршрутом Gdansk (Польща) - Chelm (Польща) здійснювались компанією OMIDA SEA AND AIR SPOSKA AKCYJNA (Польща), витрати були включені до проформи інвойсу №FP/6/U/23/OSА від 14.11.2023 року і становили 870 доларів США, проте не були взяті митним органом до уваги.

Митним органом не було взято до уваги також і ту обставину, що митного оформлення ТОВ Маст Компані подано документи зберігання на митному складі в м. Chelm. Так, до митного оформлення товариством був поданий договір складського зберігання №302 від 17.11.2022, укладений з компанією ASSA Sp.Z о.о. (Польща). Зазначеною компанією було надано послуги зі зберігання товарів (контейнер №CXDU2006987) на загальну суму 930 євро, оформлено MRN 23PL301010NU6CRTD3 (п. 51 MRN). В обов`язки даної компанії входило прийняття товару на зберігання в склад (митний склад), зберігання товару, оформлення транзитної декларації, навантаження товару на наданий ТОВ Маст Компані транспортний засіб AC8813HC/AC2836XF.

Транспортні витрати з м. Chelm (Польща) до ми. Ягодин становили 10 000,00 грн і підтверджувались довідкою перевізника - ТОВ Метпровуд від 19.12.2023 за вих. №124.

Зазначені документи підтверджували транспортні витрати та не містили жодних розбіжностей.

Відсутність розбіжностей у документах підтверджується також і інвойсом №2539/11/23/OSA від 29.11.2023 фірми OMIDA SEA AND AIR SPOLSKA AKCYJNA (Польща), згідно якого вбачається обсяг наданих товариством послуг з транспортування двох контейнерів, в яких містився товар, а саме здійснення морського перевезення з Chongqing (Китай) до Gdansk (Польща) та автомобільного перевезення з Gdansk (Польща) до Chelm (Польща). Загальна сума таких витрат становить за один контейнер 4160,00 доларів США. Зазначений інвойс деталізує надані транспортні послуги, а саме відображає місця завантаження та вивантаження товару.

Також відсутність вищенаведеної розбіжності підтверджується: відповіддю ASSA Sp.Zo.o. за вих. №02 від 22.12.2023, про те, що послуги зі зберігання товару включали в себе вивантаження контейнеру CXDU2006987 на склад (контейнер був доставлений фірмою OMIDA SEA AND AIR SPOLSKA AKCYJNA); зберігання товару на складі; оформлення Т1 - MRN 23PL301010NU6CRTD3; навантаженням товару на транспортний засіб AC8813HC/AC2836XF. Зазначена відповідь надана компанією ASSA Sp.Zo.o. на лист ТОВ Маст Компані про надання інформації за вих. №01-211223 від 21.12.2023 про деталізацію наданих послуг зі зберігання товару згідно інвойсу №0092/12/23/FVW від 21.12.2023; платіжною інструкцією №245 від 22.12.2023 про сплату складських послуг ASSA Sp.Zo.o. в розмірі 930,00 ЄВРО.

Вищезазначені документи були подані до митного органу в порядку ст. 55 МК України та з проханням визнати заявлену позивачем митну вартість.

Також суд звертає увагу, що відповідно до митної декларації №23UA69U4 від 21.12.2023 декларантом до митного оформлення було подано 3 групи товарів. Однак митний орган здійснив коригування митної вартості щодо двох груп товарів, не обґрунтувавши чому саме товари №2, №3 підлягали коригуванню. Складові митної вартості товару за №1 не викликали жодних сумнівів у митного органу.

Отже, враховуючи викладене вище, з наданих митному органу документів підтверджувалася вартість товару та заявлені до митної вартості витрати, пов`язані із транспортуванням. Зазначені документи не мали між собою розбіжностей, що впливали на митну вартість і були достатніми для завершення митного оформлення за першим заявленим декларантом методом, а посилання митного органу на вказані розбіжності є необґрунтованими.

Суд наголошує, що вимога митного органу про надання виписки з бухгалтерської документації; каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями відповідно до частини третьої статті 53 МК України є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.

При цьому банківські (платіжні) документи, що стосуються оцінюваного товару, транспортні (перевізні) документи декларант надавав для митного оформлення товару.

За обставин цієї справи відповідач не встановив розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем). Відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару відповідачем не доведено, недійсність чи ознаки підробки документів ним також не виявлено.

Суд повторює, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Підтверджуючими документами про вартість товару є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс). Відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики нового товару не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

Окремо суд зауважує на безпідставності вимоги митного органу про надання виписки з бухгалтерської документації. Для витребовування документів бухгалтерського та податкового обліку (якщо мова йде про документи, які стосуються руху ідентичних та/або подібних оцінюваному товару в середині країни за попередні періоди) відповідно до частина четвертої статті 53 МК України митний орган має довести існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем, який вплинув на заявлену декларантом митну вартість, проте у цьому випадку ні у вимозі декларанту, ні у спірному рішенні таке обґрунтування не наведене.

Ненадання позивачем прайс-листів виробника товару також не може позбавляти позивача можливості декларувати товар на підставі інших документів, про які домовилися сторони зовнішньоекономічного контракту і які за правилами частини другої статті 53 МК України підтверджують митну вартість товару.

Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12 березня 2019 року у справі №826/2313/16, від 13 червня 2019 року у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

З урахуванням наведеного висновки у спірному рішенні про неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Натомість у спірному рішенні митний орган лише вказав номери та дати митних декларацій (МД №UA100060/2023/414053 від 23.06.2023, №UA100100/2023/441268 від 08.08.2023), на основі яких було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10 червня 2021 року у справі №815/6854/17, від 14 липня 2020 року у справі №809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому наявна інформація, яка міститься в АСАУР, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в АСАУР інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). АСАУР не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу для визначення митної вартості товару.

Отже, підстави вважати, що рішення відповідача від 21.12.2023 №UA205150/2023/000824/2 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні. Тому це рішення підлягає скасуванню як протиправне.

Таким чином, позов належить задовольнити повністю.

Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України установлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2684,00 грн та 10000,00 грн витрати на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вказаних правових норм, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору.

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо є неспівмірним (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26 серпня 2022 року у справі №520/6658/21).

Для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копії таких документів: договору про надання правничої допомоги від 31 січня 2023 року №31/01/24, укладеного між Адвокатським об`єднанням Преміум Сервіс (далі - Адвокатське об`єднання) та ТзОВ Маст Компані, акта приймання-передачі наданих послуг від 09 лютого 2024 року, рахунка-фактури від 09 лютого 2024 року №09/02/24-1, платіжної інструкції від 09 лютого 2024 року №704.

Відповідно до акта приймання-передачі наданих послуг від 09 лютого 2024 року Адвокатським об`єднанням надано такі послуги: правові консультації та роз`яснення з питань правомірності винесення рішення про коригування митної вартості товару (1 год) - 1000,00 грн, підготовка заяви до митного органу в порядку статті 55 МК України (1 год) 1000,00 грн, складання позовної заяви (7 год) - 8000,00 грн. Платіжна інструкція від 09 лютого 2024 року №704 підтверджує оплату послуг.

Відповідач заперечив щодо стягнення витрат на правничу допомогу у зв`язку з їх неспівмірністю із категорією справи і предметом позову.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу цієї справи, суд зазначає, що предметом позову є рішення про коригування митної вартості, яке складено за наслідками митного декларування однієї партії товарів; спірні правовідносини регулюються нормами МК України та великої кількості підзаконних нормативно-правових актів не передбачають. При цьому такі послуги, як надання правових консультацій та роз`яснень з питань правомірності винесення оскаржуваного рішення охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду, а підготовка заяви до митного органу в порядку статті 55 МК України не пов`язана із розглядом справи у суді.

Виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, справедливим буде відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 3500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу; решту витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 6718,81 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 09 лютого 2024 року №703.

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судові витрати у сумі 10218,81 грн (6718,81 грн - витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, та 3500,00 грн - витрати на правничу допомогу адвоката).

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Маст Компані (43023, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Борохівська, будинок 19, ідентифікаційний код юридичної особи 44738392) до Волинської митниці (44350, Волинська область, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43958385) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці від 21 грудня 2023 року №UA205150/2023/000824/2 про коригування митної вартості товарів.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Маст Компані за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судові витрати у сумі 10218,81 (десять тисяч двісті вісімнадцять гривень 81 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.Д. Ковальчук