Справа № 520/19960/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 р. Справа № 520/19960/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2023, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., м. Харків, повний текст складено 11.09.23 по справі № 520/19960/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області

про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту ГУ ПФУ в Харківській області, перший відповідач), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі по тексту ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, другий відповідач), в якому просила суд:

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та скасувати рішення № 50 від 20.07.2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову у переведенні з пенсії за віком на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу", в результаті яких ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.93 № 3723-ХІІ «Про державну службу» (переведення з пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно Закону України "Про державну службу") згідно п.12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області на підставі п.12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» призначити пенсію відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-ХІІ "Про державну службу", як такої що досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби та здійснити з 17 липня 2023 року нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 (Паспорт Серія НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) призначеної відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-ХІІ "Про державну службу", у розмірі 60 відсотків суми її заробітної плати, зазначеної у довідках, виданих ОСОБА_1 Луганською митницею від 14.07.2023 року № 5 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), довідки, виданої Харківською митницею від 14.07.2023 року № 6 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і які на момент виходу на пенсію не займають посади державної служби, які необхідні для нарахування пенсії за віком згідно з Законом України "Про державну службу", з урахуванням стажу державної служби 22 роки 1 місяць 18 днів.

В обґрунтування позовних вимог послалась на протиправність оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області № 50 від 20.07.2023 про відмову у переведенні з пенсії за віком на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі по тексту Закон № 889-VIII), мотивоване відсутністю стажу на посадах державного службовця, оскільки ОСОБА_1 на день звернення із заявою від 17.07.2023 досягла визначених законодавством умов для призначення такої пенсії, зокрема, її вік більше 60 років, мала стаж роботи в митних органах більше 20 років та надала всі необхідні документи на підтвердження вказаних обставин.

З посиланням на положення розділу ХІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII, стверджувала про наявність у неї, як особи, що має не менш 20 років стажу роботи (з 22.07.1994 по 08.09.2016) державним службовцем, на посадах в органах митної служби, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 889-VIII та актами Кабінету Міністрів України, права на переведення на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII.

Звернула увагу, що позивачу 01.06.2013 (у період роботи в органах митної служби) було присвоєно 12 ранг державного службовця, а 01.01.2014 - спеціальне звання «радник податкової та митної справи ІІІ рангу». При цьому, частиною 1 статті 588 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI (далі по тексту МК України) встановлено, що пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", а період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону № 889-VIII, незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Вказана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові по зразковій справі № 822/524/18 від 04.04.2018 та у постанові по справі № 591/6970/16-а від 10.07.2018.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 у справі №520/19960/23 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, буд. 15,м. Івано-Франківськ,76018) про визнання протиправними дій та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про відмову в проведенні перерахунку пенсії, а саме переході на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 о/р НОМЕР_3 від 20.07.2023 року вихідний реєстраційний номер № 9806/03-16 від 20.07.2023 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 01.04.1997 року по 01.05.2016 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.07.2023 року про переведення на інший вид пенсії, а саме на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу» з урахуванням висновків суду у даній справі.

У задоволенні решти позовних вимог позивача відмовлено.

Другий відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 у справі № 520/19960/23 в частині задоволених позовних вимог скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про неможливість врахування до стажу державної служби ОСОБА_1 періоду роботи з 01.04.1997 по 01.05.2016, оскільки останній присвоювались спеціальні звання відповідно до ст. 343.1 ПК України та не виплачувалась надбавка за ранг. Вказане, на думку апелянта, свідчить про неможливість віднесення займаної позивачем посади, до тих, що віднесені до категорій державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 889-VIII.

Наголошував, що лише за умови одночасного дотримання всіх вимог, передбачених пунктами 10 і 12 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII, у особи виникає право на призначення пенсії згідно зі ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі по тексту Закон № 3723-XII) (досягнення пенсійного віку, зокрема, для жінок - 60 років, наявність страхового стажу для жінок - 30 років, відсутність факту призначення пенсії відповідно до Закону № 3723-XII, займання посади державної служби станом на 01.05.2016 та наявність не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державним службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, або не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 372З-XIІ та актами Кабінету Міністрів України, незалежно від факту роботи на державній службі).

Водночас, станом на 01.05.2016 стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, визначених у ст. 25 Закону № 889-VIII та актами Кабінету Міністрів України склав 01 рік 09 місяців.

В наданих до суду письмових поясненнях від 16.02.2024 проінформував, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 по справі № 520/11338/19 було зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію за віком згідно із Закону України «Про державну службу». З метою виконання вказаного рішення відповідачем було здійснено переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно із Законом № 889-VIII, однак, враховуючи відсутність в зобов`язальній частині вказаного рішення вказівки на врахування довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 03.09.2019 № 39, виданих Луганською митницею, при здійсненні перерахунку пенсії позивача, розмір її склав 0,00 грн, у зв`язку з чим пенсійну справу ОСОБА_1 було приведено у відповідність із законодавством шляхом переведення з 05.09.2019 з пенсії за віком відповідно до Закону № 889-VIII на пенсію за віком, як матері особи з інвалідністю з дитинства, яку позивач отримувала раніше.

Позивач у надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу просила суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні її вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.07.2023 року про переведення на інший вид пенсії, а саме на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу», здійснити розрахунок (перерахунок) та призначення ОСОБА_1 (Паспорт Серія НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. No 3723-XII «Про державну службу», у розмірі 60 відсотків суми її заробітної плати, зазначеної у довідках виданих ОСОБА_1 Луганською митницею від 14.07.2023 року № 5 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), довідки, виданої Луганською митницею від 14.07.2023 року № 6 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і які на момент виходу на пенсію не займають посади державної служби, які необхідні для нарахування пенсії за віком згідно з Законом України «Про державну службу», з урахуванням стажу державної служби 22 роки 1 місяць 18 днів. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, після розрахунку (перерахунку) та призначення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області пенсії за віком згідно з Законом України «Про державну службу», на підставі п.12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» здійснити нарахування та виплату пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. No 3723-XII "Про державну службу", з 17 липня 2023 року ОСОБА_1 , як такої що досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пе

Стверджує, що відмовляючи ОСОБА_1 , у переведенні на пенсію державного службовця Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (відповідач) всупереч ст.19 Конституції України безпідставно не застосував Закон України «Про внесення змін до Митного кодексу України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 4 липня 2013 року № 405- VII, який є чинним на сьогоднішній день і на день її звернення за призначенням пенсії державного службовця, та прямо встановлює, що період роботи (служби) посадових осіб (у тому числі тих, яким присвоювалися спеціальні та/або персональні звання) у митних органах та організаціях зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого Законом України «Про державну службу», не врахував, що пунктом ІІІ Прикінцевих та пПрехідних положень Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 4 липня 2013 року № 405-VII було встановлено співвідношення між спеціальними званнями працівників митниць та органів доходів і зборів. Присвоєне позивачу звання «Радник митної служби ІІІ рангу» відповідає званню «Радник податкової та митної справи III рангу», що відповідає 6 рангу державного службовця згідно додатку № 6 Порядку про співвідношення мiж рангами державних службовцiв i спецiальними званнями працiвникiв посадових осiб органiв доходiв i зборiв, затвердженого постановою Кабiнету Мiнiстрiв України вiд 20 квiтня 2016 р. № 306.

Виходячи з наведеного, посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах зараховується до стажу державної служби, який дає право на набуття пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Отже, період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Перший відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за віком.

Також, позивач є особою з інвалідністю II групи, що підтверджується довідкою МСЕК № 982586.

17 липня 2023 року ОСОБА_1 особисто звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо призначення пенсії державного службовця за віком відповідно до Закону № 889-VIII та надала до відділу обслуговування громадян № 20 (сервісний центр Шевченківського району) всі необхідні документи, у тому числі довідки про заробітну плату для призначення пенсії державного службовця, які видані Луганською митницею 14.07.2023 № 5 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та № 6 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і які на момент виходу на пенсію не займають посади державної служби, які необхідні для нарахування пенсії за віком згідно із Законом № 889-VIII.

Вказані довідки видані відповідно до Порядку видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності їх посад), затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 10.05.2017 р. № 750 (далі по тексту Порядок № 750), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 червня 2017 р. за № 766/30634, за формою, затвердженою постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року № 1-3 Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям, та згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», яка застосовується з 01.05.2016 року про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і які на момент виходу на пенсію не займають посади державної служби.

Позивачем 21.07.2023 було одержано від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області рішення, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про відмову в проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії о/р НОМЕР_3 від 20.07.2023, а саме переході на пенсію згідно з Законом № 889-VIII вихідний реєстраційний номер № 9806/03-16 від 20.07.2023.

У вказаному рішенні із посиланням на положення пунктів 10 і 12 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII вказано, що станом на 01.05.2016 року згідно поданих документів та матеріалів пенсійної справи стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, складає 01 рік 09 місяців 01 день (14.06.1995 по 31.03.1997).

Періоди роботи з 01.04.1997 по 01.05.2016 не можуть бути враховані до державної служби зважаючи на те, що ОСОБА_1 згідно зі ст. 343.1 Податкового кодексу України присвоювалися спеціальні звання, а в разі присвоєння спеціального звання відповідно до п. 343.1 ст.343 ПК України надбавка за ранг державного службовця не виплачується і відповідно ці посади не належить до посад, віднесених категорій державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII згідно з поданою нею заяви від 17.07.2023 з посиланням на відсутність необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України та недосягнення пенсійного віку згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись із вказаним рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 50 від 20.07.2023, оскільки ОСОБА_1 на час звернення до пенсійного органу мала достатній стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, для призначення їй пенсії згідно з Законом № 889-VIII.

Так, у період з 01.04.1997 по 01.05.2016 позивач працювала в митних органах, прийняла присягу державного службовця, обіймала відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері митної політики), їй присвоювались відповідні ранги державних службовців та спеціальні звання, а також одержувала заробітну плату за виконувану роботу за рахунок державного бюджету, і з отримуваної нею заробітної плати проводились відрахування підвищених розмірів відповідних (страхових, соціальних) внесків до спеціальних фондів державного бюджету, що свідчить про необхідність зарахування спірних періодів роботи позивача до стажу державної служби.

Також, судом першої інстанції враховано позицію Верховного Суду України від 22.10.2013 у справі № 21-340а13, згідно із якою посадові особи митних органів є державними службовцями, а посадові особи, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому такий період роботи зараховується до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII.

Крім того, вважав протиправною бездіяльність відповідача в частині неврахування пункту III Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 4 липня 2013 року № 405-VIІІ, за змістом яких присвоєне позивачу звання «Радник митної служби III рангу» рівноцінне званню «Радник податкової та митної справи III рангу», що відповідає 6 рангу державного службовця згідно додатку № 6 Порядку про співвідношення між рангами державних службовців і спеціальними званнями працівників посадових осіб органів доходів і зборів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року № 306.

З огляду на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 10 липня 2018 року по справі № 591/6970/16-а, суд вважав, що оскільки відповідно до законодавства, яке діяло в період роботи (служби) позивача, та яке діє на теперішній час, посадові особи контролюючих органів (органів доходів і зборів) є державними службовцями, періоди роботи (служби) в митних органах підлягають зарахуванню до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця.

Беручи до уваги, що надані позивачем до матеріалів справи довідки від 14.07.2023 № 5 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та № 6 відповідають положенням Порядку № 750 та Постанові № 3-1, суд першої інстанції зазначив, що у другого відповідача були наявні підстави для врахування таких документів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII та здійснити з 17 липня 2023 року нарахування та виплату пенсії у розмірі 60 відсотків суми її заробітної плати, зазначеної у довідках виданих позивачу Луганською митницею від 14.07.2023 року № 5 та № 6 з урахуванням стажу державної служби 22 роки 1 місяць 18 днів, суд першої інстанції дійшов висновку про їх передчасність.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи (рішення суду підлягає перегляду в частині задоволення позову), визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом № 1058-ІV.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Колегія суддів зазначає, що до 01.05.2016 суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу було врегульовано положеннями Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» (далі по тексту Закон № 3723-XII). Він визначав загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

Закон № 3723-XII втратив чинність на підставі Закону від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" N 889-VIII (далі по тексту Закон № 889-VIII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону N 889-VIII.

Відповідно до пункту 10 розділу ХІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону № 889-VІІ, який набрав чинності з 01 травня 2016 року, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, №52, стаття 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, стаття 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 вказаного розділу встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України 1993 року, № 52, стаття 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, стаття 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, за наявності у особи певного стажу державної служби станом на 01 травня 2016 року (10 років для осіб, які на зазначену дату займають посади державної служби або 20 років незалежно від того, чи працює особа на державній службі станом на 01 травня 2016 року), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідними умовами для одержання права на пенсію державних службовців особами, які станом на 01 травня 2016 року мали не менш як 10 років стажу державної служби та займали посаду, віднесену до відповідної категорії посад державних службовців, є досягнення такими особами пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та набуття страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців.

Отже, головними умовами для переведення на пенсію державного службовця є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

Згідно з пунктами 4-7 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV особи, пенсію яким переведено на пенсію на умовах цього Закону, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду для переведення на пенсію/щомісячне довічне грошове утримання за нормами законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що звертаючись до пенсійного органу з заявою від 17.07.2023 позивач просила перевести її на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, оскільки вважала, що досягла визначених законодавством умов для призначення такої пенсії (має вік більше 60 років, стаж роботи в митних органах більше 20 років та надала всі необхідні документи на підтвердження вказаних обставин).

Проте, їй було відмовлено з посиланням на недостатність стажу державної служби, зокрема, другий відповідач зазначив про неможливість зарахування періоду роботи ОСОБА_1 з 01.04.1997 по 01.05.2016 до стажу державної служби, оскільки за цей час їй присвоювались спеціальні звання, тобто надбавка за ранг не виплачувалась, а відтак пенсійним органом зроблено висновок про те, що така посада не належить до посад, віднесених категорій державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ.

Отже, спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо відмови в переведенні позивачів на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Відповідно до частини 17 статті 37 Закону № 3723-ХІІ період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пунктом 8 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Слід зауважити, що до 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли пенсійного віку (передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (62 роки - для чоловіків, 60 років - для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років та на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців або стаж не менш як 20 років на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 (чинного до 01.05.2016, тобто в період проходження позивачем служби в митних органах) (далі по тексту Порядок № 283) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Згідно із пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 2 Закону України "Про державну службу" (3723-12), а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Відповідно до частини 1 статті 569 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час роботи позивача в митних органах) працівники органів доходів і зборів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями.

Отже, законодавством, яке діяло в період роботи (служби) позивача, та яке діє і на теперішній час, визначено, що посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями, а тому періоди роботи (служби) в митних органах зараховуються до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця.

Судом апеляційної інстанції з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 встановлено, що позивач працювала в органах митної служби більше 20 років, зокрема на посадах, на яких відповідно до закону присвоювались спеціальні звання, а саме ОСОБА_1 30.11.1998 присвоєно персональне звання інспектора митної служби 1 рангу, 01.04.2004 - спеціальне звання інспектор митної служби 3 рангу, 27.10.2006 - спеціальне звання інспектор митної служби 1 рангу, 21.01.2009 - спеціальне звання радник митної служби 3 рангу, 01.06.2013 - 12 ранг державного службовця, 01.01.2014 - спеціальне звання радник податкової та митної справи ІІІ рангу.

Частиною 1 статті 588 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час роботи позивача в митних органах) пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Процедуру присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів та осіб, уповноважених їх присвоювати визначено Порядком присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 № 839 (далі - Порядок № 839) (постанова втратила чинність у частині, що стосується присвоєння спеціальних звань посадовим особам митних органів згідно з постановою КМУ № 501 від 17.06.2020).

Згідно з пунктом 9 Порядку № 839 посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.

Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної податкової або митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.

За приписами пункту 4 Порядку № 839 до строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби, крім посадових осіб, яким у період роботи в органах доходів і зборів спеціальне звання було присвоєно достроково.

Крім того, Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи" від 14 січня 2020 року № 440-IX, внесено до Митного кодексу України зміни, яким зокрема встановлено, що спеціальні звання митної служби, встановлені Митним кодексом України, присвоюються посадовим особам митних органів, яким раніше було присвоєно спеціальні звання податкової та митної служби, за таким співвідношенням незалежно від займаних посад, зокрема: інспектор митної служби I рангу, інспектор податкової та митної справи I рангу, інспектор митної служби III рангу; інспектор податкової та митної справи III рангу, радник податкової та митної справи III рангу, радник митної служби III рангу.

Період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоювалися спеціальні та/або персональні звання) у митних органах та органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України № 306 від 20 квітня 2016 року "Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями" (далі - Постанова № 306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

Положеннями Додатку 6 Постанови № 306 передбачено, що спеціальне звання «Інспектор податкової та митної справи I рангу» прирівнюється до 7 рангу державного службовця, «Інспектор податкової та митної справи III рангу» прирівнюється до 9 рангу державного службовця, «Радник податкової та митної справи III рангу» прирівнюється до 6 рангу державного службовця.

Наведені вище норми підтверджують, що посадові особи контролюючих органів, в даному випадку митного органу, віднесені до державних службовців за певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.

Відтак, спеціальні звання посадових осіб контролюючих органів прирівнюються до рангів державного службовця, визначених Постановою № 306.

Отже, посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII.

Аналіз вищенаведених норм права дозволяє дійти висновку, що ОСОБА_1 , яка з 01.04.1997 по 01.05.2016 працювала на посадах інспектора митної служби 1 рангу, інспектора митної служби 3 рангу, інспектора митної служби 1 рангу, радника митної служби 3 рангу, радника податкової та митної справи ІІІ рангу, є державним службовцем зі спеціальних статусом.

Дана позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 22 жовтня 2013 року у справі 21-340а13, в якій колегія суддів дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що період роботи позивача на різних посадах в митних органах із присвоєнням спеціальних звань (з 01.04.1997 по 01.05.2016) підлягає врахуванню до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII, що дає право на призначення позивачу пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Враховуючи, що станом на дату звернення позивача до пенсійного органу із заявою про переведення на пенсію державного службовця у позивача був наявний необхідний стаж роботи на посадах, які відносяться до категорії посад державної служби, що становить більше 20 років, колегія суддів вважає, що у відповідача були відсутні правові підстави для відмови у переведенні на пенсію як держслужбовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ з підстав відсутності необхідного стажу державної служби.

Щодо посилань позивача у відзиві на апеляційну скаргу на наявні в матеріалах довідок від 14.07.2023 № 5 та № 6 колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. № 622 (далі по тексту Порядок № 622) пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

На виконання вимог Порядку № 622 наказом Міністерства соціальної політики України від 10.05.2017 № 750, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.06.2017 за № 766/30634, затверджено Порядок видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад № 750 (далі - Порядок № 750).

Відповідно до пункту 7 Порядку № 750 довідка для призначення пенсії видається державним органом, в якому працювала особа, відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 622.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 750 для отримання довідки подаються такі документи: заява; документ, що підтверджує відсутність в державному органі посади державної служби, ліквідацію державного органу; довідки з архівної установи, в якій зберігаються документи ліквідованих державних органів, або іншого органу (організації, установи), в якому (якій) зберігаються документи про заробітну плату, про розміри посадового окладу, надбавок за ранг та вислугу років на день звільнення з посади державної служби (припинення державної служби), надбавок до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень залежно від ступеня секретності інформації, а також інших виплат за їх наявності - у випадку, передбаченому пунктом 6 цього Порядку.

На виконання пункту 6 Порядку № 622 у разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а в разі його відсутності чи перейменування (відсутності) посад, у тому числі відсутності відповідних посад державної служби, довідка видається у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із Нацдержслужбою.

Форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу" пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII "Про державну службу", затверджені Постановою від 17.01.2017 № 1-3 Правління пенсійного фонду України (далі - Постанова № 3-1).

Такими довідками є: про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши наявні в матеріалах справи довідки № 5 від 14.07.2023 (а.с. 27) та № 6 від 14.07.2023 (а.с. 28), видані Луганською митницею, які позивачем надавались разом із заявою про переведення на пенсію по згідно із Законом України «Про державну службу» встановив, що останні в повному обсязі відповідають змісту зразка, затвердженого постановою Правління ПФУ від 17.01.2017 № 1-3, містять всі необхідні реквізити, складені у встановлену законом порядку, засвідчені підписами уповноважених осіб та печаткою Луганської митниці.

Оскільки вказані довідки відповідають встановленій законом формі та є джерелом інформації про доходи позивача, що безпосередньо впливають на правильність обчислення пенсії, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав у ГУ ПФУ в Харківській області для їх неврахування при повторному розгляді заяви позивача про переведення на пенсію згідно із Законом № 3723-XII.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в проведенні перерахунку пенсії, а саме переході на пенсію згідно Закону України «Про державну служба» ОСОБА_1 о/р НОМЕР_3 від 20.07.2023 не відповідає вимогам ст. 2 КАС України, як таке що не містить належного обґрунтування та законних підстав для відмови позивачу у переведенні на пенсію відповідно до Закону № 3723-XII, на яку ОСОБА_1 має право, що в свою чергу вказує на протиправність такого рішення та наявність підстав для його скасування.

Спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету ОСОБА_4 Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_4 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Враховуючи, що позовні вимоги стосовно зобов`язання відповідача призначити пенсію із врахуванням відомостей, зазначених у довідках виданих ОСОБА_1 Луганською митницею від 14.07.2023 року № 5 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), довідки, виданої Харківською митницею від 14.07.2023 року № 6 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і які на момент виходу на пенсію не займають посади державної служби, які необхідні для нарахування пенсії за віком згідно з Законом України "Про державну службу", було залишено без задоволення судом першої інстанції, беручи до уваги положення ст. 308 КАС України, та те, що перегляд справи здійснюється за апеляційною скаргою відповідача ГУ ПФУ в Харківській області лише в частині задоволення позову, а рішення в частині відмовлених позовних вимог сторонами не оскаржується, колегія суддів дійшла висновку про залишення без змін рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 у справі № 520/19960/23 в частині обраного способу захисту прав позивача.

З огляду на вказане, враховуючи, що єдиною підставою для відмови у переведенні позивача на даний вид пенсії слугувала недостатність стажу державної служби, а саме: не зарахування служби позивача в митних органах до стажу державної служби, правомірність якої не знайшла свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає, що ефективним способом захисту порушених прав, є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 01.04.1997 по 01.05.2016 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.07.2023 про переведення на інший вид пенсії, а саме на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу» з обов`язковим урахуванням висновків суду апеляційної інстанції у даній справі.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

За визначенням, наведеним у статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову, а тому відсутні підстави для його скасування.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 по справі № 520/19960/23 в частині задоволення позову - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова