Справа № 420/3034/24
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3034/24
УХВАЛА

14 березня 2024 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Радчука А.А., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження заяву представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Військова частина НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Військова частина НОМЕР_4 , у якій позивач просить суд:

визнати незаконним та скасувати наказ від 03.01.2024 року № 16 (з основної діяльності) про притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовців військової частини НОМЕР_4 за підписом командира військової частини НОМЕР_2 в частині, що стосується прав та обов`язків ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , Місце реєстрації: АДРЕСА_3 ), а саме пункти 1, 4.

Адміністративний позов поданий засобами поштового зв`язку 23.01.2024 року.

Ухвалою суду від 05.02.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України.

15.02.2024 року представником позивача за допомогою системи Електронний суд подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії пункту 4 наказу від 03.01.2024 року № 16 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовців військової частини НОМЕР_4 , за підписом командира військової частини НОМЕР_2 (із основної діяльності) в частині прав ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 16.02.2024 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

13.03.2024 року представником позивача за допомогою системи Електронний суд подано заяву про забезпечення позову, у якій він просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони Відповідачу військовій частині НОМЕР_2 та третій особі, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача військовій частині НОМЕР_4 , вчиняти дії на підставі наказу від 03.01.2024 №16 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовців військової частини НОМЕР_4 », щодо будь-яких утримань з грошового забезпечення (додаткових винагород, грошового забезпечення, належних виплат) належних виплат майору ОСОБА_1 до розгляду справи по суті, про що постановити ухвалу суду.

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_4 на посаді заступника командира з озброєння, має військове звання майор. 03 січня 2024 року командиром військової частини НОМЕР_2 було видано наказ (з основної діяльності) №16 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовців військової частини НОМЕР_4 , яким притягнуто заступника командира військової частини НОМЕР_4 з озброєння начальника технічної частини майора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та оголошено йому дисциплінарне стягнення СУВОРА ДОГАНА. Також пунктом 4 вказаного наказу передбачено здійснення перерахунку грошового забезпечення відповідно до пунктів 1,2 даного наказу (зняття всіх доплат та/або надбавок).

Саме з реалізацією пункту 4 наказу від 03.01.2024 року № 16 позивач пов`язує необхідність вжиття заходів забезпечення позову у цій справі.

Позивач стверджує, що проходить військову службу за контрактом та грошове забезпечення військовослужбовця є його єдиним джерелом доходу. Факт перерахунку грошового забезпечення (зняття всіх доплат та/або надбавок) позбавить позивача на нормальне забезпечення, а також можливості у період воєнного стану надання допомоги батькам пенсіонерам, а також утримання неповнолітніх дітей. Посилається на те, що, зважаючи на умисні винні дії командування військової частини, існує велика вірогідність неможливості у подальшому належного та швидкого відновлення прав позивача, а саме у випадку початку утримання грошових коштів із грошового забезпечення ОСОБА_1 , невідомо коли та й взагалі чи відбудеться факт повернення таких грошових коштів.

На підставі вищевикладеного, посилаючись на незаконність оскаржуваного наказу та відсутності винних дій заступника командира з озброєння, а також, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача, позивач звернувся із заявою про вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

З урахуванням викладеного, враховуючи відсутність потреби розгляду заяви у судовому засіданні з повідомленням сторін, суд здійснює розгляд заяви в порядку письмового провадження.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи в межах вирішення клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову, оцінивши підстави даного клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч. 4 ст. 150 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Забезпечення позову може застосовуватися лише з підстав, визначених статтею 150 КАС України.

При цьому заходи забезпечення позову вживаються судом з метою охорони прав та інтересів позивача на час розгляду справи та не можуть вирішувати спірні правовідносини по суті.

Таким чином, статтею 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

У відповідності з ч. 2 ст. 151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з ч. 4, ч. 6 ст. 154 КАС України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання.

У пункті 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ від 06.03.2008 року №2 надано роз`яснення, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 22.12.2006 р. Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову визначає, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Верховний Суд у постанові від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17 дійшов висновку щодо застосування зазначених підстав забезпечення позову в адміністративній справі про таке:

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними..

Отже, суд при вирішенні питання про забезпечення позову у кожному випадку, повинен виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18, від 30.09.2019 у справі № 826/10936/18, від 22.11.2019 у справі № 640/18007/18.

Тобто, заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Предметом спору у даній справі є правомірність наказу від 03.01.2024 року № 16 (з основної діяльності) Про притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовців військової частини НОМЕР_4 , яким притягнуто заступника командира військової частини НОМЕР_4 з озброєння начальника технічної частини майора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та оголошено йому дисциплінарне стягнення СУВОРА ДОГАНА. Також пунктом 4 вказаного наказу передбачено здійснення перерахунку грошового забезпечення відповідно до пунктів 1,2 даного наказу (зняття доплат та/або надбавок).

Саме з реалізацією пункту 4 наказу від 03.01.2024 року № 16 позивач пов`язує необхідність вжиття заходів забезпечення позову у цій справі, оскільки зняття всіх доплат та/або надбавок грошового забезпечення позбавить позивача на нормальне забезпечення.

Позивач, як підставу для задоволення заяви зазначає, що має місце очевидна протиправність оскаржуваного наказу за відсутності винних дій заступника командира з озброєння.

Щодо посилання позивача на очевидну протиправність оскаржуваного наказу, суд зазначає наступне.

Верховний Суд, в своїй постанові від 10.04.2019 №826/16509/18 зазначив, що вирішуючи заяву, суд повинен був проаналізувати та оцінити ці доводи заявника. Щодо "очевидності" ознак протиправності наказу та порушення прав позивача, то пропри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх "якість": вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом.

Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч.2 ст.2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.

Твердження про "очевидність" порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на позивача. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Представник позивача обґрунтовує очевидну протиправність наказу від 03.01.2024 року № 16 (з основної діяльності) Про притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовців військової частини НОМЕР_4 тим, що майор ОСОБА_1 жодного правопорушення не скоював, вина позивача не доведена, матеріали службового розслідування відсутні. Більше того, фактичні обставини не відповідають оскаржуваному наказу, матеріали не містять жодного доказу доведення вини ОСОБА_1 , про що детально описано в позовній заяві.

Тобто, в обґрунтування очевидної протиправності позивач посилається на власну оцінку спірних правовідносин та доказів наданих до суду.

Водночас, суд зазначає, що посилання позивача на наявності ознак протиправності оскаржуваного наказу є передчасними та не можуть вважатись підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки вони підлягають оцінці під час судового розгляду справи по суті вимог.

Щодо посилання позивача на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Позивач зазначає, що існує велика вірогідність неможливості у подальшому належного та швидкого відновлення прав позивача, а саме у випадку початку утримання грошових коштів із грошового забезпечення ОСОБА_1 , невідомо коли та й взагалі чи відбудеться факт повернення таких грошових коштів.

Надаючи оцінку наведеним доводам, суд зазначає, що ці висновки позивача напряму пов`язані з необхідністю надання оцінки правомірності наказу від 03.01.2024 року № 16, оскільки лише за наявності переконливих доказів протиправності вказаного наказу суд може зупинити його реалізацію шляхом заборони вчиняти дії щодо будь-яких утримань з грошового забезпечення позивача.

З іншого боку, у разі такої заборони, якщо у подальшому за результатами розгляду справи у задоволенні позову буде відмовлено, виникне питання безпідставного отримання позивачем певних сум грошового забезпечення.

Окрім того, суд зазначає, що у заяві про забезпечення позову позивач не зазначив про те, що йому на даний час обмежена виплата грошового забезпечення.

З наведених підстав суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову, оскільки у даному випадку вирішення питання про забезпечення позову фактично є вирішенням справи по суті позовних вимог, що не відповідає меті запровадження інституту забезпечення позову в адміністративному судочинстві.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи (ч. 8 ст. 154 КАС України).

Керуючись ст. 150, 151, 154, 248, 256, 293 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Військова частина НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст. 293-295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук