Справа № 160/2092/24
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2024 року м. Дніпросправа № 160/2092/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

за участю секретаря судового засідання: Тарантюк А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної податкової служби України на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 січня 2024 року (суддя 1-ї інстанції Врона О.В.) про забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі №160/2092/24 за позовом ТОВ Алкогольно-безалкогольний комбінат ДНІПРО до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

22.01.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат ДНІПРО» звернулось до суду з позовом до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування розпорядження Державної податкової служби України від 19.01.2024 №36-р/л про виключення місць зберігання ТОВ «Алкогольно безалкогольний комбінат ДНІПРО» (ідентифікаційний код: 36710304, місцезнаходження: 51000, Дніпропетровська обл., Царичанський р-н, смт. Царичанка, вул. Царичанська, буд. 168; реєстраційний номер довідки 9, адреса місця зберігання Дніпропетровська область, смт. Царичанка, вулиця Царичанська, буд. 166а, прим. 1, площа 270,2кв. м., дата реєстрації 11.05.2023; реєстраційний номер довідки 8, адреса місця зберігання Дніпропетровська область, смт. Царичанка, вулиця Царичанська, буд. 168, літ. В-1, Г-1, Д-1, Ю-1, площа 5753,2кв. м., дата реєстрації 11.05.2023; реєстраційний номер довідки 1, адреса місця зберігання Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вулиця Тритузна, буд. 203А, літ. Б-1, площа 187,3кв. м., дата реєстрації 11.05.2023; реєстраційний номер довідки 0, адреса місця зберігання Дніпропетровська область, м. Дніпро, вулиця Берегова, буд. 218М, літ. Б-1, площа 136,4кв. м., дата реєстрації 11.05.2023; реєстраційний номер довідки 1, адреса місця зберігання м. Київ, вулиця Каховська, буд. 64, корпус 7, площа 500,04кв. м., дата реєстрації 11.05.2023) з Єдиного державного реєстру місць зберігання та зобов`язання вчинити певні дії, а саме: поновити у Єдиному державному реєстрі місць зберігання інформацію щодо місць зберігання ТОВ «Алкогольно безалкогольний комбінат ДНІПРО».

23.01.2024 позивачем подано суду заяву про забезпечення позову у справі, шляхом зупинення дії розпорядження Державної податкової служби України від 19.01.2024 №36-р/л про виключення місць зберігання ТОВ «Алкогольно-безалкогольний комбінат ДНІПРО».

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2024 заяву про забезпечення позову задоволено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, її оскаржило ДПС України. Скаржник вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права та з помилковим застосуванням норм матеріального права, тому просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заява не містить обґрунтувань необхідності забезпечення позову, а судом не обґрунтовано підстави для вжиття заходів забезпечення позову визначені п.1 ч.2 ст. 150 КАС України до його подання. Вважає, що оскарження розпорядження не є самостійною підставою для застосування заходів забезпечення позову, а заява не є обгрунтованою.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні. У відзиві заначено, що постановляючи ухвалу, судом першої інстанції надано належну оцінку доводам та доказам заяви. Також зазначає, що можливість здійснення господарської діяльності позивача безпосередньо пов`язана із наявністю відповідних ліцензій та зареєстрованих місць зберігання. Прийняте розпорядження, яке оскаржено позивачем, позбавляє права позивача здійснювати господарську діяльність, а судове рішення про забезпечення позову є лише тимчасовим заходом.

Додатково позивачем суду апеляційної інстанції подані пояснення в яких вказує на обґрунтованість ухвали суду, та зазначають, що товариством вже отримано рішення відповідача про застосування штрафних санкцій за відсутність зареєстрованих у Єдиному державному реєстрі місць зберігання інформацію щодо місць зберігання на суму більше ніж двадцять чотири мільони, та долучили копію такого рішення до пояснень.

Розгляд справи було здійснено із застосуванням режиму відеоконференції.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ДПС України підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача підтримав доводи відзиву, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Перевіривши обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як свідчать встановлені обставини справи, основним видом діяльності ТОВ «Алкогольно-безалкогольний комбінат ДНІПРО» є: 11.01. дистиляція, ректифікація та змішування спиртних напоїв. Також, підприємство займається такими видами діяльності як: 11.02 виробництво виноградних вин, 11.04 виробництво інших недистильованих напоїв із зброджуваних продуктів, 46.17 діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, 46.34 оптова торгівля напоями, 11.03 виробництво сидру та інших плодово-ягідних вин, 11.05 виробництво пива.

Для здійснення даних видів господарської діяльності підприємство отримувало відповідні ліцензії, а також здійснювало реєстрацію у Єдиному державному реєстрі місць зберігання інформацію щодо місць зберігання.

Розпорядженням від 19.01.2024 №36-р/л виключено місця зберігання з Єдиного державного реєстру місць зберігання, які зареєстровані за Позивачем згідно довідок від 11.05.2023 за реєстраційними номерами 9, 8, 1, 0, 1.

Також встановлено, що на даний час тривають процедури судового оскарження розпоряджень ГУ ДПС у Дніпропетровській області, яким анульовано ліцензію №00035, а в рамках вказаної справи наявні діючі заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 у справі №160/12081/23.

Також судом встановлено, що на даний час позивачем укладено договори поставки продукції з такми контрагентами як ТОВ «АРІТЕЙЛ»,ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», ТОВ «Епіцентр К», ТОВ «Метро» та іншими. Також позивач сплачує податки, а також є підприємством, вижливим для функіонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції дійшов до висновку, що враховуючи оскаржуване розпорядження та невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити поновлення оспорюваних прав та інтересів ТОВ ТОВ «Алкогольно-безалкогольний комбінат ДНІПРО», оскільки у зв`язку з прийняттям оскаржуваного розпорядження позивач позбавлений права здійснювати господарську діяльність з виробництва та торгівлі алкогольними напоями, у зв`язку з відсутністю зареєстрованих місць зберігання в Єдиному державному реєстрі місць зберігання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями частин першої і другої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 КАС України).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення мають бути співмірними з заявленими вимогами, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. Суд оцінює наявність обставин, що зумовлює застосування відповідних заходів, за своїм внутрішнім переконанням з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах справи, керуючись законом.

При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Слід зазначити, вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

У постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Під час вирішення питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову суд першої інстанції встановив, що податковий орган прийняв розпорядження про виключення місць зберігання з Єдиного реєстру.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру. Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) з обов`язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Виключення місць зберігання з Єдиного реєстру здійснюється податковим органом, який вносив його до Єдиного реєстру, на підставі письмової заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), що був заявником такого місця зберігання, або у разі анулювання ліцензії, виданої такому суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) відповідно до цього Закону, шляхом прийняття відповідного письмового розпорядження не раніше ніж через 10 робочих днів з моменту виникнення передбачених цим Законом підстав.

Отже, наведені норми свідчать, що зберігання алкогольних напоїв здійснюється виключно в місцях зберігання алкогольних напоїв, внесених до Єдиного реєстру.

Враховуючи вказані норми законодавства, обгрунтування поданої заяви та доказів до неї, правильними є висновки суду першої інстанції, що в даному випадку суб`єкт господарювання позбавлений права здійснювати діяльність.

Оскаржене розпорядження позбавляє права позивача на подальше здійснення його господарської діяльності, оскільки основні види діяльність товариство нерозривно пов`язані з наявністю ліцензій та внесенням місць зберігання до Єдиного реєстру місць зберігання, та може призвести до ухвалення судом рішення по суті спору до розриву відповідних господарських зв`язків, вивільнення працівників, що матиме наслідком утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності взагалі у випадку ухвалення позитивного рішення суду. Таким чином, наведені заявником обставини дійсно впливають на здійснення ефективного способу захисту порушеного права, який, насамперед, спрямований на поновлення такого права, і лише у разі неможливості такого поновлення - гарантування особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Колегія суддів вважає, що застосування заходів забезпечення позову у світлі конкретних обставин даної справи та особливостей правового регулювання спірних відносин відповідає і принципу процесуальної економії, який забезпечує відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Крім того, в даному випадку вжиття заходів забезпечення позову є тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення виконання судового рішення, не є вирішенням спору по суті і не свідчить про неправомірність оскарженого розпорядження.

Враховуючи вищезазначене, ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та такою, що прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, а отже не підлягає скасуванню.

Згідно статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 січня 2024 року про забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі №160/2092/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 14 березня 2024 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак