Справа № 420/15312/23
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/15312/23

Головуючий в 1 інстанції: Левчук О.А. Дата і місце ухвалення: 26.12.2023р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018р. по 26.02.2021р.;

- стягнути з в/ч НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4437,34 грн. в місяць у загальній сумі 102499,29 грн. за період з 01.03.2018р. по 26.02.2021р. включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004р. №44.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що на виконання судового рішення по справі №420/18225/21 відповідачем виплачено на її користь за період з 01.03.2018р. по 26.02.2021р. індексацію-різницю в сумі 1582,65 грн. в місяць, а не в сумі 4437,34 грн. в місяць відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078. При цьому, при вирішенні справи №420/18225/21 питання правильності обрахунку індексації-різниці грошового забезпечення (фіксованої величини) в період з 01.03.2018р. по 26.02.2021р., а також розмір підвищення грошового доходу ОСОБА_1 внаслідок підвищення посадових окладів судом не досліджувалося, оскільки дане питання визнано судом передчасним з посиланням на те, що в/ч НОМЕР_1 ще не було виплачено індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за лютий 2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018р. по 26.02.2021р. включно.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 4437,34 грн. в місяць за період з 01.03.2018р. по 26.02.2021р. включно, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Південне регіональне управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення від 26.12.2023р. з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.12.2021р. по справі №420/18225/21 військовою частиною НОМЕР_1 здійснено перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018р. по 26.02.2021р. із урахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078. В підтвердження зазначеного до суду відповідачем надано платіжне доручення від 26.12.2022р. №1558 на суму 45774,18 грн. (з розрахунку 1582,65 грн. в місяць).

Також, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції помилково включено щомісячну додаткову грошову винагороду за січень 2018 року в сумі 2953,13 грн. до складу грошового забезпечення за лютий 2018 року. Щомісячна додаткова грошова винагорода виплачувалася у поточному місяці за попередній. Крім того, судом не враховано перерахунку в квітні 2023 року розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з січня 2020 року по лютий 2021 року, який був проведений на виконання судового рішення по справі №420/14783/22, внаслідок якого відбулося підвищення грошового доходу, який перевищує суму індексації.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходила військову службу у Південному регіональному управлінні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) та наказом від 26.02.2021р. №49-ос виключена зі списків особового складу та знята з усіх видів забезпечення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року по справі №420/18225/21, яке набрало законної сили, визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо застосування грудня 2014 року та травня 2017 року як місяців, за якими починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базових місяців) при розрахунку ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. по 28.02.2018р. включно; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. по 28.02.2018р. включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року з урахуваннях раніше здійснених виплат; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018р. по 26.02.2021р., із урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003. №1078.

У справі №420/18225/21 вирішено питання, зокрема, про право позивача на нарахування і виплату індексації у період 01.03.2018р. по 26.02.2021р. включно з урахуванням пункту 5 Порядку №1078. Натомість, суди не досліджували питання наявності права, розміру, механізму розрахунку щомісячної індексації-різниці грошового забезпечення позивача відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, посилаючись на передчасність заявлених вимог.

На виконання судового рішення по справі №420/18225/21 військовою частиною НОМЕР_1 нараховано та виплачено ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період грудень 2015 року - лютий 2018 року у розмірі 58768,82 грн. та за період з березня 2018 року по лютий 2021 року - 45774,18 грн.

Як слідує з наявного в матеріалах справи розрахунку Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018р. по 26.02.2021р. на користь ОСОБА_1 виплачено відповідачем індексацію-різницю в розмірі 1582,65 грн. на місяць.

Предметом спору у даній справі є питання розрахунку (перерахунку) індексації-різниці грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018р. по 26.02.2021р. включно відповідно до вимог абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, яка передбачена зазначеними положеннями Порядку №1078.

Як стверджує позивач, вона має право на індексацію-різницю грошового забезпечення 4437,34 грн. в місяць у загальній сумі 102499,29 грн. за період з 01.03.2018р. по 26.02.2021р.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 4437,34 грн. в місяць за період з 01.03.2018р. по 26.02.2021р. включно, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078. Зокрема, суд зазначив, що грошове забезпечення позивача у лютому 2018 року становило 7875,01 грн., а у березні 2018 року - 7900,82 грн. Різниця між виплаченим позивачу у лютому 2018 року та березні 2018 року грошовим забезпеченням склала у сумі 25,81 грн. в сторону збільшення. Відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації у березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4463,15 грн. - 25,81 грн. = 4437,34 грн.

Колегія суддів вважає, що такі висновки зроблено судом першої інстанції внаслідок не повного з`ясування обставин справи. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991р. (далі - Закон №1282-ХІІ).

Положеннями статті 1 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі статтею 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078).

Пункт 1-1 Порядку №1078 загалом дублює приписи статей 3, 4 Закону №1282-ХІІ деталізуючи відповіді на питання про те, коли проводиться індексація.

Згідно з пунктом 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

У пункті 4 Порядку №1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Відповідно до абзацу першого пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

30.08.2017р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців.

Зазначена постанова набрала чинності з 01.03.2018р.

Згідно із абз.2 п.5 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації (фіксованої суми індексації) до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абзацами третім, четвертим, шостим пункту 5 Порядку №1078.

Так, відповідно до абзаців третього, четвертого, шостого пункту 5 Порядку №1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Насамперед слід зауважити, що Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці».

Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку №1078).

Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку №1078).

У цьому контексті колегія суддів зауважує, що у даній справі правовідносини щодо нарахування й виплати поточної індексації з 1 березня 2018 року не є спірними.

Щодо «фіксованої» суми індексації, то дійсно Закон №1282-ХІІ і Порядок №1078 такого поняття не містять.

Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку №1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 року №526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Проте, постановою Уряду №1013 від 9 грудня 2015 року цей Додаток був викладений у новій редакції і з 1 грудня 2015 року у цьому Додатку, як і в цілому Порядку №1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.

З 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає колегії суддів підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, колегія суддів доходить висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними.

З урахуванням того факту, що 1 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу ОСОБА_1 , за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

У цьому контексті колегія суддів зауважує, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування врахуванню підлягає: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року; сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року; чи перевищує розмір підвищення доходу суму можливої індексації.

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року, то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Висновки колегії суддів у даній справі узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 23 березня 2023 року по справі №400/3826/21, від 06 квітня 2023 року по справі №420/11424/21 та від 09 травня 2023 року по справі №400/12702/21.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції, з посиланням на наявну в матеріалах справи особисту картку грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2018 рік, зазначив, що у лютому 2018 року грошове забезпечення ОСОБА_1 становило 7875,01 грн., а у березні 2018 року - 7900,82 грн.

При цьому, судом першої інстанції до складу грошового забезпечення за лютий 2018 року необґрунтовано враховано щомісячну грошову додаткову винагороду в сумі 2953,13 грн., яку ОСОБА_1 виплачено в лютому 2018 року за січень 2018 року на підставі наказу начальника Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 12.02.2018р. №64-ОС, а до складу грошового забезпечення за березень 2018 року - щомісячну грошову додаткову винагороду в сумі 49,22 грн., яку ОСОБА_1 виплачено в березені 2018 року за лютий 2018 року на підставі наказу начальника Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 16.03.2018р. №102-ОС.

Таким чином, до складу грошового забезпечення позивача за лютий 2018 року підлягає врахуванню щомісячна грошова додаткова винагорода в сумі 49,22 грн., а не в сумі 2953,13 грн., яка враховується до складу грошового забезпечення позивача за січень 2018 року, а в березні 2018 року така грошова винагорода не входила до складу грошового забезпечення позивача.

А відтак, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта, що грошове забезпечення позивача в лютому 2018 року становило 4971,10 грн., а у березні 2018 року 7851,60 грн.

За таких умов, у березні 2018 року грошовий дохід позивача збільшився на 2880,50 грн. порівняно з лютим 2018 року.

У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1 762,00 грн., величина приросту індексу споживчих цін 253,30% (з урахуванням підвищення посадового окладу з січня 2008 року), про що зазначено в листі Міністерства соціальної політики України від 28.09.2021р. №5211/0/290-21/51.

Як вже зазначалося, відповідно до абз.5 п.4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018р. помножений на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100, а саме:

1762,00 грн. * 253,30% / 100 = 4463,15 грн.

Відповідно до абз.4 п.5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, у даному випадку: 4 463,15 грн. 2880,50 грн. = 1582,65 грн.

Таким чином, починаючи з березня 2018 року сума індексації, з урахуванням пункту 5 Порядку №1078, підлягала виплаті позивачу у розмірі 1582,65 грн. щомісячно.

Саме у вказаному розмірі позивачу відповідачем виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018р. по 26.02.2021р. в загальній сумі 45774,18 грн., що підтверджується розрахунком Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018р. по 26.02.2021р. та копією платіжного доручення від 26.12.2022р. №1558.

За наведених обставин колегія суддів доходить висновку, що право ОСОБА_1 на належний розмір індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018р. по 26.02.2021р. відновлено Південним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), індексацію нараховано та виплачено в розмірі, передбаченому чинним законодавством, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення поданого нею позову.

При вирішенні спору суд першої інстанції не надав належної правової оцінки доводам відповідача, не повно з`ясував обставини справи, що, у відповідності до п.1 ч.1 ст.317 КАС України, є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року скасувати.

Ухвалити по справі нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 18 березня 2024 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук