Справа № 160/4373/24
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2024 рокуСправа №160/4373/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, в якій просить:
- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві зарахувати ОСОБА_1 період його роботи з 15.11.1994 року по 07.06.1996 рік, з 05.01.2001 по 13.04.2001 рік як стаж роботи на пільгових умовах за списком №1, та зарахувати до загального стажу роботи періоди роботи на території російської федерації з 10.04.2007 року по 16.05.2007 рік, з 25.08.2007 року по 14.10.2007 рік, з 13.05.2008 року по 14.06.2008 рік, з 31.03.2010 року по 28.08.2010 рік, з 13.11.2010 року по 14.08.2011 рік, з 29.11.2011 року по 17.07.2012 рік, з 05.08.2013 року по 15.10.2013 рік, з 20.12.2013 року по 12.03.2014 рік, з 07.07.2014 року по 15.09.2014 рік, 19.11.2014 року по 17.02.2015 рік, з 29.06.2015 року по 18.03.2016 рік, з 18.07.2016 року по 25.10.2016 рік, з 26.10.2016 року по 09.06.2017 рік, з 14.10.2017 року по 31.07.2018 рік, з 07.11.2018 року по 22.02.2019 рік.
- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності згідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з часу звернення за призначенням пенсії, а саме з 03.01.2024 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2024р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
11.03.2024р. представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позову та зазначив, що позивачу не враховано до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 15.11.1994 по 07.06.1996, з 05.01.2001 по 13.04.2001 згідно з довідкою від 08.12.2023 №490, оскільки зазначена у довідці посада слюсар черговий та з ремонту устаткування основної виробничої дільниці дроблення №2 дробильної фабрики не відповідає Списку №1 розділу II пункту а позиція 1020100а-1753в постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162. Вказаною постановою передбачено пільгове пенсійне забезпечення Робітники ремонтних служб, зайняті ремонтом устаткування в місцях його встановлення на дільницях (робочих місцях) діючих виробництв, де основні робітники, які здійснюють технологічний процес, користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1: слюсарі-ремонтники, електрогазозварники, електрозварники ручного зварювання, газорізальники, електромонтери по ремонту і обслуговуванню електроустаткування, електрослюсарі. Також не враховано до страхового стажу за трудовою книжкою періоди роботи в російській федерації у 2007-2019 роках.
01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.
Тому до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території російської федерації по 31 грудня 1991 року; заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії враховується за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах, визначених частиною першою статті 40 Закону №1058.
Ураховуючи відсутність належних, допустимих та достатніх доказів для підтвердження періодів роботи Позивача, у Головного управління відсутні правові підстави для зарахування до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 15.11.1994 по 07.06.1996, з 05.01.2001 по 13.04,2001, до страхового стажу - періоди роботи у російській федерації протягом 2007 2019 років.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до наступних висновків.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.01.2024р. звернувся до територіальних органів пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до п.3 ч.1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Таку відмову позивач вважає протиправною, що стало підставою для звернення до суду.
Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі по тексту Закон № 1058-IV).
Частиною 1 ст. 30 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону № 1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема, від 52 років до досягнення особою 55 років включно - 13 років.
Як вбачається з оскаржуваного рішення, пенсійним органом не було враховано до страхового стажу періоди роботи позивача згідно записів трудової книжки в РФ 2007- 2019 рр., оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припиняє участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.
Суд вважає такі висновки пенсійного органу необґрунтованими, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України №1058, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі, Україна та російська федерація (надалі - Угода).
Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (ст. 5 Угоди).
Відповідно до ст. 1 Угоди, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Згідно із ч. 3 ст. 6 Угоди, обчислення пенсій відбувається із заробітку (доходів) за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж. У тому випадку якщо у державах-учасницях Угоди введено національну валюту, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.
Відповідно до Постанови КМУ від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» (надалі - Постанова №1328), Україна вийшла з вищезазначеної Угоди. Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022. Отже, до набрання чинності Постановою №1328, Україна як держава-учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно із Угодою.
Відтак, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає застосуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в рф, оскільки вказана Угода була чинною на період роботи позивача в російській федерації.
Окрім цього, згідно приписів пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 23 Загальної декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської соціальної хартії та ст. 46 Конституції України, працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.
Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з повномасштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України та військовою агресією по відношенню до громадян України, відповідачем не може бути відмовлено у врахуванні при обчисленні розміру пенсії заробітної плати (доходу) позивача за періоди роботи на території росії.
За наведених обставин, пенсійним органом протиправно не були враховані до страхового стажу позивача періоди його роботи на території російської федерації з 10.04.2007 року по 16.05.2007 рік, з 25.08.2007 року по 14.10.2007 рік, з 13.05.2008 року по 14.06.2008 рік, з 31.03.2010 року по 28.08.2010 рік, з 13.11.2010 року по 14.08.2011 рік, з 29.11.2011 року по 17.07.2012 рік, з 05.08.2013 року по 15.10.2013 рік, з 20.12.2013 року по 12.03.2014 рік, з 07.07.2014 року по 15.09.2014 рік, 19.11.2014 року по 17.02.2015 рік, з 29.06.2015 року по 18.03.2016 рік, з 18.07.2016 року по 25.10.2016 рік, з 26.10.2016 року по 09.06.2017 рік, з 14.10.2017 року по 31.07.2018 рік, з 07.11.2018 року по 22.02.2019 рік.
В той час, суд також звертає увагу на те, що пенсійним органом не було враховано до пільгового стажу позивача період його роботи з 15.11.1994 року по 07.06.1996 рік, з 05.01.2001 по 13.04.2001 рік, оскільки в довідці зазначена посада слюсар черговий та з ремонту устаткування основної виробничої дільниці дроблення №2 дробильної фабрики не відповідає Списку №1.
В матеріалах справи міститься довідка від 08.12.2023р. за №490 відповідно до якої періоди роботи з 15.11.1994 року по 07.06.1996 рік, з 05.01.2001 по 13.04.2001 рік відносяться до робіт із шкідливими умовами праці, що передбачено Списком №1. Крім того, копією трудової книжки серії НОМЕР_1 підтверджено роботу позивача в спірний період.
З огляду на наведене, суд доходить висновку про безпідставне неврахування до пільгового стажу роботи позивача періодів з 15.11.1994 року по 07.06.1996 рік, з 05.01.2001 по 13.04.2001 рік.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності згідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з часу звернення за призначенням пенсії, а саме з 03.01.2024 року, суд зазначає про таке.
У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Отже, суди не наділені повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України та не вправі підміняти собою держані органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що вирішення питання щодо призначення позивачу пенсії віднесено до дискреційних повноважень відповідача, а тому суд позбавлений можливості вручатися у дискреційні повноваження відповідача та зобов`язувати його призначати пенсію, у зв`язку з чим вказана позовна вимога задоволенню не підлягає.
Одночасно суд у відповідності до вимог ч.2 ст. 9 КАС України важає за необхідне вийи за межі заявлених позовних вимог та зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», 03.01.2024р.з урахуванням висновків суду наведених в даному рішенні, оскільки це є необхідним та захисту прав та законних інтересів позивача.
Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
На підставі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені судові витрати у розмірі 605,60 грн.
Керуючись ст. 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 258, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві зарахувати ОСОБА_1 період його роботи з 15.11.1994 року по 07.06.1996 рік, з 05.01.2001 по 13.04.2001 рік як стаж роботи на пільгових умовах за списком №1, та зарахувати до загального стажу роботи періоди роботи на території російської федерації з 10.04.2007 року по 16.05.2007 рік, з 25.08.2007 року по 14.10.2007 рік, з 13.05.2008 року по 14.06.2008 рік, з 31.03.2010 року по 28.08.2010 рік, з 13.11.2010 року по 14.08.2011 рік, з 29.11.2011 року по 17.07.2012 рік, з 05.08.2013 року по 15.10.2013 рік, з 20.12.2013 року по 12.03.2014 рік, з 07.07.2014 року по 15.09.2014 рік, 19.11.2014 року по 17.02.2015 рік, з 29.06.2015 року по 18.03.2016 рік, з 18.07.2016 року по 25.10.2016 рік, з 26.10.2016 року по 09.06.2017 рік, з 14.10.2017 року по 31.07.2018 рік, з 07.11.2018 року по 22.02.2019 рік.
Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», 03.01.2024р.з урахуванням висновків суду наведених в даному рішенні.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 605,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Златін