Справа № 300/4058/23
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/4058/23 пров. № А/857/15909/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Мікули О. І.,

суддів Гінди О. М., Курильця А. Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року у справі №300/4058/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

суддя в 1-й інстанції Кафарський В. В.,

дата ухвалення рішення 07 серпня 2023 року,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення 07 серпня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Адвокат Мищишин І. В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася в суд з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні їй перерахунку пенсії по втраті годувальника у розмірі 100% від останнього розміру пенсії, який отримував померлий ОСОБА_2 відповідно до ч.1 ст.37 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а також зобов`язати відповідача здійснити перерахунок її пенсії відповідно до ч.1 ст.37 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та призначити пенсію на утриманців (синів) ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 100% від останнього розміру пенсії, який отримував померлий ОСОБА_2 та виплату пенсії з моменту виникнення права на отримання пенсії по втраті годувальника.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_5 провести перерахунок пенсії у зв`язку із втратою годувальника із урахуванням довідок про заробітну плату від 18 жовтня 2020 року №05/2612, виданої ВАТ Укрнафта Охтирське управління бурових робіт за період з лютого по грудень 1985 року, від 30 серпня 2010 року року №11.648, виданої Прикарпатським управлінням бурових робіт за період з січня 1986 року по грудень 1991 року року, від 30 серпня 2010 року року №11.649, виданої Прикарпатським управлінням бурових робіт за період з січня 1992 року по грудень 1997 року, від 30 серпня 2010 року року №11.650, виданої Прикарпатським управлінням бурових робіт за період з січня 1998 року по червень 2000 року, від 03 листопада 2010 року №01/5-23/40240, виданої ВАТ Газпромнефть-Ноябрьскнефтегаз за період з вересня 2000 року по травень 2001 року, б/н, видної ТОВ Сервісна бурова компанія за період з травня 2011 року по грудень 2010 року року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області врахувати за заявою ОСОБА_1 при обчисленні розміру пенсії у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 дані довідок про заробітну плату від 18 жовтня 2020 року №05/2612, виданої ВАТ Укрнафта Охтирське управління бурових робіт за період з лютого по грудень 1985 року, від 30 серпня 2010 року року №11.648, виданої Прикарпатським управлінням бурових робіт за період з січня 1986 року по грудень 1991 року року, від 30 серпня 2010 року року №11.649, виданої Прикарпатським управлінням бурових робіт за період з січня 1992 року по грудень 1997 року, від 30 серпня 2010 року року №11.650, виданої Прикарпатським управлінням бурових робіт за період з січня 1998 року по червень 2000 року, від 03 листопада 2010 року №01/5-23/40240, виданої ВАТ Газпромнефть-Ноябрьскнефтегаз за період з вересня 2000 року по травень 2001 року, б/н, видної ТОВ Сервісна бурова компанія за період з травня 2011 року по грудень 2010 року року, у зв`язку із чим перерахувати та виплатити їй пенсію у зв`язку із втратою годувальника з моменту призначення із урахуванням раніше виплачених сум. В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню. В обгрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що позивачці при переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника не було взято для обчислення пенсії періоди стажу і заробітку годувальника ( ОСОБА_2 ) в російській федерації, а також не взято для обрахунку заробітну плату годувальника ( ОСОБА_2 ) за 60 місяців до 01 липня 2000 року (згідно з довідками про заробітну плату за 1986-2000 роки у структурній одиниці (філії) Укрнафта буріння ПАТ Укрнафта). Натомість, згідно з матеріалами архівної пенсійної справи ОСОБА_2 подані довідки про заробітну плату не підтверджені первинними документами (або актами перевірки), а також в окремих місяцях суми виплат перевищують 5,6. Зазначає, що починаючи з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. За результатами письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав стосовно рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19 червня 2023 року. З врахуванням наведеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть від 26 вересня 2022 року серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с. 78).

14 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника (а.с. 54).

Рішенням від 24 жовтня 2022 року №35 за заявою позивача призначено пенсію у зв`язку із втратою годувальника (а.с. 101).

Листом від 23 лютого 2023 року №1072-659/Я-02/8-0900/23 ОСОБА_1 повідомлено, що для обчислення розміру пенсії по втраті годувальника враховано заробітну плату померлого ОСОБА_2 у нульовому варіанті, у зв`язку із тим, що наявні у матеріалах архівної пенсійної справи довідки про заробітну плату не підтверджені первинними документами (або актами перевірки), а також в окремих місяцях суми виплат перевищують 5,6, тому після надходження актів перевірок довідок про заробітну плату, розмір пенсії буде перераховано (а.с.12-13).

02 березня 2023 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області із проханням перерахувати пенсію по втраті годувальника виходячи із розміру пенсії, яку отримував померлий ОСОБА_2 та із урахуванням усіх документів, що знаходяться в матеріалах його архівної пенсійної справи (а.с. 14).

Водночас, на переконання відповідача, ОСОБА_1 не має права на переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника із врахуванням стажу і заробітку, набутого на території російської федерації, що підтверджується змістом листа від 29 березня 2023 року (а.с. 15).

Вважаючи протиправними дій відповідача щодо відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок пенсії по втраті годувальника у розмірі 100% від останнього розміру пенсії, який отримував померлий ОСОБА_2 відповідно до ч.1 ст.37 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, позивач звернулась до суду із цим позовом у суд.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що на момент смерті ОСОБА_2 йому була призначена та виплачувалась пенсія з урахуванням довідок про заробітну плату в російській федерації, що відповідачем не заперечується, а тому виплата пенсії у зв`язку з втратою годувальника повинна проводитись у відповідному відсотковому співвідношенні до пенсії, яку отримував померлий годувальник саме на час настання смерті, у тому числі із урахуванням періодів заробітної плати, які визначали розмір пенсії годувальника і не оспорювались на момент його смерті, а тому належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача врахувати за заявою ОСОБА_1 при обчисленні розміру пенсії у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 дані довідок про заробітну плату від 18 жовтня 2020 №05/2612, виданої ВАТ Укрнафта Охтирське управління бурових робіт за період з лютого по грудень 1985 року, від 30 серпня 2010 року №11.648, виданої Прикарпатським управлінням бурових робіт за період з січня 1986 року по грудень 1991 року року, від 30 серпня 2010 року №11.649, виданої Прикарпатським управлінням бурових робіт за період з січня 1992 року по грудень 1997 року, від 30 серпня 2010 року №11.650, виданої Прикарпатським управлінням бурових робіт за період з січня 1998 року по червень 2000 року, від 03 листопада 2010 року №01/5-23/40240, виданої ВАТ Газпромнефть-Ноябрьскнефтегаз за період з вересня 2000 року по травень 2001 року, б/н, видної ТОВ Сервісна бурова компанія за період з травня 2011 року по грудень 2010 року року, у зв`язку із чим перерахувати та виплатити їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника з моменту призначення із урахуванням раніше виплачених сум. Щодо вимоги позивача призначити пенсію у зв`язку із втратою годувальника, то у задоволенні такої необхідно відмовити, оскільки пенсія по втраті годувальника за заявою ОСОБА_1 вже призначена, доказів припинення виплати такої пенсії ані позивачем, ані відповідачем суду не надано.

Колегія суддів зазначає, що апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, тому з врахуванням ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Даючи правову оцінку висновку суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, колегія суддів вважає, що такий відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

За змістом ст.1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV) пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України №1058 відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Ч.1 ст.10 Закону №1058-ІV передбачає, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з ч.1 ст.36 Закону №1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 по 21.02.2014 за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

За змістом п.1 ч.2 ст.36 Закону №1058-ІV непрацездатними членами сім`ї вважаються, серед іншого, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Частина 3 ст.36 Закону №1058-ІV передбачає, що до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Таким чином, члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається із заробітку чи пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону №1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

З системного аналізу наведених вище правових норм суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається із заробітку годувальника чи пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті. Призначення особі пенсії по втраті годувальника можливе за одночасної наявності двох таких умов у їх сукупності непрацездатність цієї особи (наявність інвалідності або досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону) та перебування на утриманні померлого годувальника (перебування на повному утриманні померлого годувальника або одержання від нього допомоги, що була постійним і основним джерелом засобів до існування). При цьому, обидві ці умови мають існувати саме на момент смерті годувальника. Непрацездатний член сім`ї померлого годувальника, для якого його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, та який й сам одержує пенсію, має право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, подавши при цьому відповідну заяву, документи про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших додаткових документів.

Крім того, отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника безпосередньо залежить від виду та розміру пенсійного забезпечення, що отримувала померла особа. Визначення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника проводиться в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті, тобто від розміру пенсії, яку отримувала померла особа (годувальник) за життя з фактичного її розміру.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , отримує пенсію в разі втрати годувальника, що підтверджується рішенням №35 від 24 жовтня 2022 року.

Зі змісту розрахунку призначеної пенсії вбачається, що пенсія по втраті годувальника призначена із урахуванням таких показників: страховий стаж померлого годувальника 42 роки 9 місяців 1 день, при цьому заробітна плата померлого годувальника за періоди з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2003 року врахована у нульовому варіанті (а.с. 101-105).

Крім того, при призначенні позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника, не враховано розмір пенсії померлого годувальника ОСОБА_2 , який останній отримував до часу смерті.

Так, зі змісту листа відповідача від 29 березня 2023 року №2252-1849/Я-03/8-0900/23 вбачається, що при переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 не було взято для обчислення пенсії періоди стажу і заробітку годувальника ( ОСОБА_2 ) в російській федерації, а також не взято для обрахунку заробітну плату годувальника ( ОСОБА_2 ) за 60 місяців до 01 липня 2000 року (згідно з довідками про заробітну плату за 1986-2000 роки у структурній одиниці (філії) Укрнафта буріння ПАТ Укрнафта).

Разом з тим, матеріалами справи стверджується, що померлий ОСОБА_2 отримував пенсію по інвалідності у розмірі 90% від пенсії за віком як інвалід другої групи. Розмір пенсії за віком, від якої у відсотковому співвідношенні було обраховано розмір пенсії по інвалідності, становив 13818,98 грн, виходячи із страхового стажу із страхового стажу 42 роки 9 місяців 1 день. При цьому, із урахуванням усіх надбавок фактично до виплати померлий отримував пенсію по інвалідності у сумі 13831,09 грн. (а.с.159).

Як вбачається з матеріалів справи, при призначенні пенсії ОСОБА_2 по інвалідності та при її подальших перерахунках відповідачем враховано заробітну плату ОСОБА_2 за періоди з 01 жовтня 1986 по 30 вересня 1991 року, з 01 липня 2000 року по 31 серпня 2010 року, у зв`язку із чим індивідуальний коефіцієнт заробітної плати померлого годувальника склав 4,70790 (а.с. 159-163).

Крім того, судом першої інстанції правильно встановлено, що у матеріалах архівної справи померлого годувальника містяться: довідка про заробітну плату від 18 жовтня 2020 №05/2612, видана ВАТ Укрнафта Охтирське управління бурових робіт за період з лютого по грудень 1985 року; довідка про заробітну плату від 30 серпня 2010 року №11.648, видана Прикарпатським управлінням бурових робіт за період з січня 1986 року по грудень 1991 року року; довідка про заробітну плату від 30 серпня 2010 року №11.649, видана Прикарпатським управлінням бурових робіт за період з січня 1992 року по грудень 1997 року; довідка про заробітну плату від 30 серпня 2010 року №11.650, видана Прикарпатським управлінням бурових робіт за період з січня 1998 року по червень 2000 року; довідка про заробітну плату від 03 листопада 2010 року №01/5-23/40240, видана ВАТ Газпромнефть-Ноябрьскнефтегаз за період з вересня 2000 року по травень 2001 року; довідка про заробітну плату б/н, видана ТОВ Сервісна бурова компанія за період з травня 2011 року по грудень 2010 року року (а.с. 128-133).

Наявність вищевказаних документів пенсійним органом не заперечується.

Таким чином, вищенаведеними доказами підтверджується, що на момент смерті ОСОБА_2 йому була призначена та виплачувалась пенсія з урахуванням вищевказаних довідок про заробітну плату, що відповідачем не заперечується, а тому виплата пенсії у зв`язку з втратою годувальника повинна проводитись у відповідному відсотковому співвідношенні до пенсії, яку отримував померлий годувальник саме на час настання смерті, у тому числі із урахуванням наведених вище періодів заробітку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказані періоди заробітної плати визначали розмір пенсії годувальника і не оспорювались на момент його смерті, а тому підлягають врахуванню при обчисленні розміру пенсії в зв`язку з втратою годувальника.

Крім того, колегія суддів не може залишити поза увагою покликання апелянта на те, що з 01 січня 2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, а для України зазначений міжнародний договір припинив свою дію 19 червня 2023 року, оскільки право позивача на врахування довідок для перерахунку пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з російською федерацією.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на момент смерті ОСОБА_2 йому була призначена та виплачувалась пенсія з урахуванням довідок про заробітну плату в російській федерації, що відповідачем не заперечується, а тому виплата пенсії у зв`язку з втратою годувальника повинна проводитись у відповідному відсотковому співвідношенні до пенсії, яку отримував померлий годувальник саме на час настання смерті, у тому числі із урахуванням періодів заробітної плати, які визначали розмір пенсії годувальника і не оспорювались на момент його смерті, а тому належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача врахувати за заявою ОСОБА_1 при обчисленні розміру пенсії у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 дані довідок про заробітну плату від 18 жовтня 2020 №05/2612, виданої ВАТ Укрнафта Охтирське управління бурових робіт за період з лютого по грудень 1985 року, від 30 серпня 2010 року №11.648, виданої Прикарпатським управлінням бурових робіт за період з січня 1986 року по грудень 1991 року року, від 30 серпня 2010 року №11.649, виданої Прикарпатським управлінням бурових робіт за період з січня 1992 року по грудень 1997 року, від 30 серпня 2010 року №11.650, виданої Прикарпатським управлінням бурових робіт за період з січня 1998 року по червень 2000 року, від 03 листопада 2010 року №01/5-23/40240, виданої ВАТ Газпромнефть-Ноябрьскнефтегаз за період з вересня 2000 року по травень 2001 року, б/н, видної ТОВ Сервісна бурова компанія за період з травня 2011 року по грудень 2010 року року, у зв`язку із чим перерахувати та виплатити їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника з моменту призначення із урахуванням раніше виплачених сум.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів зауважує, що рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року у справі №300/4058/23 в частині відмовлених позовних вимог не оскаржується в апеляційному порядку, тому колегія суддів вважає недоцільним виходити за межі апеляційної скарги та переглядати оскаржуване рішення в цій частині.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог у частині їх задоволення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року у справі №300/4058/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді О. М. Гінда
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 14 березня 2024 року.