Справа № 308/2690/24
Суддя: Шумило Н. Б.
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/2690/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі

головуючого судді - Шумило Н.Б.

за участю секретаря судового засідання Кравчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача інспектор Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП Малець Олексій Михайлович, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача інспектор Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП Малець Олексій Михайлович, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №1426122 від 12 лютого 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування позову посилається на те, що постановою інспектора Управління патрульної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції Малець Олексія Михайловича від 12 лютого 2024 року серії ЕНА № 1426122 його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 1700,00 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч.6 ст.122 КУпАП, за те що 12 лютого 2024 р. в АДРЕСА_1 здійснив порковку на місці для інвалідів чим порушив п. 8.4 ПДР України.

Вважає вказану постанову протиправною та такою що підлягає скасуванню, оскільки позивач має на утриманні сина ОСОБА_2 , 2022 р.н., який є особою з інвалідністю, що підтверджується копією посвідчення від 29.08.2022р. № НОМЕР_1 . Підставою для зупинки що дає право було припарковано транспортний засіб з метою доставки дитини з мамою до торгівельного центру Дастор. Про вказані обставини поліцейсткий був повідомлений, проте інформацію надану ним проігнорував.

Крім того вказує, що інспектором не було дотримано вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП, не обгрунтовано накладення штрафу у максимальному розмірі, не вжито жодних дій щодо роз`яснення водію його прав та обов`язків передбачених ст. 268 КУпАП, надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. Поліцейським, всупереч положенням КУпАП не проведено дій по розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених приписами Інструкції №1395.

Процесуальні дії по справі, заяви сторін

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.02.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Постановлено справу розглядати із врахуванням особливостей провадження, встановлених ст. 286 КАС України. Призначено справу до судового розгляду з повідомленням сторін.

22.02.2024 від представника ДПП поступило клопотання про відкладення розгляду справи, для подачі відзиву.

Крім того, 22.02.2024 до суду від представника позивача адвоката Шпуганич В.П. поступила заява про повернення надмірно сплаченої суми судового збору в розмірі 605,60 грн. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 14.03.2024 вказану заяву представника позивача про повернення надміру сплаченої суми судового збору було задоволено.

27.02.2024 до суду від представника відповідача ДПП Вовканича А.І., який діє на підставі довіреності від 10.01.2024 року, через систему «Електронний суд» поступив відзив на позовну заяву, з доказами його направлення іншим учасникам справи. У відзиві зазначено, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що 12.02.2024 екіпажем патрульної поліції УПП в Закарпатській області ДПП під час несення служби в м. Ужгороді під час патрулювання по вулиці Собранецька, 89 виявили транспортний засіб AUDІ Q7 з державним номерним знаком НОМЕР_2 , який був запаркований на місці для інвалідів, чим порушив п. 8.4.ґ ПДР України. Водієм зазначеного транспортного засобу виявився позивач. Інспектор належним чином представився, назвав причину та підставу зупинки та перевірки документів, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 ПДР України.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог пункту 8.4.ґ ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 6 ст. 122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (підтверджується відеозаписом на 01 хв 45 сек відеозапису та 2-га хв 31 сек.) Всі усні доводи позивача були взяті до уваги про розгляді справи про адміністративне правопорушення, письмових пояснень позивач не надав. Інспектор виніс постанову за ч. 6 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 1 700 (тисяча сімсот) грн. 00 копійок, відповідно до санкції вказаної статті.

Відповідно до ст. 285 КУПАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови, та під підпис було запропоновано отримати її копію.

Вважають, адміністративний позов про скасування постанови про адміністративне порушення таким, що не підлягає до задоволення у зв`язку з тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Звертають увагу, що викладені позивачем аргументи в доведення своєї невинуватості щодо перевезення дитини з інвалідністю 12.02.2024 о 15:32 год по вул. Собранецька, 89 (на парковці ТЦ «Дастор») не відповідають дійсності. Відповідачем надано суду для дослідження Доказ скоєння правопорушення Позивачем, а саме диск з відеозаписом в якому вбачається, що під час спілкування з поліцейським, позивач не заперечує порушення ним ПДР України в частині паркування транспортного засобу Audi Q7 з номерним знаком НОМЕР_2 в зоні дії дорожнього знаку НОМЕР_3 (Місце для стоянки) та 5.43 (Зона стоянки) разом з табличкою 7.17. (Особи з інвалідністю) На 25 секунді відеозапису наданого суду, ОСОБА_1 говорить «Ну не було де паркуватись, я тільки на минуту». Таким чином Позивач визнав скоєння ним правопорушення.

Протягом всього часу спілкування з працівниками патрульної поліції 12.02.2024 на парковцці ТЦ «Дастор» за адресою: вул. Собранецька. 89 в м. Ужгород, позивач ні разу не заявив, про те, що разом з ним знаходиться син, який має інвалідність і він являється особою, яка перевозить особу з інвалідністю, що могло дати йому правову підставу для паркування транспортного засобу в зоні дії дорожнього знака НОМЕР_3 та 5.43 разом з табличкою 7.17. Крім того, ніякі документи ОСОБА_1 не пред`являв поліцейським. Таким чином, вимога щодо неправомірності винесення постанови ЕНА №1426122 від 12.02.2024 поліцейським спростовується.

Щодо аргументів позивача про неознайомлення його з правами особи яка притягається до адміністративної відповідальності, то це твердження спростовується відеозаписом доданим до постанови (01 хв. 45 сек. та повторне ознайомлення з правами на 2 хв. 31 сек.), де відбувається ознайомлення позивача з правами особи яка притягається до відповідальності. Ознайомлення з правами позивача як особи яка притягаєється до відповідальності додатково підтверджується його підписом у пункті 8 Постанови ЕНА №1426122 від 12.02.2024.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення у відповідності до вимог ст.283 КУпАП, чим і завершився розгляд даної справи. Так, інспектор - Малець Олексій, враховуючи умисел стоянки ТЗ Ауді Q7 з номерним знаком НОМЕР_2 в зоні дії дорожнього знаку 5.42.1. та 5.43 та дорожньої таблички 7.17., керуючись власною правосвідомістю, оцінкою доказів, ступенем вини правопорушника та характером правопорушення наклав штраф на позивача в межах санкції ч. 6 ст. 122 КУпАП. Таким чином, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню.

Позивач в судове засідання 07.03.2024 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення від нього не надходило. Заслухавши думку представників сторін, які не заперечили щодо розгляду справи без позивача, судом ухвалено проводити розгляд справи за відсутності позивача.

У судовому засіданні 07.03.2024 представник позивача - адвокат Шпуганич В.П., який діє на підставі ордеру серія АО №1116278 від 21.02.2024, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні тим, які викладені у позові. Крім того, зазначив, що позивач є батьком який виховує дитину інваліда, вказане підтверджується документально, і наведене відповідач не спростував. Крім того, позивач може і не повідомив працівників поліції, що має право стояти на місці для інвалідів, оскільки перебував в стресовому стані. При цьому, вважають що відповідач поверхнево віднісся до встановлення усіх обставин справи, не було дотримано вимог передбачених ст. 33 КУпАП, та безпідставно накладено штраф у максимальному розмірі. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача ДПП Вовканич А.І., який діє на підставі довіреності від 10.01.2024 року, в судовому засіданні 07.03.2024 щодо вимог позову заперечив з підстав наведених у відзиві на позовну заяву, пояснення надав аналогічні викладеним у відзиві. Вважає, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є обґрунтованою та законною, відтак скасуванню не підлягає.

У наступне судове засідання, призначене на 14.03.2024 учасники справи не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, при цьому, третя особа про причини неявки суд не повідомила, а представники сторін подали заяви, в яких серед іншого просили проводити розгляд справи за їх відсутності, вказані заяви додано до матеріалів справи.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

За наведених обставин, суд вважає за можливе завершувати розгляд справи за відсутності учасників справи на підставі наявних у ній доказів.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 1426122 від 12.02.2024 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. за ч.6 ст. 122 КУпАП.

Зі змісту вказаної постанови слідує, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «АUDI», реєстраційний номер НОМЕР_2 12.02.2024 о 15:26:11 в м.Ужгород, вул. Собранецька, 89, здійснив парковку на місці для інвалідів, чим порушив п. 8.4.ґ. Правил дорожнього руху Порушення вимог інформаційно-вказівних знаків.

Згідно копії посвідчення серія НОМЕР_4 від 29.08.2022 таке видано ДСП Ужгородської МР про те, що державна соціальна допомога дитині з інвалідністю призначена ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також у вказаному посвідченні зазначено дані про законного представника (опікуна) дитини з інвалідністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, до відзиву додано фотосвітлини на яких зафіксовано транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_2 , відеозапис, з якого вбачаються обставини вчинення адміністративного правопорушення, процедури розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови.

Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів

У відповідності до частин першої, другої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Факт порушення водієм Правил дорожнього руху фіксується відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та повинен бути достатньо обґрунтованим належними та допустимими доказами, які б усували будь-які сумніви щодо наявності такого порушення.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частиною 6 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю".

Відповідно до п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 8.4.ґ. ПДР передбачено, що дорожні знаки поділяються на групи: серед яких інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Факт порушення водієм Правил дорожнього руху фіксується відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та повинен бути достатньо обґрунтованим належними та допустимими доказами, які б усували будь-які сумніви щодо наявності такого порушення.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що позивачем у позовній заяві неоспорюється те, що 12.02.2024 року в м.Ужгороді по вул. Собранецька, 89, він на транспортному засобі марки «АUDI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснив парковку на місці для інвалідів.

При цьому, позивач ОСОБА_1 , як на підставу цього адміністративного позову, покликався на те, що він має на утриманні сина ОСОБА_2 , який є дитиною з інвалідністю, тому саме з метою доставки дитини з мамою до торгівельного центру Дастор припаркував транспортний засіб на місці для інвалідів. Також вказує, що про вказані обставини був повідомлений поліцейський, однак вказану інформацію проігнорував.

Проте, наведені доводи позивача суд визнає необгрунтованими, виходячи із матеріалів відеозапису події з бодікамери поліцейського, що були долучені представником відповідача до відзиву на позовну заяву. Так, з переглянутого відеозапису об`єктивно вбачається місцезнаходження транспортного засобу марки «АUDI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який припаркований на місця для інвалідів, позивач перебував біля вказаного транспортного засобу, та коли до нього підійшли працівники поліції і запитали чому він припаркувався на місці для інвалідів, позивач відповів: «не було де стати», «я два круга обійшов», «я тільки на минуту сумку передати». Даним відеозаписом також підтведжується, що в ході спілкування з працівниками поліції, позивач не повідомляв їм, що має на утриманні дитину з інвалідністю, а також що привіз дитину з мамою до торгового центру.

Статтею 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Одним із прав, гарантованих статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є право на захист/юридичну допомогу, таке право становить одну з основоположних засад справедливого розгляду.

Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що беручи до уваги особливу вразливість особи на початкових етапах провадження, коли він потрапляє в стресову ситуацію, забезпечення доступу до захисника на ранніх етапах є процесуальною гарантією права не свідчити проти себе та основною гарантією недопущення порушення його прав.

Так, у своєму позові позивач посилається на те, що в порушення вимог закону працівниками поліції не вжито жодних дій щодо роз`яснення його прав та обов`язків передбачених ст. 268 КУпАП, та щодо надання можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Водночас, вказані твердження позивача також спростовуються дослідженим під час судового засідання відеозаписом, на якому чітко зафіксовано, що інспектором поліції Малець О.М. було дотримано процедуру під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, позивачу були роз`яснені у повному обсязі його права, в тому числі право на правову допомогу, і з`ясовано чи бажає він скористатися своїми правами, на що ОСОБА_1 відповів, що нічого не бажає. Також, було роз`яснено порядок оскарження постанови та сплати штрафу, водноч позивач не оспорював на місці оскаржуваної постанови та отримав її копію. Крім того, про отримання копії оскаржуваної постанови та роз`яснення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, позивач ОСОБА_1 особисто розписався у відповідних графах оскаржуваної постанови.

Наведене свідчить, що на стадії розгляду справи про адміністративне правопорушення та під час винесення оскаржуваної постанови були дотримані норми чинного законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право на об`єктивний та справедливий розгляд справи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС).

Відтак, суд вважає, що доводи позивача зводяться до незгоди із оскаржуваною постановою відповідача та зазначеними у ній фактичними обставинами адміністративного правопорушення, оскільки позивачем не доведено протиправність оскаржуваної постанови відповідача, а доводи позивача об`єктивно спростовуються відеозаписом події з бодікамери поліцейського.

Разом із тим, суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду в справі №520/2261/19, викладений у постанові від 25.06.2020, де Судом зазначено, що доводи скаржниці про те, що суд першої інстанції всупереч вимогам частини другої статті 77 КАС України поклав обов`язок доказування на позивачку, не заслуговують на увагу, оскільки визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.03.2018 в справі №760/2846/17; постанові Верховного Суду від 14.02.2018 в справі №536/583/17, де обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Також, суд вважає, що згідно положень ст. 258 КУпАП у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, зокрема передбачених ч. 6 ст. 122 КУпАП, уповноважена посадова особа на місці вчинення правопорушення виносить постанову. У такому випадку протокол про адміністративне правопорушення не складається. Відтак, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена належним суб`єктом та у межах його компетенції.

Окрім того, із оскаржуваної постанови слідує, що відповідачем накладено адміністративне стягнення на позивача у межах санкції, передбаченої ч. 6 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст.286 КАС України.

Так, відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Даючи оцінку оскаржуваній постанові відповідача на відповідність критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку, що відповідач в межах спірних правовідносин діяв на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, з урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій та неупереджено.

Суд у даній справі також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З огляду на викладене, з врахуванням з`ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зважаючи на відмову в задоволенні позову, підстав для розподілу судових витрат (сплачений позивачем судовий збір у розмірі 605,60 грн.) в порядку статті 139 КАС України суд не вбачає.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст.2, 3, 5, 9, 72, 75-77, 90, 139, 286, 293 КАС України, ст. 122, 245, 251, 280 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача інспектор Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП Малець Олексій Михайлович, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження: м.Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3.

Третя особа: інспектор Управління патрульної поліції в Закарпатській області Малець Олексій Михайлович, місцезнаходження: м.Ужгород, вул. Олега Кошового, 2.

Повне рішення суду складено 14 березня 2024 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило