Справа № 380/24619/23
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 рокусправа № 380/24619/23

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України у Львівській області щодо неврахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції вислугу років в ДУ "Центр пробації", що становить в календарному обчисленні 13 (тринадцять) років 6 (шість) місяців 21 (двадцять один) день, у пільговому обчисленні 18 (вісімнадцять) років (00) місяців 27 (двадцять сім) днів;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції вислугу років, в ДУ "Центр пробації", що становить в календарному обчисленні 13 (тринадцять) років 6 (шість) місяців 21 (двадцять один) день, у пільговому обчисленні 18 (вісімнадцять) років (00) місяців 27 (двадцять сім) днів.

Ухвалою від 24.10.2023 відкрите провадження у справі без виклику сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходила службу в Державній кримінально-виконавчій службі України. Позивач з 01.06.2018 по 02.12.2022 проходила службу в Львівському районному відділі №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області (назву «Жовківський районний відділ» з 04 серпня 2021 року назву змінено на Львівський районний відділ №1), що підтверджується відповідними записами послужного списку Позивача особистий № Д-007516. З 05.12.2022 прийнята на службу до Національної поліції України.

Відповідно до витягу з наказу Державної установи «Центр пробації» від 30.11.2022р. № 663/к, ОСОБА_1 було звільнено зі служби. Вислуга років на день звільнення ОСОБА_1 у календарному обчисленні становить 13 (тринадцять) років 6 (шість) місяців 21 (двадцять один) день, у пільговому обчисленні 18 (вісімнадцять) років 00 (нуль) місяців 27 (двадцять сім) днів. Однак, така вислуга років у в Львівському районному відділі №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області не була зарахована до стажу служби в поліції. З огляду на це, на адресу ГУ НП у Львівській області було направлено заяву в інтересах Позивача щодо зарахуванню останній до стажу служби в поліції, пільгову вислугу років до його календарної вислуги років, яка надає право на призначення пенсії. Однак, листом від 02.08.2023 року Відповідач відмовив у задоволені заяви та зарахування стажу у пільговому періоді до стажу служби в поліції.

Вважає таку відмову протиправною та просить суд задовольнити позов.

Відповідач надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що Позивач з 01.06.2018 по 02.12.2022 проходила службу у Львівському районному відділі №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області (далі ДУ «Центр пробації» у Львівській області, що підтверджується відповідними записами у послужному списку і відповідними записами у трудовій книзі. Згодом ОСОБА_1 була прийнята на службу в поліції згідно наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 05.12.2022 № 600 о/с на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Львівського управління поліції № 2 ГУНП у Львівській області. Станом на день подання відзиву позивач є діючим працівником ГУНП у Львівській області. Беручи до уваги норми чинного законодавства, зокрема перелік служб, котрі зараховуються до стажу служби в поліції (передбачені ч. 2 ст. 78 Закону № 580-VIII), вбачається, що відсутні підстави для зарахування вислуги років в ДУ «Центр пробації» у Львівській області.

Стверджує: «… додатково наголосимо на висновок Верховного Суду від 31 березня 2020 року у справі № 520/2067/19, в якому встановлено, що Постанова № 393 прийнята на виконання Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких, інших осіб» та може бути застосована для визначення вислуги років саме у випадку призначення пенсії. Про це позивача було повідомлено ГУНП у Львівській області від 02.08.2023 №Ш-84-366/Аз/03/13-2023. На сьогоднішній день ОСОБА_1 працює на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Львівського районного управління поліції № 2 ГУНП у Львівській області. … Таким чином, ГУНП у Львівській області не допустило протиправних дій, що, на думку, полягає у відмові зарахувати пільгову вислугу років до календарної вислуги років, оскільки дане питання буде вирішено безпосередньо при призначенні позивачу пенсії та до його вислуги років будуть зараховані всі періоди, в тому числі і в пільговому обчисленні. Оскільки позивач не звертався до відповідних органів із заявою про призначення пенсії та не надавав передбачених законодавством документів, то висновок про неправомірність дій відповідача є передчасним.».

Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив відповідача, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Із 05.12.2022 ОСОБА_1 прийнята на службу до Національної поліції України, де проходить службу на час звернення до суду.

До призначення у поліцію ОСОБА_1 з 12.05.2009 до 02.12.2022 проходила службу в Державній кримінально-виконавчій службі України.

Відповідно до витягу з наказу Державної установи «Центр пробації» від 30.11.2022р. № 663/к, ОСОБА_1 було звільнено зі служби. Вислуга років на день звільнення ОСОБА_1 у календарному обчисленні становить 13 (тринадцять) років 6 (шість) місяців 21 (двадцять один) день, у пільговому обчисленні 18 (вісімнадцять) років 00 (нуль) місяців 27 (двадцять сім) днів.

Відповідно до записів послужного списку позивачки:

з 12.05.2009 по 24.01.2012 Інспектор молодший ІІ категорії ВРіО Львівського слідчого ізолятора;

- з 24.01.2012 по 20.07.2012 Інспектор Жовківського районного підрозділу Городоцького міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДДУПВП у Львівській області;

- з 20.07.2012 по 16.10.2015 Інспектор Жовківського РП Городоцького міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ у Львівській області (у зв`язку з організаційно-штатними змінами);

- з 16.10.2015 по 01.01.2017 Інспектор Жовківського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ у Львівській області (у зв`язку з організаційно-штатними змінами);

- з 01.01.2017 по 04.10.2017 Інспектор Жовківського районного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції;

- з 17.10.2017 по 10.05.2018 Старший інспектор Жовківського районного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції;

- з 01.06.2018 по 02.12.2022 Старший інспектор Жовківського районного відділу філії у Львівській області.

Представником позивача скерований адвокатський запит від 28.07.2023 щодо зарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції пільгової вислуги років до її календарної вислуги років, яка надає право на призначення пенсії

ГУНП у Львівській області листом від 02.08.2023 № Ш-84/аз/03/13-2023 повідомило, що немає правових підстав для зарахування до стажу служби в поліції ОСОБА_1 , періоду проходження служби у вказаній установі. Станом на 01.08.2023 стаж служби в поліції позивачки становить 00 років 07 місяців 25 днів.

Не погодившись із такою відмовою, позивачка звернулась до суду.

Судом встановлено, що спір стосується зарахування до стажу служби в поліції позивачці вислуги років у органах Державної кримінально-виконавчої служби України у календарному та пільговому обчисленні.

Позивачка стверджує, що до стажу служби в поліції зарахуванню підлягає вислуга років, що становить в календарному обчисленні 13 (тринадцять) років 6 (шість) місяців 21 (двадцять один) день, у пільговому обчисленні 18 (вісімнадцять) років (00) місяців 27 (двадцять сім) днів.

Відповідач стверджує, що робота у ДКВС України на підставі частини другої статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» до стажу служби в поліції не зараховується.

Надаючи оцінку позиціям сторін у справі, суд застосовує наступні правові норми.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 78 Закону № 580-VIII передбачено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

У частині другій статті 78 Закону № 580-VIII визначено, що до стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Спірні правовідносини між сторонами склались щодо незарахування стажу роботи в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на час звільнення в ДУ «Центр пробації») до стажу служби в поліції.

Судом установлено, що позивачка з 12.05.2009 по 02.12.2022 проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України на різних посадах.

Згідно із пунктом 3 частини другої статті 78 Закону № 580-VIII до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України від 11 липня 2003 року № 1129-IV до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

При цьому, частина п`ята статті 23 Закону України від 23 червня 2005 року № 2713-IV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» передбачає, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про пробацію» від 5 лютого 2015 року 160-VIII визначено, що права, обов`язки, відповідальність, правовий та соціальний захист персоналу органу пробації визначаються Законом України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" та цим Законом.

Системний аналіз вище наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а у подальшому - поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV.

Згідно з преамбулою зазначеного Статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Крім того, частиною першою статті 6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» закріплено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Таким чином, на позивача, як і на інших працівників кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України «Про державну службу»), під час проходження ними служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, у тому числі й дія статей 22, 23 Закону України «Про міліцію» та відповідні норми Закону України «Про Національну поліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.

Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

Аналізуючи повноваження, завдання та функції відповідних органів, Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року в справі № 826/16143/18, у якій склалися подібні правовідносини, дійшов висновків про те, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Верховний Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

Позиція щодо зарахування вислуги років в Державній кримінально-виконавчій службі України до стажу служби у Національній поліції України підтримана Верховним Судом в постанові від 20 жовтня 2022 року у справі № 160/11127/20. В зазначеній постанові Верховний Суд, скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції та залишаючи в силі рішення першої інстанції, дійшов висновку, що стаж служби в Державній кримінально-виконавчій службі України підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.

Отже, врахувавши тотожність правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в установі виконання покарань, діяльність позивача, функції, які ним виконувались на момент проходження служби, статус позивача, суд дійшов висновку, що стаж служби позивача в Державній кримінально-виконавчій службі України підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про зобов`язання відповідача зарахувати позивачці до стажу роботи у поліції стаж роботи в органах ДКСВ України за період з 12.05.2009 до 02.12.2022 у календарному обчисленні.

Щодо позовних вимог про зарахування стажу у пільговому обчисленні, суд зазначає наступне.

За приписами статті 102 Закону України «Про Національну поліцію» пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Пунктом «б» статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські.

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01.10.2020 або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

За змістом статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються: а) військова служба; б) служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина перша статті 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).

Кабінетом Міністрів України 17 липня 1992 року № 393 прийнято постанову «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (далі - Постанова № 393).

Пунктом 1 Порядку № 393 передбачено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній кримінально-виконавчій службі, податковій міліції на посадах начальницького і рядового складу, в Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.

Пунктом 3 Порядку № 393 встановлено, що до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: в) один місяць служби за півтора місяця: ... у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, Служби судової охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств;

Слід зауважити, що у схожих за змістом правовідносинах за позовами працюючих поліцейських із вимогами про зарахування на підставі пункту 2 Постанови № 393 часу навчання у вищому навчальному закладі при обчисленні стажу служби в поліції для цілей встановлення надбавки за вислугу років та тривалості додаткової оплачуваної відпустки, Верховний Суд сформував висновок щодо доцільності застосування вказаних положень при вирішенні питання щодо обчислення означеного стажу, визначеного частиною другою статті 78 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого положення пункту 2 цієї Постанови застосуванню не підлягають, оскільки вони можуть бути застосовані для визначення вислуги років особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ саме у випадку призначення пенсії за вислугу років (постанови від 19 листопада 2019 року у справі № 520/903/19, від 31 березня 2020 року у справі № 520/2067/19, від 22 липня 2020 року у справі № 520/5960/19, від 13 серпня 2020 року у справі № 820/6656/16 та від 15 грудня 2021 року у справі № 520/11545/19).

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25 січня 2024 року у справі №640/3813/21.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовна вимога про зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи позивачки період роботи у органах ДКВС України у пільговому обчисленні є передчасною, оскільки позивачка не зверталась до відповідача із заявою про звільнення зі служби у зв`язку із виходом на пенсію за вислугою років.

Відтак позов у цій частині задоволенню не підлягає.

За приписами пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, разом із тим, якщо суб`єкт владних повноважень надасть докази правомірності свого рішення, то обов`язок спростувати такі докази покладається на позивача, що кореспондується із принципом змагальності сторін, закріпленому у ст. 3 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України у Львівській області щодо неврахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції вислугу років в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, що становить в календарному обчисленні 13 (тринадцять) років 6 (шість) місяців 21 (двадцять один) день.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції України у Львівській області () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до стажу служби в поліції вислугу років в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, що становить в календарному обчисленні 13 (тринадцять) років 6 (шість) місяців 21 (двадцять один) день.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України у Львівській області ( ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМорська Галина Михайлівна