Справа № 380/490/24
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2024-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2024 рокусправа № 380/490/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сподарик Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області по відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», враховуючи продовжений трудовий стаж, який складає більш як 24 місяці, після призначення пенсії незалежно від перерв у роботі;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати ОСОБА_1 , призначену пенсію відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкое державне пенсійне страхування», враховуючи продовжений трудовий стаж, який складає більш як 24 місяці, після призначення пенсії незалежно від перерв у роботі.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На думку позивача, відповідач неправильно обчислив розмір пенсії, на отримання якої позивач має право. Вказує, що після призначення пенсії позивач продовжив працювати. Встановивши, що пенсія йому виплачується у зменшеному розмірі, позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії з урахуванням продовженого страхового стажу, який складає більш як 24 місяці після призначення пенсії. Однак, відповідач відмовив у здійсненні перерахунку пенсії позивача. У зв`язку із зазначеним, позивач звернулась до суду із позовом, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді від 15.01.2024 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також усі докази/належним чином завірені копії документів на спростування вимог позовної заяви.

Відповідач позов не визнав, 01.03.2024 за вх.№45000ел від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що позивач із заявою встановленого зразка про перерахунок пенсії відповідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не звертався, рішення про відмову у перерахунку пенсії із врахуванням положень ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не приймалося. Відповідь на звернення позивача не є рішеннями суб`єкта владних повноважень, а носить лише інформативний характер. Зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку як працюючий одержувач пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України від 09.07.20203 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 19.12.2011. Пенсію було обчислено при загальному страховому стажі 40 років 02 місяці 17 днів (по 10.01.2012). Коефіцієнт страхового стажу 0,40167. Середньомісячний заробіток, обчислений із заробітної плати з 01.01.1987 по 31.12.1991 та з 01.07.2000 по 31.01.2012. Індивідуальний коефіцієнт заробітку 0,89813. Відповідно до абз. 5 п. 3 ст. 42 Закону 1085 без додаткового звернення особи проведено перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу, набутого після призначення пенсії, з 01.04.2019 пенсію обчислено при загальному страховому стажі 44 роки 04 місяці 23 дні (по 28.02.2019); з 01.04.2021 при загальному страховому стажі 46 років 04 місяців 23 днів (по 28.02.2021). Такий перерахунок було також здійснено з 01.04.2023, внаслідок чого розмір пенсії з 01.04.2023 3582,43 гривень. На сьогоднішній день пенсію обчислено при загальному страховому стажі 47 років 05 місяців 23 днів (по 31.03.2022). Коефіцієнт страхового стажу 0,47417. На час проведення вказаного перерахунку, в персональній обліковій картці в реєстрі застрахованих осіб за період з 01.04.2022 відсутні дані про сплату страхових внесків та інформація щодо нарахування заробітної плати. З огляду на наведене, вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, просить у задоволенні позову відмовити.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в порядку частини сьомої статті 262 КАС України від учасників справи не надходило. З огляду на ці обставини суд на підставі частини п`ятої статті 262 КАС України розглянув справу в порядку письмового провадження (без проведення судового засідання, за наявними матеріалами) в межах строку, визначеного статтею 258 КАС України.

Суд з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

ОСОБА_1 перебуває на обліку як працюючий одержувач пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», з 19.12.2011.

Пенсію було обчислено при загальному страховому стажі 40 рік 02 місяців 17 днів (по 10.01.2012). Коефіцієнт страхового стажу- 0,40167. Середньомісячний заробіток, обчислений із заробітної плати з 01.01.1987 по 31.12.1991 та з 01.07.2000 по 31.01.2012. Індивідуальний коефіцієнт заробітку - 0,89813.

Відповідно до абз. 5 п. 4 ст. 42 Закону 1058 без додаткового звернення особи, позивачу проведено перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу, набутого після призначення пенсії, з 01.04.2019 пенсію обчислено при загальному страховому стажі 44 рік 04 місяці 23 дні (по 28.02.2019); з 01.04.2021 - при загальному страховому стажі 46 років 04 місяці 23 дні (по 28.02.2021).

Розмір заробітку для обчислення пенсії, із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки (2014 - 2016) - 3764,40 грн., збільшеного на коефіцієнти 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197, відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», 01.04.2020 №251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році», від 22.02.2021 №127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році», від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» становить 7405,03 грн. (з 01.04.2022 інформація про сплату внесків відсутня).

Розмір пенсійних виплат позивача з 01.03.2023 складав 3 499,60 грн:

- розмір пенсії за віком (ст.27) (6650,68 * 0,46333) - 3081,46 грн;

- доплата за понаднормовий стаж (ст.28 ч. 1. абз.2) (за 11 років) - 118,14 грн.;

- компенсаційна виплата 70-ти річним (300) - 300,00 грн.

Станом на 01.03.2023 пенсію було обчислено при загальному страховому стажі 46 років 04 місяці 23 дні (по 28.02.2021). Коефіцієнт страхового стажу - 0,46333 ((556/100*12)*1).

Середньомісячний заробіток, обчислений із заробітної плати 3 01.01.1987 по 31.12.1991 та з 01.07.2000 по 31.01.2012 - 6650,68 грн. Індивідуальний коефіцієнт заробітку - 0,89813.

Відповідно до абз. 5 п. 4 ст. 42 Закону 1058 без додаткового звернення особи, позивачу проведено перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу та заробітку, набутих після перерахунку пенсії, внаслідок чого розмір пенсії з 01.04.2023 - 3582,43 грн:

- розмір пенсії за віком (ст.27) (6650,68 грн. Х 0,47417) - 3153,55 грн.

- доплата за понаднормовий стаж (ст.28 ч. 1. абз.2) (за 12 років) - 128,88 грн.

- компенсаційна виплата 70 - річним (300) - 300,00 грн.

На сьогоднішній день пенсію обчислено при загальному страховому стажі 47 років 05 місяці 23 дні (по 31.03.2022). Коефіцієнт страхового стажу - 0,47417 ((569/100*12)*1).

ОСОБА_1 , 11.08.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою в якій просив здійснити перерахунок пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», враховуючи продовжений трудовий стаж, який складає більш як 24 місяці після призначення пенсії на підставі поданого позивачем перерахунку пенсії.

Листом від 30.08.2023 за №23164/23663/Ц-52/8-1300/23, відповідач повідомив позивача, що пенсія обчислюється з врахуванням страхового стажу 47 років 05 місяців 23 дні (зараховано до 31.03.2022), коефіцієнт страхового стажу 0,47417 та заробітній платі за період роботи з 01.07.1987 по 31.12.1991 згідно довідки про заробітну плату та з 01.07.2000 по 31.01.2012 за даними персоніфікованого обліку, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 0,89813. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії із застосуванням проіндексованої середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески 7405,03 грн, становить 6650,68 грн (7405,03 грн х 0,89813). Розмір пенсійної виплати з 01.04.2023 становить 3582,43 грн. Доплата за період з 01.04.2023 по 31.05.2023 в сумі 165,66 грн та пенсія за червень 2023 року в сумі 3582,43 виплачено в червні 2023 року.

Не погодившись з відповіддю відповідача, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

При вирішенні спору суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Визначене Конституцією України право громадян на соціальний захист конкретизоване у Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі також - Закон №1058-IV), яким встановлено порядок нарахування та виплати пенсії.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону №1058-ІV установлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною другою статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що за рахунок коштів накопичувальної системи пенсійного страхування, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках Накопичувального фонду або на індивідуальних пенсійних рахунках у відповідних недержавних пенсійних фондах суб`єктах другого рівня системи пенсійного забезпечення, здійснюються такі пенсійні виплати, як довічні пенсії і одноразова виплата.

Відповідно до статті 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Відповідно до частини другої статті 28 Закону № 1058-IV з 1 січня 2018 року для осіб, які досягли віку 65 років, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, але не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною першою статті 40 Закону № 1058-IV встановлено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до положень частини другої статті 40 Закону №1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1+ Кз2+Кз3+...+Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У позовній заяв позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що згідно з розрахунком розміру пенсії, який проведено програмою «Пенсійні розрахунки» (версія 04.2023) розмір належної позивачу пенсії має становити 6177,72 грн.

Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону № 1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Частиною 3 ст. 45 Закону № 1058-IV установлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Згідно з пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Згідно із п. 3 Порядку проведення перерахунку пенсії без додаткового звернення особи відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління ПФУ від 18.05.2018 №10-1, перерахунок пенсії проводиться пенсіонеру, який після призначення (перерахунку) пенсії:

1) продовжував працювати та має не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої (якого) призначено (попередньо перераховано) пенсію або із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону, за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії;

2) продовжував працювати і має менш як 24 місяці страхового стажу. Перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки з дня звернення за призначенням (попереднім перерахунком) пенсії.

Перерахунок проводиться з урахуванням страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) та із заробітної плати (доходу), з якої (якого) призначено (попередньо перераховано) пенсію.

З вказаних норм випливає, що при перерахунку пенсії, призначеної на підставі Закону №1058-IV пенсіонеру, який продовжує працювати, повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення або попереднього перерахунку пенсії.

Таким чином, при перерахунку пенсії за віком, яка була призначена відповідно до Закону №1058-IV показник середньої заробітної плати має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV або її попереднього перерахунку.

Із розрахунку, проведеного програмою «Пенсійні розрахунки» видно, що при обчисленні розміру пенсії враховувалась середня зарплата по Україні за 2020-2022 роки (а. с.17).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі №577/2576/17 сформувала правову позицію, згідно якої застосування показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення, можливе за переведенням з одного виду пенсії на інший, а саме з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, тобто має мати місце первинне призначення пенсії за віком згідно з Законом №1058-IV, що не відповідає обставинам цієї справи.

Як встановлено судом, позивачу була призначена пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV з 2011 року. Водночас позивач подав до ГУ ПФУ у Львівській області заяву про перерахунок пенсії як особі, що продовжила працювати після призначення пенсії за віком за Законом №1058-IV, яка вже була призначена, а не при її первинному призначенні. При цьому, жодного разу відповідачем не було застосовано показник середньої заробітної плати за 2020-2022 роки при її попередніх перерахунках, як вбачається із матеріалів пенсійної справи.

Водночас, згідно із частиною четвертою статті 42 Закону №1058-IV, при перерахунку пенсії пенсіонеру, який продовжує працювати та має не менш як 24 місяці страхового стажу, такий перерахунок проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія або із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Окрім того, судом також встановлено, що позивачу вже проводився перерахунок пенсії. Відтак наступний відповідний перерахунок може бути проведено за наявності не менш як 24 місяців страхового стажу, а за відсутності такого стажу - не раніше ніж через два роки після попереднього перерахунку такої пенсії.

Покликання позивача на статтю 69 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення», якою передбачено, що пенсіонерам, які пропрацювали після призначення пенсій за віком або інвалідністю не менш як 2 роки з більш високим заробітком, ніж той, з якого було обчислено пенсію, встановлюється за заявою пенсіонера новий розмір пенсії, виходячи з більш високого заробітку, який визначається за 2 роки роботи підряд після призначення пенсії відповідно до статей 64 - 67 цього Закону. не є релевантним, оскільки як уже встановлено судом, пенсія позивачу призначалась відповідно до вимог Закону №1058-IV, а не Закону №1788-XII.

Частиною першою статті 5 Закону № 1058-ІV зазначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Пунктом 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Відтак, в даних правовідносинах не підлягають застосуванню норми статті 69 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Суд також зазначає, що подання та оформлення документів для призначення та перерахунку пенсій відповідно до Закону №1058-IV урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління ПФУ 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1).

Відповідно до п. 1 Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Пунктом 4.1 Порядку №22-1 передбачено, що заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Аналізуючи наведені норми, суд зауважує, що підставою для перерахунку пенсії є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду в установленому порядку, за результатом розгляду яких пенсійний орган приймає відповідне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає, що у матеріалах відсутні докази звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до Порядку №22-1 чи будь-які інші докази того, що остання усно зверталась до відповідача та надавала під час усного звернення будь-які документи посадовим особам органу Пенсійного фонду. Таким чином, окрім вищевказаних підстав, позивачем також не дотримано встановленого порядку звернення за перерахунком пенсії, а відтак територіальний орган Пенсійного фонду України не приймав рішення про відмову в перерахунку позивачу пенсії. Суд вказує, що усні звернення та консультації з працівниками відповідача без подання відповідної заяви про призначення пенсії не створюють обов`язку у відповідача щодо її призначення/перерахунку.

Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №546/222/17, від 12.09.2019 у справі №158/1226/16-а та від 20.02.2020 у справі №636/863/17.

Отже, обов`язок щодо перерахунку пенсії позивача за відсутності заяви про перерахунок пенсії встановленої форми у відповідач відсутній.

Шлях відновлення порушеного права позивача можливий після належного звернення позивача до пенсійного фонду із заявою встановленої форми і додатками. Дана позиція відповідає викладеному у Постанові Верховного Суду від 21.09.2018 справа №805/465/18-а, від 21.12.2021 справа № 540/1588/19.

Згідно частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Згідно із частинами першою та другою статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№23759/03 та №37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Водночас, відповідно до даного Висновку згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, від різних правових положень, звичаїв, доктринальних принципів, а також ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на відсутність обов`язку у позивача вчиняти дії щодо перерахунку пенсії позивача на підставі адвокатського запиту, суд дійшов висновку, що право позивача на перерахунок пенсії не порушене, а відтак не може захищатись судом, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, питання щодо розподілу судових витрат в порядку статті 139 КАС України не вирішувалось.

Керуючись ст. ст. 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Судовий збір стягненню не підлягає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна