Справа № 460/7385/23
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2024-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 лютого 2024 року м. Рівне №460/7385/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гудими Н.С. за участю секретаря судового засідання Таргоній К.Ю. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Чернюк О.О.,

відповідача: представник Герман Г.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Головного управління ДПС у Рівненській області
доОСОБА_1
про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Рівненській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 30781,17 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем обліковується заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів та земельного податку з фізичних осіб на загальну суму 30781,17 грн. Зазначено, що відповідачем самостійно у встановлені законом терміни суми грошових зобов`язань у повному обсязі сплачені не були, надіслана податкова вимога не виконана. За таких обставин, податковий орган просив в судовому порядку стягнути з відповідача такий податковий борг.

Ухвалою суду від 28.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 22.05.2023 позовну заяву залишено без розгляду з підстав, визначених п.2 ч.1 ст.240 КАС України.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2023 скасовано ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Після надходження справи до Рівненського окружного адміністративного суду справу передано для продовження розгляду судді Гудимі Н.С.

Ухвалою суду від 28.09.2023 продовжено розгляд справи.

20.10.2023 відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнала. На обґрунтування заперечень зазначила, що у неї не виник обов`язок сплатити податкове зобов`язання протягом 60 днів, оскільки податкові повідомлення-рішення, якими визначено грошове зобов`язання, та у зв`язку з несплатою яких позивач звернувся до суду з даним позовом, не були надіслані за адресою, яка є податковою адресою платника податків. За таких обставин просив у задоволенні позову відмовити.

25.10.2023 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшов зустрічний позов до Головного управління ДПС у Рівненській області про скасування податкового повідомлення-рішення №0-1716 від 05.09.2022.

Ухвалою суду від 30.10.2023 зустрічний позов залишався без руху.

Ухвалою суду від 06.11.2023 зустрічний позов прийнято до розгляду, позовні вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі №460/7385/23.

У зв`язку з цим, суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання у справі на 29.11.2023.

В підготовчому засіданні 29.11.2023 оголошено перерву до 03.01.2024.

Ухвалою суду від 03.01.2024 закрито провадження у справі №460/7385/23 за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0-1716 від 05.09.2022.

Протокольною ухвалою суду від 03.01.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті у судовому засіданні на 31.01.2024.

31.01.2024 розгляд справи відкладено до 12.02.2024.

В судовому засіданні 12.02.2024 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просив позов задовольнити повністю. Представник відповідача заперечив проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні 12.02.2024 оголошено перерву до 19.02.2024.

19.02.2024 в судовому засіданні оголошено перерву до 29.02.2024.

В судовому засіданні 29.02.2024 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши заяви по суті, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання/перебування особи, виданої УДМС в Рівненській області 20.02.2024 фізична особа, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з 06.11.1973 по 21.12.2001 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

За даними ГУ ДПС в Рівненській області у власності ОСОБА_1 у спірний період перебувало майно: 1) житловий будинок, загальна площа 390,6 кв.м., адреса: АДРЕСА_2 ; 2) квартира за адресою: АДРЕСА_1 , вид власності: спільна часткова, 3) квартира загальною площею 83,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , що не заперечується відповідачем (а.с.112-113).

Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 04.01.2021, посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Сохацькою О.В, зареєстрованим в реєстрі за №09, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що перебувала у спільній частковій власності відповідача, відчужена її власниками на користь третьої особи (а.с.159-161).

З 21.12.2001 по 01.08.2022 відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання/перебування особи, виданою УДМС в Рівненській області 20.02.2024 (а.с.158).

Як свідчать матеріали справи, позивачем впродовж 15 років, а саме: з 2002 року по 2017 рік включно формувалися податкові повідомлення-рішення, якими ОСОБА_1 визначалися суми податкових зобов`язань із земельного податку з фізичних осіб, в яких визначена адреса платника податків: АДРЕСА_2 .

Вказані рішення надсилалися поштою на зазначену в них адресу платника: АДРЕСА_2 і отримувалися відповідачем (а.с.126-132, 108).

Заборгованість по вказаним податковим повідомленням-рішенням, надісланим відповідачу в період з 2002 по 2017, відсутня. Доказів протилежного суду не надано.

Поряд з цим судом встановлено, що згідно з інтегрованою карткою платника податків за платником податків ОСОБА_1 обліковується податковий борг на загальну суму 30781,17 грн, а саме:

1) з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, який виник на підставі прийнятих стосовно фізичної особи ОСОБА_1 та надісланих їй податкових повідомлень-рішень форми Ф:

- від 14.03.2018 №0070470/5002-1716 (податковий період 2017), яким визначена сума податкового зобов`язання на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 620,75 грн.,

-від 14.03.2018 №0070471/5002-1716 (податковий період 2017), яким визначена сума податкового зобов`язання на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 2907,25 грн.,

-від 02.04.2019 №0-1716 (податковий період 2018), яким визначена сума податкового зобов`язання на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 4509,87 грн.,

-від 02.04.2019 №0-1716 (податковий період 2018), яким визначена сума податкового зобов`язання на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 962,94 грн.,

-від 23.03.2020 №0-1716 (податковий період 2019), яким визначена сума податкового зобов`язання на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 5054,98 грн.,

-від 23.03.2020 №0-1716 (податковий період 2019), яким визначена сума податкового зобов`язання на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 1079,33 грн.,

-від 01.03.2021 №0-1716 (податковий період 2020), яким визначена сума податкового зобов`язання на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 5721,23 грн.,

-від 01.03.2021 №0-1716 (податковий період 2020), яким визначена сума податкового зобов`язання на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 1221,58 грн.;

-від 05.09.2022 №0-1716 (податковий період 2021), яким визначена сума податкового зобов`язання на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 7268,13 грн. (а.с.6);

-від 05.09.2022 №0-1716 (податковий період 2021), яким визначена сума податкового зобов`язання на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 1551,87 грн. (а.с.6)

2) земельного податку з фізичних осіб, що виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 30.06.2018 №5725-1301-1716 (податковий період 2018), яким визначена сума податкового зобов`язання із земельного податку фізичних осіб у сумі 73,80 грн.

У всіх вказаних податкових повідомленнях-рішеннях зазначена адреса платника податків ОСОБА_1 : АДРЕСА_4 .

Вищезазначені податкові повідомлення-рішення направлені позивачем відповідачу на адресу: АДРЕСА_4 .

Поштові відправлення повернуті на адресу податкового органу з відміткою про причини їх не вручення за закінченням терміну зберігання.

Судом також встановлено, що 09.10.2018 контролюючим органом сформовано податкову вимогу форми "Ф" №14542-17 на загальну суму 3411,24 грн., у якій визначена адреса платника податків: АДРЕСА_4 , яка направлена поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення за цією ж адресою (а.с.8).

Вказане поштове відправлення повернуто 30.11.2018 з відміткою ф.20 за закінченням терміну зберігання.

У зв`язку з наявністю податкового боргу на загальну суму 30781,17 грн, ГУ ДПС у Рівненській області звернулося до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується і виходить з такого.

За правилами ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та з урахуванням того, що вимогою заявленого позову є стягнення податкової заборгованості, предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими законом пов`язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку, встановлення факту узгодженості грошового зобов`язання, наявності податкового боргу, його сплати у добровільному порядку тощо.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У відповідності до п.15.1 ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

За правилами пункту 54.5 статті 54 ПК України, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (пп.266.10.1 п.266.10 ст.266 ПК України).

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 вказаної статті).

Відповідно до пп.14.1.39. п.14.1. ст.14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Зміст наведених положень свідчить про те, що у платника податку виникає безумовний обов`язок зі сплати грошового зобов`язання після його узгодження. Несплачена сума грошового зобов`язання у встановлений законом строк набуває статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом. При цьому, днем узгодження нарахованих контролюючим органом податкових зобов`язань, у разі якщо платник податків не подає скаргу на податкові повідомлення-рішення до контролюючого органу вищого рівня чи не оскаржує їх до суду, є одинадцятий календарний день, що настає за днем отримання платником податків відповідного податкового повідомлення-рішення.

Як зазначалося судом раніше, податковий орган стверджує, що податковий борг ОСОБА_1 у розмірі 30781,17 грн виник у зв`язку з несплатою останньою грошових зобов`язань визначених податковими повідомленнями-рішеннями №0070470/5002-1716 від 14.03.2018, №0070471/5002-1716 від 14.03.2018, №5725-1301-1716 від 30.06.2018, №0-1716 від 02.04.2019, №0-1716 від 02.04.2019, №0-1716 від 23.03.2020, №0-1716 від 23.03.2020, №0-1716 від 01.03.2021, №0-1716 від 01.03.2021, №0-1716 від 05.09.2022 та №0-1716 від 05.09.2022.

Поряд з цим, відповідач зазначає, що не отримувала жодним передбаченим законодавством способом зазначених податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, що є підставою вважати вказаний податковий борг неузгодженим.

З цього приводу, суд зазначає таке.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України).

Згідно з пунктом 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Отже, стягненню податкового боргу передує процедура узгодження грошового зобов`язання.

На час прийняття податкової вимоги від 09.10.2018 та податкових повідомлень-рішень від 30.06.2018, 02.04.2019 та 23.03.2020 діяла редакція п.58.2 ст.58 ПК України, відповідно до якої податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Таким чином, вказані податкові повідомлення-рішення від 30.06.2018, 02.04.2019, 23.03.2020 можуть вважатися вручені відповідачу, якщо такі були надіслані йому на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження.

В подальшому Законом України від 16 січня 2020 року №466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16.01.2020 №466-IX (набрав чинності з 23 травня 2020 року) пункт 58.3. статті 53 ПК України було змінено й викладено його в редакції, у відповідності до якої податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Так, згідно з п.42.2 ст.42 ПК України (в редакції, чинній на час прийняття та надіслання податкових повідомлень-рішень від 01.03.2021 та від 05.09.2022) документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата (п. 42.3 ст. 42 ПК України).

Тобто, податкові повідомлення-рішення від 01.03.2021 та 05.09.2022 можуть вважатися належним чином врученими відповідачу у разі їх направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків.

Судом встановлено і наявною в матеріалах справи довідкою про реєстрацію місця проживання/перебування особи, виданою УДМС в Рівненській області 20.02.2024, підтверджується, що з 21.12.2001 по 01.08.2022, тобто на час прийняття та надіслання відповідачу вказаних податкових повідомлень-рішень, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 ; а з 01.08.2022 - АДРЕСА_3 .

Натомість, як свідчать матеріали справи та не заперечувалося позивачем, усі податкові повідомлення-рішення (як від 30.06.2018, 02.04.2019, 23.03.2020, так і від 01.03.2021 та 05.09.2022) і податкова вимога №14542-17 від 09.10.2018 направлені позивачем відповідачу на адресу: АДРЕСА_1 , яка з грудня 2001 року не є ні зареєстрованою адресою (податковою адресою), ні останнім відомим позивачу місцем проживання/перебування відповідача.

Водночас, як свідчать матеріали справи, останнім відомим для ГУ ДПС у Рівненській області місцезнаходженням відповідача в цей період була адреса: АДРЕСА_2 , позаяк на цю адресу до 30.06.2018 (з 2002 року по 2017 рік включно), податковий орган формував та надсилав відповідачу податкові повідомлення-рішення із земельного податку з фізичних осіб. Жодних доказів зворотного позивачем суду не надано та матеріали справи не містять.

У своїх поясненнях представник позивача повідомила суду, що відповідно до центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб-платників адреса відповідача: АДРЕСА_1 , з 25.05.1998 є незмінним місцем реєстрації ОСОБА_1 , а тому підстав для надсилання відповідачу вказаних рішень на іншу адресу у податкового органу не було.

Такі твердження податкового органу суд оцінює критично та відхиляє як безпідставні, позаяк як свідчать матеріали справи, протягом 15 років поспіль, що передували виникненню спірних правовідносин, а саме: в період з 2002 по 2017 роки включно, податкові повідомлення-рішення надсилалися позивачем платнику податків ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Вказані факти підтверджуються долученими відповідачем копіями податкових повідомлень-рішень від 14.07.2002 №/0, від 30.06.2006 №006201744, від 27.06.2007 №, від 01.07.2008 №, від 30.06.2009 №, від 08.07.2010 №, від 07.06.2011 №, від 12.06.2012 №, від 19.06.2013 №, від 03.06.2014 №295-15, від 18.05.2015 №1243549, від 27.05.2017 №73508-1301 (а.с.126-132, 99).

Отже, позивачу було відомо про зміну місця проживання ОСОБА_1 з « АДРЕСА_5 » на « АДРЕСА_2 » та її актуальну на час винесення податкових повідомлень-рішень, покладених в основу податкового боргу, заявленого до стягнення у даній справі, адресу, однак такі з незрозумілих причин з 2018 року надсилалися за адресою, де відповідач не зареєстрована і не проживає ще з грудня 2001 року. Крім того, зареєстроване місце проживання відповідача у період з 2001 по серпень 2022 року було незмінним: АДРЕСА_2 .

Податковий орган не надав суду жодних логічних пояснень та обґрунтувань своїх дій щодо причин і підстав направлення відповідачу податкових повідомлень-рішень і податкової вимоги, починаючи з березня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , тоді як матеріалами справи стверджено, що з 2002 року по 2017 рік включно, листування з відповідачем ним здійснювалося за останнім відомим місцезнаходженням платника податків: АДРЕСА_2 .

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем не надано підтвердження вручення відповідачу податкової вимоги від 09.10.2018 №14542-17 і податкових повідомлень-рішень №0070470/5002-1716 від 14.03.2018, №0070471/5002-1716 від 14.03.2018, №5725-1301-1716 від 30.06.2018, №0-1716 від 02.04.2019, №0-1716 від 02.04.2019, №0-1716 від 23.03.2020, №0-1716 від 23.03.2020, №0-1716 від 01.03.2021, №0-1716 від 01.03.2021, №0-1716 від 05.09.2022 та №0-1716 від 05.09.2022, то відповідно платник податків ОСОБА_1 , не є повідомленою про наявність податкового зобов`язання в установленому ПК України порядку.

За змістом п. 87.11 ст. 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Згідно з пп. 20.1.34 п. 20.1ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

При вирішенні даної справи суд враховує висновки Верховного Суду викладені в постанові від 12 липня 2022року по справі № 160/7345/20, в якій Верховний Суд вказав, що у спорах за позовом податкового органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягає, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, протягом строків, визначених законодавством, правильність нарахування пені за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу.

Висновки аналогічного змісту викладені у постанові від 21.09.2022 у справі №824/1571/19-а.

Верховний Суд в постанові від 08 серпня 2018року по справі № 812/41/17 зазначив, що юридичним фактом, з настанням якого законодавець пов`язує реалізацію права контролюючого органу на примусове стягнення податкового боргу, у тому числі шляхом звернення до суду, є дотримання таких умов: надіслання платнику податкової вимоги рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи вручення її особисто платнику або його законному чи уповноваженому представникові; сплив строку у 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

В постанові від 10 червня 2021року по справі № 826/14316/18 (провадження № К/9901/4565/20) Верховний Суд вказав, що податкова вимога (яка надсилається в порядку, визначеному для надсилання податкового повідомлення-рішення) повинна бути надіслана контролюючим органом на адресу за місцем проживання платника податків або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи; в протилежному випадку, у разі допущення контролюючим органом помилки при відправленні такої вимоги, зокрема, в частині невірного зазначеної адреси платника податків, така вимога вважається неврученою платнику податків, а платник податків не повідомлений належним чином про наявність податкового зобов`язання.

За встановлених обставин справи в їх сукупності, у суду відсутні правові підстави вважати податкову вимогу від 19.10.2018 та податкові повідомлення-рішення №0070470/5002-1716 від 14.03.2018, №0070471/5002-1716 від 14.03.2018, №0-1716 від 02.04.2019, №0-1716 від 02.04.2019, №0-1716 від 23.03.2020, №0-1716 від 23.03.2020, №0-1716 від 01.03.2021, №0-1716 від 01.03.2021, №0-1716 від 05.09.2022 та №0-1716 від 05.09.2022, №5725-1301-1716 від 30.06.2018 належним чином врученими відповідачу у розумінні п.58.3 ст.58 ПК України, а визначені ними грошові зобов`язання, узгодженими у спосіб, встановлений ПК України, що, як наслідок, не дає права контролюючому органу на стягнення податкового боргу, що виник у зв`язку з їх несплатою.

Висновки аналогічного змісту викладені також у постанові Верховного Суду від 29.01.2024 у справі №200/1185/21-а.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач в ході розгляду справи не довів обґрунтованість позовних вимог в спірних правовідносинах, доказів наявності у відповідача узгодженого податкового боргу не надав. Натомість, доводи та аргументи відповідача, якими останній обґрунтовував відзив на позов, знайшли підтвердження за наслідками розгляду справи по суті.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Правові підстави для застосування положень ст.139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 30781,17 грн. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Повний текст рішення складений 15 березня 2024 року

Суддя Н.С. Гудима