Справа № 240/26606/23
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 106020000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шуляк Л.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невчинення дій по звільненню водія-хіміка взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 в запас через сімейні обставини, у зв`язку із смертю батька під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення водія-хіміка взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 в запас на підставі п.п."г" п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 . Позивач звертався до відповідача із рапортом про звільнення його відповідно до п.п."г" п.2 ч.4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", оскільки його батько ІНФОРМАЦІЯ_1 помер в результаті гострого геморагічного панкреатиту та його смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Однак, в усному порядку позивачу повідомлено про відмову у погодженні рапорту за відсутністю законодавчих підстав.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, поновлено строк звернення до суду з даним позовом.
Через відділ документального забезпечення суду 21.11.2023 надійшов відзив на позов від Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначає, що ті довідки (документи), які додаються до звернення (клопотання) громадянина ОСОБА_1 не містять правових підстав, які можуть надавати право на звільнення останнього з військової служби на підставі п.п."г" п.2 ч.4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", оскільки ОСОБА_2 (батько ОСОБА_1 ) помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території військової частини (військовий госпіталь міста Мукачево, Закарпатської області), в результаті гострого геморагічного панкреатиту, а не загинув під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській області, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Крім того, звертає увагу, що від позивача не надходило рапорту на звільнення.
Від позивача 22.11.2023 надійшла відповідь на відзив, в якій останній просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Також зазначає, що надіслання рапорту підтверджується квитанцією та описом вкладення, а тому у відповідача відсутні підстави зазначати, що рапорт не надходив. Також, наголошує, що відповідач не уповноважений надавати характеристику захворюванням та вважає, що сповіщення сім`ї померлого є достатнім доказом того, що позивач має право на звільнення з військової служби на підставі п.п. г п.2 ч.4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Через відділ документального забезпечення суду 28.11.2023 надійшли заперечення на відповідь, в яких зазначено, що в період з 31.07.2023 року по теперішній час, у військовій частині НОМЕР_1 відсутня інформація щодо надходження рапорту громадянина ОСОБА_1 до стройової частини військової частини НОМЕР_2 для відповідної реєстрації, так як останній, звернувся до командування частини з приводу вирішення свого питання стосовно звільнення з військової служби в усному порядку на що отримав відповідь встановленим порядком.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Враховуючи викладене, суд розглядає справу за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.
Відповідно до наказу Житомирського окружного адміністративного суду №01-93В від 29.12.2023 головуючий суддя Шуляк Л.А. перебувала у щорічній відпустці в період з 01.01.2024 по 05.01.2024.
Дану справу розглянуто у порядку ст.263 КАС України із складанням судового рішення відповідно до ч.4 ст.243 та ч.5 ст.250 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є старшим солдатом, водієм-хіміком взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 .
Батько позивача ОСОБА_2 проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_3 від 09.02.2015 року, відповідно до довідки про проходження служби від 13.07.2015 року №1528.
Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_4 , про що складений відповідний актовий запис 16.06.2015 року №137 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Коростишівського районного управління юстиції у Житомирській області.
Лікарським свідоцтвом про смерть №204/15 разом з довідкою про причину смерті підтверджується, що ОСОБА_2 помер в результаті гострого геморагічного панкреатиту, про що надіслано сповіщенням сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого) від 13.07.2015.
Як зазначено позивачем в позовній заяві, 31.07.2023 він звернувся з рапортом про звільнення з військової служби на ім`я командира взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , однак в усному порядку йому було відмовлено та залишено рапорт без розгляду.
В подальшому, 17.08.2023 позивачем було направлено рапорт про звільнення з військової служби на ім`я полковника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 .
Станом на 08.09.2023 року відповіді від відповідача отримано не було.
Вважає бездіяльність командира в/ч НОМЕР_1 протиправною та такою, що порушує його законні права, які передбачені чинним законодавством України, а тому звернувся з вказаним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
У зв`язку з військовою агресією рф проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 р. № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", введено воєнний стан. Строк дії Указу та, відповідно, воєнного стану в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України. На момент розгляду даної адміністративної справи воєнний стан в Україні триває.
Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 "Про ведення воєнного стану в України" (зі змінами) військовому командуванню разом з військовими адміністраціями, органами виконавчої влади, правоохоронними органами та за участю органів місцевого самоврядування запроваджувати і здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану заходи правового режиму воєнного стану, реалізовувати повноваження, необхідні для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.
Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 69/2022 Про загальну мобілізацію у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Закон України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 р. № 389-VIII визначає зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб.
Так, згідно статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-ХІІ, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-ХІІ.
Підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, встановлені у частині четвертій статті 26 Закону № 2232-ХІІ та розмежовані з огляду на період застосування: під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану) (пункт 1) та під час дії воєнного стану (пункт 2).
Відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, чинній на час звернення позивача із рапортом), контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), серед іншого, якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.
Згідно із частиною сьомою статті 26 Закону № 2232-XII, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до п.233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 (далі - Положення №1153), військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин (абзац 3 п. 241 Положення №1153).
Згідно з п.242 Положення №1153 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання.
Відповідно до п.243 Положення №1153 після видання наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби підстава звільнення зміні не підлягає, якщо при звільненні не допущені порушення законодавства і не виникли нові обставини, пов`язані зі звільненням.
Пунктом 12.11 розділу XII Інструкції передбачено, що перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.
Відповідно до п. 14.10 розділу XIV Інструкції звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.
Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.
Відповідно до рапорту позивача щодо звільнення з військової служби у запас (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку зі смертю батька - ОСОБА_2 внаслідок забезпечення національної, безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану, що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
До рапорту від 17.08.2023 позивачем було долучено: копія лікарського свідоцтва про смерть №204/15 разом з довідкою про причину смерті (до форми №106/ №204/15, видається для поховання); копія сповіщення сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого) від 13.07.2015; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 від 16.05.2015; копія довідки про проходження служби ОСОБА_2 від 13.07.2015 №1528; копія паспорта ОСОБА_1 ; копія військового квитка ОСОБА_1 .
Водночас, станом на момент розгляду справи в суді жодного рішення військовою частиною НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту про звільнення з військової служби ОСОБА_1 не прийнято.
Окрім того, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на той факт, що рапорт не надходив до військової частини, оскільки позивачем надано докази про надсилання рапорту засобами поштового зв`язку з описом вкладення.
Окремо суд вважає за необхідне зазначити, що відсутність відмітки про реєстрацію рапорту відповідно до Інструкції з діловодства у Збройних силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 року № 124, не може бути самостійною підставою для не розгляду рапорту, оскільки вказані відмітки проставляються відповідним структурним підрозділом, а саме, службою діловодства. Відтак, відповідальність за невиконання структурним підрозділом своїх посадових обов`язків не може бути покладено на особу, що реалізує свої права через подачу відповідних документів командиру.
Доказів протилежного відповідачем не надано.
В свою чергу, суд не вправі втручатися в діяльність державних органів, що застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Вирішення питання про звільнення ОСОБА_1 з військової служби під час воєнного стану належить до виключної компетенції командування військової частини НОМЕР_1 , тож суд не вправі втручатися у його компетенцію.
Також, у зв`язку з не розглядом відповідачем рапорту ОСОБА_1 суд позбавлений права надавати оцінку підставі для звільнення з військової служби. Водночас, при дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що має місце бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту Шишкова Д.О. по суті.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
При цьому ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З огляду на зазначене суд зауважує, що рішення суб`єкта владних повноважень мають ґрунтуватися на оцінці всіх фактичних обставин, що мають значення для об`єктивного вирішення питання в межах дискреційних повноважень такого суб`єкта. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати, як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо. При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а за конкретними обставинами.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи вищенаведене, з метою відновлення порушеного права позивача, суд дійшов висновку про допущення відповідачем протиправної бездіяльності, що полягає у не розгляді належним чином рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби.
Таким чином, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання відповідача розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби за п.п. "г" п.2 ч.4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у зв`язку зі смертю батька, з урахуванням висновків суду.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, з урахуванням наведеного вище, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.
Розподіл судових витрат проводиться судом відповідно до ст.139 КАС України.
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби за п.п. "г" п.2 ч.4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у зв`язку зі смертю батька по суті.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби за п.п."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у зв`язку зі смертю батька, з урахуванням висновків суду.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 14 березня 2024 року.

Суддя Л.А.Шуляк