Справа № 420/11207/23
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/11207/23

Перша інстанція: суддя Скупінська О.В.,

повний текст судового рішення

складено 23.01.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня2024 року за заявою ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року у справі №420/11207/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

17.01.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про роз`яснення рішення суду в частині визначення дати, з якої необхідно проводити перерахунок суми пенсії не отриманої з вини органу, що призначає і виплачує пенсію згідно діючого пенсійного законодавства.

Подана заява обґрунтована тим, що 20.11.2023 заявником була отримана відповідь відповідача, згідно якої, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 по справі № 420/11207/23, яке набрало законної сили 24.07.2023, проведено перерахунок розміру пенсії урахуванням до страхового стажу періодів роботи з 30.03.1992 по 10.08.1995 на МКП Отитрон та з 05.01.2004 по 10.04.2010 заступником директора в ТОВ ТОР. Пенсію обчислено при страховому стажі 34 роки 7 місяців (враховано по 31.07.2014), середньомісячній заробітній платі 9347,37 грн, обчисленій за період з 01.07.2000 по 31.07.2014 згідно даних персоніфікованого обліку, та її розмір з 24.07.2023 становить 3232,60 грн. Оскільки судовим рішенням не визначено дату, з якої необхідно провести перерахунок пенсії з урахуванням визначеного страхового стажу, перерахунок пенсії проведено з 24.07.2023, тобто з дати набрання рішенням суду законної сили. З рішенням щодо того, що перерахунок пенсії з урахуванням визначеного страхового стажу, проведено з 14.07.2023, тобто з дати набрання рішенням законної сили, позивач не згоден.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року у задоволенні заяви (вх..№2273/24 від 17.01.2024) ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду від 21.06.2023 по справі № 420/11207/23 відмовлено.

Не погодившись з вищезазначеною ухвалою від 23 січня 2024 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року та задовольнити заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання (частина друга статті 254 КАС України).

Суть роз`яснення судового рішення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові та невирішені вимоги, він лише має роз`яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко або незрозуміло ним сформульовані, що, в свою чергу, позбавляє можливості його виконання. Роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом, та зумовлено нечіткістю судового рішення за змістом, коли таке є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання.

Отже, є дві умови, за яких роз`яснюється рішення: перша умова - це та, що не можна змінювати його зміст, а друга - якщо воно є незрозумілими для тих, кого зобов`язано його виконувати і орган, який буде його виконувати.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить.

Незрозумілість судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання. Тобто, це стосується випадків, коли не дотримано вимоги ясності, визначеності такого рішення суду. Невизначеність судового рішення означає, що воно містить положення, що викликають суперечки щодо його розуміння під час виконання.

Водночас, ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.

Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, а тому роз`ясненню підлягають рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення їх важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30 квітня 2020 року в справі № 22а-11177/08, від 01 вересня 2020 року в справі № 806/984/18.

Отже, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового рішення, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше, однак без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.

Водночас, рішення судів усіх інстанцій, незалежно від виду провадження, повинно обов`язково містити вступну, описову, мотивувальну і резолютивну частини з додержанням зазначеної послідовності. У мотивувальній частині зазначаються обставини, встановлені судом із посиланням на докази, мотиви неврахування окремих доказів, а також мотиви, з яких суд виходив при ухваленні рішення, і положення закону, якими він керувався, тоді як резолютивна частина рішення є завершальною і відображає результат вирішення справи адміністративної юрисдикції.

Верховний Суд України в ухвалі від 13.07.2016 у справі № 21-452іп16 зазначив, що рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

При цьому, рішення суду як завершальний акт, яким встановлюється імперативне правило поведінки для зобов`язаного учасника спірних правовідносин слід розглядати загалом, оскільки резолютивна частина, яка безпосередньо встановлює правило поведінки, перебуває в нерозривному системному зв`язку із мотивами, якими суд керувався при вирішенні справи, та які наведені в мотивувальній частині рішення.

Застосування саме такого підходу до тлумачення рішення суду є гарантією того, що порушене право буде захищено не лише в ефективний спосіб, але й з дотриманням принципу верховенства закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 травня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив суд:

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи ОСОБА_1 в МКП Отитрой з 30.03.1992 року по 10.08.1995 рік та періоду роботи в ТОВ НПП Тор з 05.01 2004 року по 01.04.2010 рік;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в МКП Отитрой з 30.03.1992 року по 10.08.1995 рік та періоду роботи в ТОВ НПП Тор з 05.01 2004 року по 01.04.2010;

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо призначення/перерахунку пенсії;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити (перерахувати) пенсію ОСОБА_1 з дня досягнення ним пенсійного віку 60 років з урахуванням включення до загального страхового стажу періоду роботи в МКП Отитрой з 30.03.1992 по 10.08.1995 та періоду роботи в ТОВ НПП Тор з 05.01 2004 року по 01.04.2010 рік.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови листом від 28.03.2023 №6760-5806/К-02/8-1500/23 ОСОБА_1 у перерахунку страхового стажу з врахуванням періоду роботу ОСОБА_1 в МПК Отитрон з 30.03.1992 по 10.08.1995 та періоду роботи в ТОВ ТОР з 05.01.2004 по 10.04.2010.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 30.03.1992 по 10.08.1995 на МКП Отитрон та з 05.01.2004 по 10.04.2010 заступником директора в ТОВ ТОР.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 в частині перерахування призначеної йому пенсії, з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду.

У задоволенні решти позовних вимоги відмовлено.

Рішення набрало законної сили 24.07.2023 року.

Отже, рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення виникають перешкоди у його виконані, оскільки має місце значна ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта, викладення рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

п.19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі» визначено, що роз`яснення судового рішення можливе тоді, коли воно є незрозумілим. При роз`ясненні свого рішення суд в ухвалі з цього приводу викладає більш повно і ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли останнє є незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, хто повинен здійснювати його виконання.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі» зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідносяться з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразовування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту. Судове рішення не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

Підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового рішення є його неясність, невизначеність.

Фактично роз`ясненням судового рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового рішення, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше.

Водночас, суд, роз`яснюючи рішення не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення, шляхом доповнення та розширення його предмету.

Отже, процесуальна процедура роз`яснення судового рішення виключає можливість будь-яким чином змінювати його зміст.

Колегія суддів зазначає, що при ухваленні судового рішення від 21 червня 2023 року суд першої інстанції обрав спосіб відновлення порушеного права позивача через зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 в частині перерахування призначеної йому пенсії, з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду.

Однак у мотивувальній частині рішення, суд не вказав строки з яких повинен бути здійснений перерахунок пенсії і не навів законодавчої підстави, що визначає вказані строки.

При цьому суд першої інстанції не встановив з чиєї вини неправильно був нарахований трудовий стаж позивачеві та нарахована сума пенсія, з чого можна було встановити строк перерахування призначеної пенсії позивачу.

В свою чергу, на виконання рішення суду першої інстанції Головне управління на власний розсуд здійснило перерахунок пенсії позивачу з урахуванням зазначеного страхового стажу з 24.07.2023 року з дати набрання рішенням суду законної сили.

Таким чином, колегія суддів зауважує, що при ухваленні судом першої інстанції судове рішення, є незрозумілим в частині дати перерахунку пенсії позивача, що стало перешкодою для захисту його прав.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010 у справі «Меньшакова проти України» (Заява №377/02) у п.52Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі право на суд, яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на розгляд спору судом (наприклад, рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п.25, ЕСПЛ 2002-ІІ).

Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У справі «Мушта проти України» (Заява № 8863/06) від 18.11.2010 в пункті 32 Європейський суд з прав людини нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Так, у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський Суд з прав людини зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

Отже, відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

З врахуванням вказаного, апеляційний суд приходить до переконання, що підстави, з яких заявник просить роз`яснити судове рішення та питання на які хоче отримати роз`яснення відповідають нормам статті 254 КАС України, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви відповідача про роз`яснення рішення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Колегією суддів установлено, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Означене, з урахуванням приписів п.3 ч.1 ст.320 КАС України, є підставою для скасування ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року про відмову заяви про роз`яснення рішення та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та судом порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, ухвалене судове рішення на підставі вимог ст.317 КАС України підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 241-243; 308; 311; 312; 317; 320; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року скасувати.

Адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити певні дії направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду з урахуванням висновків апеляційного суду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач Т.М. Танасогло
Судді О.О. Димерлій Ю.В. Осіпов