Справа № 399/1/24
Суддя: Лях М. М.
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 399/1/24
Провадження № 2-а/399/5/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

14 березня 2024 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Лях М.М., за участю секретаря судових засідань Гриценко Т.М., представника позивача Богданової М.Г., представника відповідача Савицького О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Онуфріївка в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Олександрійського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальника Олександрійського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Балабухи Олександра Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_2 , звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідачів Олександрійського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальника Олександрійського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Балабухи О.С. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 58/23 від 05.12.2023 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Адміністративний позов мотивує тим, що 26.12.2023 року на поштову адресу ОСОБА_3 отримав лист у якому містилася постанова № 58/23 від 05.12.2023 р. З вказаною постановою позивач не погоджується у повному обсязі, зважаючи на таке.

У п. 9 преамбулі оспорюваної постанови у розділі «Чи піддавався протягом року адміністративному стягненню:» вказано недостовірні відомості, а саме: «адміністративному стягненню, передбаченому ч. 2 ст. 210-1 КУпАП протягом року піддавався, протокол № 54/23 від 20.11.2023р.». Однак, у відношенні позивача раніше, до винесення оспорюваної постанови від 05.12.23 р. № 58/23, відповідачами постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст.210-1 КУпАП. не складалися. За таких обставин висновок відповідача 2 викладений у постанові про «повторність» підданння адміністративному стягненню за порушення ч. 2 ст.210-1 КУпАП позивача є протиправним та таким, що не підтверджується належними та допустимими доказами.

Відповідачем 2 у розділі постанови «встановив:» відображено недостовірні відомості, а саме: військовозобов`язаний ОСОБА_1 у ході проведення оповіщення за призовом під час загальної мобілізації в особливий період викликався повісткою № 5096, був оповіщений і повідомлений про виклик до другого відділу Олександрійського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, але у визначений строк 21.11.2023 р. не з`явився, без зазначення поважних причин та не надав підтверджуючих документів про причини неявки. Військовозобов`язаний ОСОБА_1 відмовився від підпису про отримання повістки на виклик, що було зафіксовано актом 20.11.2023 р. У результаті чого він порушив вимоги п.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Представник зазначає, що позивач не був оповіщений і повідомлений про виклик до другого відділу Олександрійського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Навіть у оспорюваній постанові відсутні відомості про дату виписання повістки № 5096, відсутні відомості про дату ймовірного вручення повістки позивачу. Позивачу не вручалася повістка № 5096. У постанові відображено, що позивач відмовився від підпису про отримання повістки про виклик, що було зафіксовано актом 20.11.2023р. Як зазначалося раніше позивачу не вручалася повістка № 5096. Посилання на складання акту про відмову від підпису про отримання повістки на виклик є безпідставним, оскільки жодною нормою чинного законодавства не передбачено порядок, форму, процедуру, складання та підписання, чи не підписання такого акту. Зі змістом вказаного документу позивач не знайомий, оскільки акт складено за його відсутності. Про докази у вигляді відео зйомки вручення, відмови від отримання повістки позивачем та складання акту які були досліджені при розгляді адміністративної справи не йдеться, такі докази відсутні.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. Раніше за 5 днів до отримання оспорюваної постанови 21.12.23р. на адресу позивача надійшов лист (відправлений 30.11.23р.) у якому містився супровідний лист від 29.11.23 р. яким ОСОБА_1 повідомлявся про складення у відношенні нього протоколу про адміністративне правопорушення від 22.11.23р. за повторне вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП. До супровідного листа додано Протокол № 58/23 від 22.11.23 р. про адміністративне правопорушення відносно позивача. У протоколі вказано персональні дані позивача: дата та місце народження, адреса, серія та номер паспорта. Вказані персональні дані позивач не повідомляв особі якою складено протокол. Позивач не надавав згоди на передачу його персональних даних будь - яким особам, у тому числі працівникам поліції, дільничному, тощо. Вказані персональні дані отримані особою яка склала протокол в порушення ст.11, 14 Закону України «Про захист персональних даних».

Позивачу не відомо дату фактичного складання протоколу від 22.11.23р. № 58/23, оскільки вказаний протокол складено за його відсутності, без його відома. Позивачу у день складання протоколу - другий примірник не вручався. Будь - який інший спосіб вручення протоколу про адміністративне правопорушення особі у відношенні якої його складено (зокрема і направлення його поштовим відправленням) не передбачено ст.ст. 254, 256 КУпАП.

У протоколі, як і у оскаржуваній постанові викладено недостовірні відомості про піддання адміністративному стягненню позивача, передбаченому ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, протокол № 54/23 від 20.11.23р. За результатами розгляду протоколу 54/23 від 20.11.23 р. постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 не вручалася позивачу.

Позивачу не вручалася повістка № 5096. Відповідно відсутній факт оповіщення позивача про дату та час явки до другого відділу Олександрійського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Відсутність вказаних відомостей є поважною причиною неявки позивача до ТЦК та СП. Протокол № 58/23 від 22.11.23 р. складено без свідків. При складанні протоколу № 58/23 від 22.11.23 р. ОСОБА_3 не роз`яснено його права передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Позивач був позбавлений можливості надати пояснення, що відображено у розділі протоколу «Пояснення особи, яка притягується до відповідальності». Позивач був позбавлений можливості ознайомитися з матеріалами складеними у відношенні нього, зокрема з повісткою № 5096, яка йому не вручалася, з актом від 20.11.23 р. Крім того, враховуючи, що протокол направлено поштою та отримано позивачем 21.12.23р., а дата розгляду справи про адміністративне правопорушення у протоколі вказана 05.12.23р. За вказаних обставин позивач об`єктивно не міг бути присутнім на розгляді справи про адміністративне правопорушення. Позивач не був обізнаний про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення станом на 05.12.23р. Оскільки позивач не був поінформований про дату, час та місце розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, фактично було порушено його право на захист, а відтак постанова за справою про адміністративне правопорушення від 05.12.23р. є неправомірною.

Таким чином, враховуючи, що посадовими особами Олександрійського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не вжито всіх можливих заходів для повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення - суб`єктом владних повноважень не виконано належним чином обов`язку для забезпечення реалізації позивачем прав, визначених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Диспозиція ст. 210-1 КУпАП є бланкетною, тобто такою, яка для розкриття змісту відсилає до інших норм, правил, інструкцій тощо. У оспорюваній постанові вказано про порушення позивачем п. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Однак вказана стаття має частини, які складаються із абзаців. Таким чином, у постанові не вказано пункт 10 якої частини ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» порушено позивачем. У оспорюваній постанові відповідачем викладено ч. 1, ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про Мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зміст яких не відповідає змісту вказаних норм викладених у Законі. При цьому у постанові не казано, що позивачем порушено вказані частини статті 22 ЗУ «Про Мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Представник позивача просила критично оцінити постанову за справою про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП від 07.07.2023 відносно ОСОБА_3 , зважаючи на те, що при викладенні суті адміністративного правопорушення та описі обставин, установлених при розгляді справи, особою, яка розглядала справу було неналежним чином відображено норми Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про Мобілізаційну підготовку та мобілізацію» які порушені ОСОБА_3 , що призводить до неможливості встановлення всіх елементів складу адміністративного правопорушення, зокрема, об`єктивної сторони вчиненого особою адміністративного правопорушення.

Представник позивача вважає, що відповідачем недодержано процедуру винесення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, яка передбачена Законом, відсутні достатні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення у зв`язку з чим, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 09 січня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

26 січня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у другому відділі Олександрійського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки смт. Онуфріївка та підлягає призову на військову службу під час загальної мобілізації.

В ході проведення оповіщення за призовом на військову службу під час загальної мобілізації, на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану», Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69 «Про загальну мобілізацію» 20.11.2023 року ОСОБА_3 , був викликаний повісткою № 5096 від 20.11.2023 року до другого відділу Олександрійського РТЦК та СП смт. Онуфріївка на 08-00 годину 21.11.2023 року для проходження медичного огляду. Будучи ознайомленим зі змістом повістки та правовими наслідками неявки без поважних причин, ОСОБА_3 , в присутності свідків відмовився ставити власноручний підпис у розписці про отримання повістки. За наслідками відмови від підписання розписки про отримання повістки, відповідальними особами ІНФОРМАЦІЯ_2 в присутності свідків було зафіксовано факт повідомлення ОСОБА_3 про виклик та факт відмови від підпису у розписці до повістки про її отримання шляхом складання Акту про відмову військовозобов`язаного отримувати повістку про виклик від 20.11.2023 року. При цьому ОСОБА_3 було повідомлено, що в разі неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 без поважних причин 21.11.2023 року, буде вирішено питання про його притягнення до адміністративної відповідальності шляхом складання адміністративного протоколу. Таким чином, твердження позивача, про те, що він не був оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 та не був повідомлений про можливі наслідки неявки без поважних причин, в тому числі про можливість притягнення до відповідальності в межах чинного законодавства, чим нібито було порушено його права, передбачені ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не відповідають фактичним обставинам.

В подальшому, будучи в належний спосіб повідомленим про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , та про правові наслідки неявки у визначений термін, діючи умисно, в порушення вимог п.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.1, 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за викликом у визначений в термін, а саме 21.11.2023 року ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився без поважних причин, та не надав підтверджуючих документів про причини неявки тим саме вчинив правопорушення передбачене ч.2 статі 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення «Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

В своєму позові ОСОБА_3 заявляє, що він нібито не знав, що відносно нього складено адміністративний протокол та винесено постанову за справою про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, що не відповідає дійсності, так як в тому числі, під час фіксування факту відмови від підпису у розписці про отримання повістки і складанні Акту про відмову від 20.11.2023 року, позивач був повідомлений про можливі правові наслідки, в тому числі про застосування адміністративного законодавства та складання в разі неявки у визначений термін без поважних причин, адміністративного протоколу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП, а також йому було доведено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, викладені у ст.268 КУАП.

22.11.2023 року, після неприбуття без поважних причин 21.11.2023 року до другого відділу Олександрійського РТЦК та СП військовозобов`язаного ОСОБА_3 , начальником другого відділу Олександрійського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки відносно нього було складено адміністративний протокол № 58/23 за ч.2 ст.210-1 КУпАП «Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період».

29.11.2023 року копію протоколу в справі про адміністративне правопорушення № 58/23 в порядку статті 254 КУпАП направлено громадянину ОСОБА_3 рекомендованим листом (фіскальний чек 626), за адресою: АДРЕСА_1 , вих. № 2441 і в порядку статті 277-2 КУпАП було повідомлено про те, що розгляд справи, з дотриманням розумних строків, відбудеться 05.12.2023 року в кабінеті № 1 Олександрійського РТЦК та СП за адресою: АДРЕСА_2 , а також, що явка на розгляд справи є обов`язковою, а неявка без поважних причин не перешкоджає розгляду справи по суті.

Після того, як 05.12.2023 року позивач без поважних причин не з`явився на розгляд справи, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_4 було винесено постанову № 58/23 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 2 статті 210-1 КУпАП «Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» яким позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 5100 грн., після чого, 06.12.2023 року рекомендованим листом (фіскальний чек 088) йому була направлена постанова за справою про адміністративне правопорушення на адресу за місцем проживання АДРЕСА_1 , вих.№2512 від 06.12.2023 року. Таким чином, відповідачем було вжито вичерпні заходи, щодо належного повідомлення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Враховуючи викладене, а також те, що своїми умисними діями позивач намагаючись уникнути призову на військову службу під час загальної мобілізації, достовірно знаючи, що діє незаконно, порушуючи законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тим, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин, будучи викликаним повісткою № 5096 від 20.11.2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 за викликом не з`явився без поважних причин, та не надав підтверджуючих документів про причини неявки, керуючись Конституцією України.

28 лютого 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву в якій представник позивача зазначила, що відповідач вказує, що ним було здійснено виклик позивача повісткою № 5096 від 20.11.2023 р. Натомість до відзиву додано лише ксерокопію розписки № 5096 у якій вказано, що повістку на ім`я ОСОБА_1 1985 про виклик до другого відділу Олександрійського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на 8-00 год 21.11.2023 р. одержав «20.11.2023 р.», від руки невідомою особою зроблено напис «від підпису відмовився».

Таким чином, повістка № 5096 від 20.11.2023р. відсутня. Не можливо встановити чи виписано розписку № 5096 від 20.11.2023р., якщо так то ким виписана повістка, на кого вона виписана, підстави виписання повістки, повноваження особи якою виписана повістка, тощо.

Розписка № 5096 не підтверджує факт виписання повістки № 5096 від 20.11.2023 р. Відомості у розділі «одержав» мають заповнюватися особою якій повістка вручається, натомість дату «20.11.2023р.» внесено невідомою особою, адреса ТЦК відсутня, підстави виписання повістки відсутні.

З розписки не видається за можливе встановити ким виписана розписка, чи має особа яка виписала розписку відповідні повноваження.

Відповідачем надано акт про відмову військовозобов`язаного отримувати повістку на виклик до другого відділу Олександрійського РТЦК та СП під час від 20.11.2023р. Як зазначалося раніше позивачу не вручалася повістка № 5096. Посилання на складання акту про відмову від підпису про отримання повістки на виклик є безпідставним, оскільки жодною нормою чинного законодавства не передбачено порядок, форму, процедуру, складання та підписання, чи не підписання такого акту. Акт складено за відсутності позивача. Відеозйомка не проводилася.

Вказаний акт не містить дати коли військовозобов`язаний ОСОБА_1 відмовився від отримання повістки. У акті навіть не вказано номеру та дати повістки яку ніби-то відмовився отримати ОСОБА_1 .

У акті вказано свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ці особи не відомі позивачу він їх ніколи не бачив. Не вказано жодних даних вказаних осіб, посади, адреси проживання, паспортних даних, тощо. Не видається за можливе встановити на підставі яких документів встановлено особу вказаних свідків.

Протокол № 58/23 датовано 22.11.23р. - реальна дата його складення позивачу не відомо, бо складався він без його участі та повідомлення. У протоколі відсутні відомості про свідків адміністративного правопорушення. Свідки адміністративного правопорушення - відсутні.

Позивача ОСОБА_1 , всупереч вимогам чинного законодавства, не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, чим позбавлено останнього прав, гарантованих Конституцією України та ст. 268 КУпАП.

Крім того, особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист від обвинувачення, тощо.

Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже, робить це право недієвим. Розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП було проведено у його відсутності, що не тільки суперечить вимогам чинного законодавства, але й позбавило позивача можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі й права на захист.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Богданова М.Г. підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обґрунтування наведені в позові, відповіді на віздив та просила позов задовольнити.

Представник відповідача Савицький О.М. в судовому засіданні позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити та зазначив, що позивач достеменно знав, що йому необхідно з`явитися до другого відділу Олександрійського РТЦК та СП смт. Онуфріївка на 08-00 годину 21.11.2023 року для проходження медичного огляду. Будучи ознайомленим зі змістом повістки та правовими наслідками неявки без поважних причин, ОСОБА_3 , в присутності свідків відмовився ставити власноручний підпис у розписці про отримання повістки. За наслідками відмови від підписання розписки про отримання повістки, відповідальними особами ІНФОРМАЦІЯ_2 в присутності свідків було зафіксовано факт повідомлення ОСОБА_3 про виклик та факт відмови від підпису у розписці до повістки про її отримання шляхом складання акту про відмову військовозобов`язаного отримувати повістку про виклик від 20.11.2023 року. Про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач повідомлявся належним чином засобами поштового зв`язку.

Суд, дослідивши письмові матеріали, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, приймаючи до уваги відзив на позовну заяву, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно розписки № 5096 ОСОБА_1 20.11.2023 отримав повістку про виклик до другого відділення Олександрійського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на 8-00 год. 21.11.2023 року. Особистий підпис громадянина відсутній. Міститься надпис «від підпису відмовився» /а.с. 39/.

Акт про відмову військовозобов`язаного ОСОБА_1 отримувати повістку про виклик від 20.11.2023 року складено в присутності свідків. Пояснення та підпис позивача на акті відсутні /а.с. 40/.

Начальником другого відділу Олександрійського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки відносно ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол № 58/23 за ч.2 ст.210-1 КУпАП «Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період» /а.с. 10/

29.11.2023 року копію протоколу в справі про адміністративне правопорушення № 58/23 в порядку статті 254 КУпАП направлено громадянину ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , вих. № 2441 і повідомлено про те, що розгляд справи, з дотриманням розумних строків, відбудеться 05.12.2023 року в кабінеті №1 Олександрійського РТЦК та СП за адресою: АДРЕСА_2 , а також, що явка на розгляд справи є обов`язковою, а неявка без поважних причин не перешкоджає розгляду справи по суті /а.с. 9/.

05.12.2023 року начальником Олександрійського РТЦК та СП полковником ОСОБА_4 було винесено постанову № 58/23 за справою про адміністративне правопорушення за ч .2 статті 210-1 КУпАП «Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» яким позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 5100 грн., після чого, 6 грудня 2023 року йому була направлена постанова за справою про адміністративне правопорушення на адресу за місцем проживання АДРЕСА_1 , вих. №2512 від 06.12.2023 року /а.с. 42/.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ході проведення оповіщення за призовом під час загальної мобілізації в особливий період, згідно Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», Указу Президента України «Про введення воєнного стану», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викликався повісткою № 5096, був оповіщений і повідомлений про виклик до другого відділу Олександрійського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, але у визначений строк 21.11.2023 року не з`явився, без зазначення поважних причин та не надав підтверджуючих документів про причини неявки. Військовозобов`язаний ОСОБА_1 відмовився від підпису про отримання повістки на виклик, що було зафіксовано актом 20.11.2023 року. У результаті цього він порушив вимоги п.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно до ч. 1ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Частиною 2 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в тому числі вчинене у особливий період.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За нормативними правилами статті 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Частиною 1 статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

За приписами частини першої статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Аналіз наведених вище правових положень дає можливість дійти висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.

Для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Такий обов`язок вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за п`ять днів до дати розгляду справи.

Судом встановлено, що в даній справі, протокол про адміністративне правопорушення складений 22 листопада 2023 року та постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності від 5 грудня 2023 року направлені позивачу на адресу проживання за вих. № 2441 від 29 листопада 2023 року та вих. 2512 від 6 грудня 2023 року засобами поштового зв`язку.

Представником відповідача до суду не надано належних та допустимих доказів отримання позивачем повістки № 5096 про виклик до другого відділення Олександрійського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на 8-00 год. 21.11.2023 року, та доказів повідомлення його належним чином про місце та час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Отже, в ході розгляду адміністративної справи, факт вчинення позивачем адмінправопорушення передбаченого ч. 2 ст.210-1 КУпАП свого підтвердження не знайшов.

Частиною 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги ту обставину, що під час розгляду справи встановлено як безпідставність так і необґрунтованість постанови 58/23 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 5100,00 грн., вона підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю у зв`язку з відсутністю в діях позивача події складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом.

Статтею 289 КУпАП встановлено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Судом встановлено, що позивачем протокол № 58/2023 про адміністративне правопорушення з повідомленням про розгляд справи отриманий 27.12.2023 року. Постановою по справі про адміністративне правопорушення начальника Олександрійського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 5 грудня 2023 року, позивача притягнутий до адміністративної відповідальності, однак розгляд протоколу відбувся без його участі. При цьому позивачу стало відомо про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення стягнення 26 грудня 2023 року.

Обставини, що наведені позивачем в заяві про поновлення строків для звернення до суду є поважними, а відтак цей строк підлягає поновленню.

За таких обставин, доводи позивача про незаконність постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП є слушними, а отже адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 6-10,72,77, 90, 241-246, 255, 286, 289, 292, 295 КАС України, суд -

вирішив:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Олександрійського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальника Олександрійського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Балабухи Олександра Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову начальника Олександрійського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Балабухи Олександра Сергійовича у справі адміністративне правопорушення № 58/23 від 05.12.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 5100 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду через Онуфріївський суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня складення судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Лях