Справа № 300/6020/23
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/6020/23 пров. № А/857/20848/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року (ухвалене головуючим суддею Шумеєм М.В. у м. Івано-Франківськ) у справі № 300/6020/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить визнати протиправними дії щодо незарахування йому при призначенні пенсії до страхового стажу періоду його роботи з 01.12.1994 по 18.02.1997 в Івано-Франківському УБР - філіалі АОЗТ «Укрсибнафтогазхолдинг» на посаді слюсаря-ремонтника по ремонту обладнання безпосередньо на бурових, а також період виплати допомоги по безробіттю з 19.05.1997 по 13.10.1997, зобов`язати зарахувати йому до його страхового стажу періоди роботи з 01.12.1994 по 18.02.1997 на посаді слюсаря-ремонтника по ремонту обладнання безпосередньо на бурових в Івано-Франківському УБР - філіалі АОЗТ «Укрсибнафтогазхолдинг» та здійснити перерахунок та виплату пенсії на пільгових умовах по Списку №2 з моменту її призначення (04.04.2022), з урахуванням періоду роботи з 01.12.1994 по 18.02.1997 в Івано-Франківському УБР- філіалі АОЗТ «Укрсибнафтогазхолдинг» та періоду виплати допомоги по безробіттю з 19.05.1997 по 1310.1997, а також з урахуванням заробітної плати, яку позивач отримував з 01.03.2007 по 30.06.2020 згідно довідок ТОВ «ЗапСиббурнефть» від 06.11.2013 №9, №10, №11, №12, довідок ТОВ «Буринжениринг» від 11.02.2013 №03, №04, довідки ТОВ «Инк-Сервис» від 23.05.2020 №111.

На обгрунтування позовних вимог зазначає, що спірні періоди в межах даного позову з 01.12.1994 по 18.02.1997 та з 19.05.1997 по 13.10.1997 підтверджуються як трудовою книжкою так й іншими документами, які були надані пенсійному органу та містяться в матеріалах пенсійної справи. Пенсійним органом при первинному його зверненні при винесенні рішення про відмову у призначенні пенсії було зараховано спірні періоди, що підтверджується розрахунком пенсії, однак надалі такі періоди не зараховано.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року позов задоволено повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки всім обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскільки пенсія призначалась у липні 2023 року, отже права позивача на врахування заробітної плати при призначенні пенсії не могли бути порушеними саме з 04.04.2022. Вважає, що повноважним органом для обрахунку та призначення пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів. Суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати документи, яким не надана оцінка, встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права та встановлювати наявний стаж на призначення пенсії за умови, що таких дій не вчинив відповідач. Зазначає, що враховуючи, що в спірний період позивач працював на території іноземної держави, за відсутності у відповідача даних щодо сплати страхових внесків, як основної умови зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу, відсутності права Пенсійного фонду на отримання інформації з індивідуального особового рахунку застрахованої особи на території іноземної держави для зарахування спірного періоду роботи позивача до страхового стажу не було підстав. Також зазначає, що позивачем не наведено та не підтверджено жодними доказами неможливість отримання та надання до пенсійного органу довідки про підтвердження спірного періоду роботи з 01.12.1994 по 18.02.1997 в Івано-Франківському УБР - філіалі АОЗТ «Укрсибнафтогазхолдинг» та періоду виплати допомоги по безробіттю з 19.05.1997 по 13 10.1997 враховуючи, що підприємство на якому працював позивач знаходиться на території Івано-Франківської області, є діючим та свою діяльність не припиняло. Крім того, вважає, що судом не враховано, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовною вимогою про врахування з 04.04.2022 при нарахуванні пенсії довідок про заробітну плату за період роботи в рф, періоду роботи з 01.12.1994 по 18.02.1997 та періоду виплати допомоги по безробіттю з 19.05.1997 по 13.10.1997.

Просить апелянт скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.10.2023 у справі № 300/6020/23 та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 протягом 1991-2020 років працював на роботах із важкими умовами, зайнятість на яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, а саме: - у періоди з 21.05.1991 по 28.06.1994 (3 роки 1 місяць 7 днів) та з 21.11.1994 по 01.12.1994 (11 днів) працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на посадах слюсаря-ремонтника по ремонту бурового обладнання безпосередньо на бурових та помічником бурильника капітального ремонту свердловин; - у період з 01.12.1994 по 18.02.1997 (2 роки 2 місяці 17 днів) працював у Івано- Франківському УБР - філіалі АОЗТ «Укрсибнафтогазхолдинг» слюсарем-ремонтником по ремонту обладнання безпосередньо на бурових по 4 розряду в прокатно-ремонтному цеху бурового обладнання; - у період з 29.06.2000 по 30.09.2003 (3 роки 3 місяці 1 день) працював слюсарем-ремонтником по ремонту бурового обладнання безпосередньо на бурових у Долинському управлінні бурових робіт Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»;- у період з 01.10.2003 по 01.03.2007 (3 роки 4 місяці 3 дні) працював слюсарем-ремонтником по ремонту бурового обладнання на бурових у Прикарпатському управлінні бурових робіт Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»; - у період з 19.01.2007 по 06.02.2008 працював слюсарем-ремонтником по обслуговуванню бурових в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЗапСиббурнефть»; - у період з 01.03.2008 по 20.02.2009 працював механіком РИТС-2 відділу головного механіка в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЗапСиббурнефть»; - у період з 21.04.2009 по 12.02.2010 працював механіком районної інженерно- технологічної служби №2 та слюсарем-ремонтником по обслуговуванню бурових в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЗапСиббурнефть»; - у період з 13.02.2010 по 13.03.2010 працював слюсарем-ремонтником по обслуговуванню бурових в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Буринжениринг»; - у період з 07.06.2010 по 18.08.2010 працював слюсарем-ремонтником по обслуговуванню бурових в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Буринжениринг»; - у періоди з 29.03.2011 по 15.03.2012, з 05.04.2012 по 13.03.2013, з 25.04.2013 по 06.04.2014, з 27.05.2014 по 04.09.2014. з 30.09.2014 по 01.05.2015, з 15.06.2015 по 10.06.2016, з 11.06.2016 по 06.06.2017, з 14.07.2017 по 11.07.2018, з 13.07.2018 по 12.07.2019, 3 27.08.2019 по 11.06.2020 працював машиністом бурових установок в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Инк-Сервис».

У червні 2023 року позивачу на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 у справі №300/299/23 з 04.04.2022 призначено пільгову пенсію за віком за Списком №2.

Однак, згідно розрахунку пенсії (додаток до позову №5), відповідачем визнається не весь трудовий стаж позивача, зокрема, не враховано, періоди роботи у Івано-Франківському УБР - філіалі АОЗТ «Укрсибнафтогазхолдинг» з 01.12.1994 по 18.02.1997 та період виплати допомоги по безробіттю з 19.05.1997 по 13.10.1997 року, а також - при обчисленні пенсії не враховано заробітну плату за період роботи на території росії.

У зв`язку із вищенаведеними обставинами, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про перерахунок пенсії із врахуванням згаданого стажу роботи, який при первинній відмові у призначенні пенсії, був зарахований відповідачем і тому не оспорювався позивачем у межах адміністративної справи № 300/299/23 і заробітної плати за періоди роботи з 2007 по 2020 роки.

Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 08.08.2023 №7240-7425/Г-02/8-0900/23 пенсійним органом зазначено, що пенсію позивачу призначено при страховому стажі роботи 28 років, 11 місяців 23 дні, в тому числі 21 рік з місяців 19 днів по Списку №2 (коефіцієнт страхового стажу - 0,28917) та заробітної плати взятої за період з 01.07.2000 по 28.02.2007 - за даними персоніфікованого обліку, з 01.03.2007 по 30.06.2020 - період роботи в росії - в нульовому варіанті, з 01.08.2020 по 28.02.2022 - за даними персоніфікованого обліку (коефіцієнт заробітку - 0,90738). При цьому зазначено, що при призначенні пенсії до страхового стажу не враховано наступні періоди роботи, зазначені у трудовій книжці: з 01.12.1994 по 18.02.1997- «Івано-Франківське УБР - філіал АОЗТ «Укрсибнафтогазхолдинг»; з 19.05.1997 по 13.10.1997 виплата допомоги по безробіттю.

Вважаючи протиправними такі дії відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при призначенні пенсії відповідач протиправно не зарахував позивачу до його страхового стажу періоди роботи на посаді слюсаря-ремонтника по ремонту обладнання безпосередньо на бурових в Івано-Франківському УБР - філіалі АОЗТ «Укрсибнафтогазхолдинг» та періоду виплати допомоги по безробіттю та не врахував заробітної плати, яку позивач отримував працюючи на території рф.

З урахуванням встановлених у справі фактичних обставин, наведених вище норм законодавства та правових висновків Верховного Суду, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є прийняття судом рішення про задоволення позову шляхом визнання протиправними дій та зобов`язання відповідача зарахувати позивачу при призначенні пенсії до страхового стажу спірних періодів його роботи та здійснити йому перерахунок та виплату пенсії на пільгових умовах по Списку №2 з моменту її призначення з урахуванням зазначених спірних періодів роботи та періоду виплати по безробіттю та заробітної плати, яку позивач отримував працюючи на території росії.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

У частині 2 статті 19 Конституції України та частині 2 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведені норми визначають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної Хартії та ч.1 ст.46 Конституції України, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у пункті 5 рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 8 та п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом. Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначається така пенсійна виплата як пенсія за віком.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як передбачено частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV встановлено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Згідно з ч. 2 ст. 44 Закону №1058-IV призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Частиною 3 статті 44 Закону №1058-IV визначено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до вимог п. 1.1 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - далі - Порядок № 22-1) заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб.

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1, встановлено перелік документів, необхідних для призначення пенсії, які додаються до заяви про призначення пенсії.

Основним документом, що підтверджує трудовий (страховий) стаж в період до запровадження системи персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, тобто до 01 липня 2000 року, є трудова книжка.

Необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також документів виданих архівними установами виникає та можливе лише у випадку відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, при цьому для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Період отримання допомоги по безробіттю підтверджується до 01 січня 2010 року на підставі записів у трудовій книжці або відомостей про трудову діяльність із реєстру застрахованих осіб, а починаючи з 01 січня 2010 року - індивідуальними відомостями про застраховану особу.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, при зверненні позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області ним подано оригінал трудової книжки НОМЕР_1 у якій міститься запис 14-15 на сторінках 12-13 про те, що позивач працював слюсарем-ремонтником 4-го розряду по ремонту обладнання в Івано-Франківському УБР Філіалі АОЗТ «Укрсибнафтогазхолдинг» з 19.05.1997 по 10.02.1997 року. Підстави внесення записів: наказ №6/к від 01.12.1994, наказ № 1 від 10.02.1997 року. Вищевказаний запис про переведення завірений печаткою підприємства, де працював позивач. Записи 15-16 на сторінках 12-13 та 13-14 трудової книжки позивача засвідчує, що він працював на посаді слюсара-ремонтника 5 розряду в Івано-Франківському УБР Філіалі АОЗТ «Укрсибнфтогазхолдинг» з 10.02.1997 по 18.02.1997. Запис про звільнення засвідчений печаткою підприємства, де працював позивач, а також підписом уповноваженої особи.

Записи 17-18 на сторінках 14-15 трудової книжки позивача засвідчує, що йому призначено допомогу по безробіттю 19.05.1997 та припинено таку виплату 13.10.1997, дані записи внесені на підставі наказу № 35к від 13.09.1997 та наказу № 181к від 14.10.1997. Запис про припинення виплати по безробіттю засвідчується печаткою Державної служби зайнятості та підписом спеціаліста.

Аналізуючи зазначене, суд дійшов вірного висновку, що у пенсійного органу були відсутні підстави для незарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи з 01.12.1994 по 18.02.1997, адже він підтверджений належними доказами, а саме трудовою книжкою, яка є основним документом, який підтверджує стаж роботи.

Щодо доводів апелянта про відсутність довідки про підтвердження стажу за період роботи з 01.12.1994 по 18.02.1997 та період виплати допомоги по безробіттю з 19.05.1997 по 13.10.1997, то колегія суддів зазначає, що згідно Порядку № 22-1 основним документом, що підтверджує трудовий (страховий) стаж до 01 липня 2000 року є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів можливе лише у випадку відсутності трудової книжки.

Разом з тим, як передбачено підпунктом 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Таким чином, органи пенсійного забезпечення мають право, зокрема, у разі виникнення певних сумнівів щодо достовірності записів трудової книжки, чи відсутності окремих документів у архівних установах, для підтвердження стажу роботи, звертатися із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання певної інформації, в тому числі, уточнюючої довідки чи документів, що містять відомості про періоди роботи.

В той же час, відповідачами не подано жодного доказу про вжиття певних заходів з метою отримання інформації щодо достовірності інформації зазначеної в трудовій книжці позивача.

Крім того, відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають. Вказана Угода підписана Україною та російською федерацією та відповідно, була обов`язкова для застосування в спірний період державними органами вказаних держав.

Згідно зі статтею 22 федерального закону № 167-ФЗ від 15.12.20001 «Про обов`язкове пенсійне страхування в Російській Федерації» страхувальники по відношенню до застрахованих осіб з числа іноземних громадян або осіб без громадянства, які тимчасово проживають на території Російській Федерації, сплачують страхові внески по тарифу, встановленому діючим Федеральним законом для громадян Російської Федерації на фінансування страхової частини трудових (страхових) пенсій, незалежно від року народження вказаних застрахованих осіб.

Пунктом 1 статті 11 Федерального Закону Російської Федерації №400-ФЗ від 28.12.2013 передбачено, що в страховий стаж включаються періоди роботи або іншої діяльності, які виконуються на території Російської Федерації при умові, що за ці періоди нараховувались і сплачувались страхові внески в Пенсійний фонд Російської Федерації.

При підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного Федерального закону, до реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального закону від 01.04.1996 № 27-ФЗ "Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування" підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством Російської Федерації (частина перша статті 14 Федерального Закону № 173-ФЗ).

Отже, як законодавством України, так і законодавством російської федерації обов`язковою умовою для врахування відомостей про заробітну плату при обчисленні пенсії є сплата страхових внесків за цей період до Пенсійного фонду тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність. Тобто, врахування відомостей, зазначених в довідках про заробітну плату, отриману в російській федерації, можливе лише за умови підтвердження належними доказами відрахувань із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд російської федерації, а також утримання відповідних податків із його заробітної плати.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 21.02.2020 у справі № 291/99/17, від 06.11.2023 у справі №560/764/21.

Дослідивши зміст довідок ТОВ «ЗапСиббурнефть» від 06.11.2013 №9, №10, №11, №12, довідок ТОВ «Буринжениринг» від 11.02.2013 №03, №04, довідки ТОВ «Инк-Сервис» від 23.05.2020 №111, апеляційний суд зазначає, що такі довідки містять необхідну інформацію про нараховану заробітну плату, проведені з неї відрахування фонду пенсійного страхування, відомості про особу працівника, відбитки печаток підприємств, інші необхідні реквізити, відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вимога позивача здійснити перерахунок з урахуванням заробітної плати, яку позивач отримував з 01.03.2007 по 30.06.2020 згідно таких довідок, є підставною.

Як вірно зазначено судом, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якої вони проживають.

З урахуванням наведеного, оскільки на момент здійснення трудової діяльності ОСОБА_1 на території російської федерації чинними були міжнародні угоди з даною державою, то при вирішенні даного спору слід застосовувати положення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення та Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн».

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про підставність позовних вимог щодо перерахунку та виплати пенсії позивачу на пільгових умовах по Списку №2 з моменту її призначення (04.04.2022) з урахуванням періоду роботи з 01.12.1994 по 18.02.1997 в Івано-Франківському УБР - філіалі АОЗТ «Укрсибнафтогазхолдинг» та періоду виплати допомоги по безробіттю з 19.05.1997 по 13 10.1997, а також з урахуванням заробітної плати, яку позивач отримував з 01.03.2007 по 30.06.2020.

Щодо доводів апелянта про пропуск позивачем строку на звернення до суду, то такі є безпідставними, з урахуванням наступного.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що згідно листа-відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 08.08.2023 №7240-7425/Г-02/8-0900/23 відповідачем на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 у справі №300/299/23 (яке набрало законної сили 23.06.2023 після апеляційного перегляду) враховано позивачу стаж (з 19.01.2007р. по 06.02.2008р., з 01.03.2008р. по 20.02.2009р., з 21.04.2009р. по 12.02.2010р. у ТзОВ «ЗапСиббурнефть»; з 13.02.2010р. по 13.03.2010р., з 07.06.2010р. по 18.08.2010р. у ТзОВ «Буринжениринг» та з 29.03.2011р. по 15.03.2012р., з 05.04.2012р. по 13.03.2013р., з 25.04.2013р. по 06.04.2014р., з 27.05.2014р. по 04.09.2014р., з 30.09.2014р. по 01.05.2015р., з 15.06.2015р. по 10.06.2016р., з 11.06.2016р. по 06.06.2017р., з 14.07.2017р. по 11.07.2018р., з 13.07.2018р. по 12.07.2019р., з 27.08.2019р. по 11.06.2020р. у ТзОВ «Инк-Сервис» та до пільгового стажу періоди роботи з 01.10.2003р. по 24.07.2005р. у Прикарпатському управлінні бурових робіт ПАТ «Укрнафта», з 19.01.2007р. по 06.02.2008р., з 01.03.2008р. по 20.02.2009р., з 21.04.2009р. по 12.02.2010р. у ТзОВ «ЗапСиббурнефть»; з 13.02.2010р. по 13.03.2010р., з 07.06.2010р. по 18.08.2010р. у ТзОВ «Буринжениринг» та з 29.03.2011р. по 15.03.2012р., з 05.04.2012р. по 13.03.2013р., з 25.04.2013р. по 06.04.2014р., з 27.05.2014р. по 04.09.2014р., з 30.09.2014р. по 01.05.2015р., з 15.06.2015р. по 10.06.2016р., з 11.06.2016р. по 06.06.2017р., з 14.07.2017р. по 11.07.2018р., з 13.07.2018р. по 12.07.2019р., з 27.08.2019р. по 11.06.2020р. у ТзОВ «Инк-Сервис») та призначено пенсію за віком (Робота за Списком №2) з 04.04.2022. Проте, не було не враховано період роботи з 01.12.1994 по 18.02.1997 в Івано-Франківському УБР - філіалі АОЗТ «Укрсибнафтогазхолдинг» на посаді слюсаря-ремонтника по ремонту обладнання безпосередньо на бурових, а також період виплати по безробіттю з 19.05.1997 по 13.10.1997, які не були спірними та предметом розгляду у справі №300/299/23, також зазначені періоди відповідачем визнавались та не заперечувались у зазначеній справі.

Відтак, позивач встановивши з листа-відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 08.08.2023 №7240-7425/Г-02/8-0900/23 факт неврахування відповідачем періоду роботи з 01.12.1994 по 18.02.1997 в Івано-Франківському УБР - філіалі АОЗТ «Укрсибнафтогазхолдинг» на посаді слюсаря-ремонтника по ремонту обладнання безпосередньо на бурових, а також періоду виплати по безробіттю з 19.05.1997 по 13.10.1997, звернувся до суду 04.09.2023 з позовом про захист своїх прав.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів.

Апеляційним судом при ухваленні цієї постанови враховано позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

За правилами статті 139 КАС України судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321,328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року у справі № 300/6020/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар