Справа № 420/1585/24
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2024-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1585/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Інститут Військово-Морських сил Національного університету «Одеська морська академія» про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Інститут Військово-Морських сил Національного університету «Одеська морська академія», в якому позивач просить суд:

- визнати бездіяльність Відповідача відносно непроведення компенсації втрати частини доходу позивача грошову компенсацію за додаткову оплачувану відпустку, у зв`язку з порушенням строків її виплати, за період 19.04.2019 року по 12.09.2022 року, протиправною;

- зобов`язати Відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу грошову компенсацію за додаткову оплачувану відпустку, у зв`язку з порушенням строків її виплати, за період 19.04.2019 року по 12.09.2022 року;

- визнати бездіяльність Відповідача відносно непроведення компенсації втрати частини доходу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, у зв`язку з порушенням строків її виплати, за період 01.01.2016 року по 24.06.2023 року, протиправною;

- зобов`язати Відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, у зв`язку з порушенням строків її виплати, за період 01.01.2016 року по 24.06.2023 року

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення в сумі 77572,36 грн. та грошову компенсацію за додаткову оплачувану відпустку, як учаснику бойових дій в сумі 74 620,78 грн.

Разом з цим відповідачем в порушення статті 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати не виплачено на користь позивача компенсацію втрати частини доходів у зв`язку порушенням строків їх виплати.

Ухвалою від 16.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування правової позиції відповідачем зазначено, що компенсація за додаткову оплачувану відпустку як учаснику бойових дій за період з 2014 по 2019 роки, яка виплачена позивачу Інститутом на виконання рішення суду по справі № 420/1769/22, є доходом який не має постійного характеру в розуміння цього Закону; індексація грошового забезпечення, виплачена позивачу Інститутом на виконання рішення по справі № 420/15266/22, не нараховувалася Інститутом, а тому, на думку командування Інституту, компенсація у цьому випадку не виплачується.

Ухвалою від 15.03.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду.

За приписами ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з 1991 року по 2019 рік проходив військову службу у Збройних Силах України.

Наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) № 131 від 29.03.2019 року позивача звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я.

Відповідно до наказу начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія (по стройовій частині) № 84 від 19.04.2019 року з 19.04.2019 року позивача виключено зі списків особового складу Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія та всіх видів забезпечення.

Вищезазначеним наказом позивачу нараховано належні відповідно до законодавства виплати по звільненню, які він повинен був отримати, відповідно до п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 до виключення зі списків особового складу Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія.

Інститутом Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія при проведенні розрахунків було виплачено грошову компенсацію за додаткову оплачувану відпустку, як учаснику бойових дій, передбачену статтею 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту тривалістю 84 календарних дні, за період з 2014 року по 2019 рік включно; індексацію за період з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.04.2022 року у справі №420/1769/22 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Інституту Військово - Морський Сил Національного університету «Одеська морська академія» щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за додаткову оплачувану відпустку, як учаснику бойових дій, передбачену статтею 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту тривалістю 84 календарних дні, за період з 2014 року по 2019 рік включно.

Зобов`язано Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за додаткову оплачувану відпустку, як учаснику бойових дій, передбачену пунктом статтею 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту тривалістю 84 календарних дні, за період з 2014 року по 2019 рік включно, виходячи з розміру грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 19 квітня 2019 року.

12.09.2022 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.04.2022 року у справі №420/1769/22 відповідачем виплачено на користь позивача грошову компенсацію за додаткову оплачувану відпустку, як учаснику бойових дій у сумі 74 620,78 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.01.2023 року у справі № 420/15266/22 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Інституту Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 року, з урахуванням базового місяця для нарахування індексації січня 2008 року.

Зобов`язано Інститут Вiйськово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (з урахуванням раніше виплачених сум) індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 року, з урахуванням базового місяця для нарахування індексації січня 2008 року.

24.06.2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.01.2023 року у справі № 420/15266/22 відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 року, з урахуванням базового місяця для нарахування індексації січня 2008 року у сумі 77 572,36 грн.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність Інституту Військово-Морських сил Національного університету «Одеська морська академія» щодо невиплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.01.2023 року у справі № 420/15266/22, а також порушення термінів виплати грошової компенсації за додаткову оплачувану відпустку, як учаснику бойових дій, виплаченої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.04.2022 року у справі №420/1769/22, звернувся до суду з даним позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частин 2, 3 статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі по тексту - Закон №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до Закону.

Закон України №2011-XII визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Спірні правовідносини регулюються Законом України від «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року №2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.

Відповідно до ст.ст.1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення, в тому числі індексація) та інші.

Отже, дія означених законодавчих приписів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст.4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»).

Пунктом 1 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, визначено, що його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно із п.п.2, 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Пунктом 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, передбачено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За вказаним регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків виплачено нарахований дохід, чи виплаченого його взагалі та коли такий платіж здійснено, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме вказане є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Наведене у ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі грошового забезпечення). Водночас, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин, у розумінні положень ст.ст.1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», окремих положень Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені.

Суд зазначає, що індексація є складовою заробітної плати, а у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.

Використане у ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ від 19.10.2000р. формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст.1-3 вказаного Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Таким чином, враховуючи наявність факту невиплати позивачу суми, які стягнуті на виконання рішення суду, суд вважає, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

У випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 13 січня 2020р. у справі №803/203/17, від 15.10.2020 у справі №240/11882/19.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності Інститут Військово-Морських сил Національного університету «Одеська морська академія» щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.01.2023 року у справі № 420/15266/22.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо непроведення компенсації втрати частини доходу позивача грошову компенсацію за додаткову оплачувану відпустку, у зв`язку з порушенням строків її виплати, за період 19.04.2019 року по 12.09.2022 року, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру.

Отже, основною умовою для виплати громадянину компенсації передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). Компенсація за порушення строків виплати такого доходу, який не має разовий характер, проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

При цьому підпунктом "б" пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються, зокрема, одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).

Отже, компенсація за невикористану додаткову відпустку не носить постійного характеру, є одноразовою виплатою та не є грошовими доходами, які підлягають компенсації відповідно до Закону №2050-ІІІ та Порядку №159, що свідчить про безпідставність позовних вимог про стягнення з відповідача суми компенсації втрати частини доходів в зв`язку з порушенням строків виплати компенсації за невикористану додаткову відпустку.

Відтак, позовні вимоги в частині компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує, відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 7, 9, 242-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Інституту Військово-Морський Сил Національного університету «Одеська морська академія» (65029, м. Одеса, вул. Дідріхсона, 8, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Інституту Військово-Морський Сил Національного університету «Одеська морська академія» щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 24.06.2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.01.2023 року у справі № 420/15266/22.

Зобов`язати Інститут Військово-Морський Сил Національного університету «Одеська морська академія» нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року №2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 24.06.2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.01.2023 року у справі № 420/15266/22, з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.