Справа № 460/615/24
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 березня 2024 року м. Рівне №460/615/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Комшелюк Т.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідач), в якому просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність Рівненського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, яка полягає в ненаданні відстрочки від призову за мобілізацією ОСОБА_1 ; 2) зобов`язати Рівненський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки прийняти рішення щодо надання позивачеві відстрочки від призову за мобілізацією на підставі Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у відповідності до абз. 12 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягає призову на військову службу, так як здійснює постійний догляд за особою, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, за відсутності інших осіб,які можуть здійснювати такий догляд. Однак, на думку позивача, відповідачем допущена бездіяльність, щодо ненадання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Відповідач подав відзив на позов, в якому проти позову заперечив з тих підстав, що 22.08.2023 позивач прибув до шостого відділу Рівненського РТЦК СП, написав заяву про надання йому відстрочки від мобілізації в особливий період, проте не надав повного переліку документів, які надають право на відстрочку. А саме, підтверджуючої довідки з управління праці та соціального захисту про призначення компенсації у здійсненні постійного догляду за матір`ю. 11.10.2023 позивач пройшов повторне ВЛК для визначення ступеня придатності. Визнаний «непридатний до служби у високомобільних, десантних військах, морській піхоті, плавскладі, спецспорудах; придатний до служби в частинах забезпечення, РТЦК та СП, установах, організаціях, навчальних закладах». За результатами ВЛК, та відсутністю усіх документів про право на відстрочку, позивачу виписана повістка на 16.01.2024, тобто з запасом часу для звернення в управління праці та соціального захисту для оформлення догляду за матір`ю і відповідно отримання права на відстрочку. Оскільки, позивач документів, які підтверджують про здійснення догляду не надав, йому видана бойова повістка на 17.01.2024. Зазначає, що лише отримавши бойову повістку, позивач 22.01.2024 звернувся до управління праці та соціального захисту із заявою про призначення догляду та компенсації у здійсненні постійного догляду за своєю матір`ю. На даний час позивач до ЗСУ не призваний, документів з управління праці та соціального захисту не надав.

Позивач подав відповідь на відзив у якому підтримує позицію, викладену у позовній заяві.

Позовна заява надійшла до суду 18.01.2024.

Ухвалою суду від 22.01.2024 позов залишений без руху.

Ухвалою суду від 12.02.2024 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про скасування незаконного наказу начальника Шостого відділу Рівненського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про призов на військову службу позивача, оформлений повісткою на відправку від 17.01.2024 року та про зупинення дії повістки на час розгляду справи у суді.

12.02.2024 ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 27.02.2024 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на військову обліку в Шостому відділі Рівненського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Позивач звернувся до Шостого відділу Рівненського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до абз.10 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як такому, що зайнятий постійним доглядом за хворою мамою ОСОБА_2 , яка згідно з висновком ЛКК потребує догляду.

Однак, відповіді за результатами розгляду заяви позивач не отримував.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо ненадання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 10 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», протиправною позивач звернувся із цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

У зв`язку з військовою агресією рф проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який триває і до нині.

Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено про оголошення та проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі Закон № 3543-ХІІ).

Згідно з абз.2 ч. 1 ст. 22 Закону № 3543-ХІІ, громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військову службу і військовий обов`язок» від 25.03.1992 № 2232-XII(далі Закон № 2232-XII).

За змістом ч. 1-3 ст.1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

В частині 7 статті 1 Закону № 2232-XII закріплено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Статтею 22 Закону № 3543-XII визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Поряд з цим статтею 23 Закону № 3543-XII передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, зокрема, згідно з абз.10 частини 1 статті 23 Закону № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду.

З аналізу вищезазначених норм Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» слідує, що визначений перелік осіб, які мають право на відстрочку від призову під час мобілізації є вичерпний та у кожному конкретному випадку особам, які не підлягають призову, або підпадають під умови відстрочки слід надати той обсяг документів, який підтвердить існування обставин, достатніх для того, щоб уповноважений суб`єкт владних повноважень міг прийняти відповідне рішення.

З матеріалів справи видно, що позивач вважає, що він має право на відстрочку від призову під час мобілізації відповідно до абзацу 10 частини 1 статті 23 Закону № 3543-ХІІ як особа, зайнята постійним доглядом за своєю матір`ю, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду.

Абзацом 12 частини 1 статті 23 Закону №3543-ХІІ передбачено, що особою має бути дотримано дві обставини для відстрочки від призову під час мобілізації за вказаною підставою, а саме:

1) особа, зайнята постійним доглядом за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду;

2) у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Підтверджуючи першу обставину «особа, зайнята постійним доглядом за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду», позивач надав такі документи:

- висновок від 04.07.2023 № 93 Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕГАКОМ" медичного центру "АРЕТЕЙ", згідно з яким ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у лікувальному закладі з діагнозом дисциркулярна енцефалопатія ІІІ ступеня, судинно-метаболічного генезу, виражені когнітивні розлади. Деформуючий артроз правого колінного суглобу з вираженою деформацією. ІХС стенокардія напруги. ФК ІІІ аортосклероз. Постійна форма фібриляції передсердь. гіпертонічна хвороба ІІ стадії. Серцева недостатність ІІ Б стадії.

Згідно з висновком лікарської консультативної комісії № 93 від 04.07.2023 хвора з когнітивними розладами потребує постійного стороннього догляду та нездатна до самообслуговування.

- акт перевірки житлових умов заявника від 05.07.2023, в якому вказано, що ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 , а фактично проживає з мамою АДРЕСА_2 ;

- акт № 32/07.08-07 від 16.01.2024 обстеження проживання ОСОБА_1 , 1968 року народження, по АДРЕСА_1 , в якому вказано, що ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 з дружиною, ОСОБА_3 , донькою ОСОБА_4 , тещею ОСОБА_5 та братом дружини ОСОБА_6 . Зі слів ОСОБА_1 та дружини ОСОБА_3 її чоловік на даний час в даному житловому будинку не проживає, проживає в м. Острог та здійснює догляд за своєю матір`ю, яка постійно хворіє та потребує стороннього догляду. ОСОБА_6 також в даному господарстві не проживає, проживає в м. Нетішин зі своєю сім`єю.

Суд звертає увагу, що вказані документи не є достатніми для підтвердження обставин (в розумінні абзацу 10 частини 1 статті 23 Закону №3543-ХІІ) того, що позивач є особою, яка зайнята постійним доглядом за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду.

Зміст наведеного вище правового регулювання свідчить на користь висновку, що стосовно осіб, які є старшими 18 років, обставини щодо необхідності та потреби у постійному догляді мають бути підтверджені медичним висновком медико-соціальної експертної комісії (МСЕК), а не висновком лікарсько-консультативної комісії (ЛКК).

Відповідно до Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі», затвердженої Наказом Міністерствам охорони здоров`я України від 09 березня 2021 року № 407 ця Інструкція визначає порядок видачі та заповнення форми первинної облікової документації № 080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» (далі - Висновок). Висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги. Висновок надається особі або законному представнику особи, яка потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859.

Позивач же подав до суду висновок ЛКК, котрий видається особі або законному представнику особи, яка потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі для одержання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги з догляду на професійній основі.

Тому поданий позивачем висновок ЛКК - не є належним доказом та не підтверджує обставини необхідності постійного стороннього догляду за хворою особою ОСОБА_2 у розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тому не вважається документом, що може розглядатися уповноваженим органом як підстава для відстрочки позивача від мобілізації.

З урахуванням того, що позивач належними доказами не довів, що його мати, потребує постійного догляду на непрофесійній основі, то суд не розглядає іншу, похідну обставину, а саме, що, окрім позивача відсутні інші особи, котрі можуть здійснювати такий догляд за ОСОБА_2 .

Отже, оскільки позивач не довів, що його матір потребує постійного догляду, то суд констатує відсутність у позивача права на відстрочку від призову під час мобілізації відповідно до абз.10 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на момент звернення до відповідача із відповідною заявою.

Крім того, суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Питання щодо розподілу судових витрат у порядку статті 139 КАС України не підлягає вирішенню.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Рівненського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 18 березня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Рівненський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (вул. Грабник, 4, м. Рівне, Рівненська обл., 33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 08060817)

Суддя Т.О. Комшелюк