Справа № 520/27507/23
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

15 березня 2024 року № 520/27507/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Зоркіна Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп. НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

установив

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, у якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати додаткової грошової винагороди під час лікування у зв`язку із пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за період з 01.06.2022 по 24.10.2022 у повному обсязі;

зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити додаткову грошову винагороду під час лікування у зв`язку із пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за період з 01.06.2022 по 24.10.2022 із розрахунку 100000 грн, з урахуванням раніше виплачених сум;

стягнути з військової частини НОМЕР_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що під час проходження військової служби у складі військової частини НОМЕР_2 , у травні 2022 року позивач під час виконання бойового завдання потрапив під ракетно-бомбовий удар з боку Збройних Сил РФ та отримав поранення та травми, пов`язані із захистом Батьківщини, проте відповідачем доплата передбачена постановою КМУ № 168 виплачена не у повному обсязі.

Відповідач, повідомлений засобами ел.зв`язку про відкриття провадження у справі, а також про можливість надати до суду відзив на позовну заяву у визначений судом строк, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався без зазначення причин неподання відзиву.

Суд зазначає, що відповідно до положень ч.4 ст.159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. З урахуванням викладеного суд вважає можливим розгляд та вирішення справи на підставі наявних у ній доказів, які є достатніми та належними.

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу за контрактом від 13 жовтня 2020 року у військовій частині НОМЕР_4 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 №291 від 13.10.2020 року.

З 16.03.2023 на підставі наказу №60 позивач проходить службу на посаді стрільця у складі ІНФОРМАЦІЯ_2 (ВОС 100915)

Під час проходження військової служби у складі військової частини НОМЕР_2 , у травні 2022 року позивач під час виконання бойового завдання потрапив під ракетно-бомбовий удар з боку Збройних Сил РФ та отримав поранення та травми, пов`язані із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою про обставини травми від 16.01.2023 року № 152, довідкою Гарнізонної військово-лікарської комісії від 28.10.2022 та довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_5 від 19.01.2023 року.

Після отриманого поранення позивач перебував на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я: з 24.05.2022 - по 03.06.2022 - період лікування у ДУ "Інститут неврології психіатрії та наркології згідно копії лікарняної виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №930 за вказаний період; з 13.06.2022 - по 18.08.2022 у ДУ "Інститут неврології психіатрії та наркології згідно копії лікарняної виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1112 за вказаний період; з 19.08.2022 - по 08.09.2022 - у ДУ "Інститут неврології психіатрії та наркології згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1753 за вказаний період ; з 24.09.2022 - по 24.10.2022 - у КИП ХОР "Обласна клінічна психіатрична лікарня №3" згідно виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3528 за вказаний період

Лікування позивача завершено 24.10.2022, що підтверджується випискою №3528 . Після завершення стаціонарного лікування, 28.10.2022 позивач пройшов медичний огляд у Гарнізонній військово-лікарській комісії військової частини НОМЕР_6 .

На підставі проведеного огляду Гарнізонною військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_6 видано довідку №2092 від 28.10.2022 року про те, що солдат ОСОБА_1 внаслідок перенесеної вибухової травми (19.05.2022) зазнав акубаротравми, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку у вигляді стійкого цефалічного, астено-вегетативного синдромів, лікворно-дисомнічних розладів при помірному порушенні функцій центральної нервової системи. Посттравматичного стресового розладу. Посттравматичної нейросенсорної приглухуватості при сприйнятті шепітної мови до 3,5 метрів на праве вухо, до 2,5 метрів на ліве вухо. У довідці зазначено, що згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.07.2007 №370 травма кваліфікується як тяжка. Також у довідці вказано, що травма, захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.

16.01.2023 військовою частиною НОМЕР_2 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 29.05.2022 позивачу видано Довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) та позивач повторно пройшов медичний огляд у військово-лікарській комісії військової частини НОМЕР_5 .

На підставі проведеного медичного огляду військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_5 видано довідку №1219 від 19.01.2023 , у якій вказано, що наслідки перенесених військових травм (19.05.2022) згідно з наказом МОЗ України від 04.07.2007 року №370 є травмами тяжкого ступеню та травма є такою, що пов`язана із захистом Батьківщини.

Згідно довідки про нарахування грошового забезпечення №765 від 25.05.2023 за період з 24.05.2022 по 25.10.2022 року позивач отримував додаткову винагороду у розмірі червень 2022 року - 0 грн.; липень 2022 року -100 000 грн.; серпень- жовтень 2022 року по 30000 грн.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІІ), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із частиною другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За приписами частини четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704 (далі Постанова № 704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із пунктом 8 Постанови № 704, умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка", виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.

01.04.2022 постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168" № 400 внесено зміни до вказаної вище постанови, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Згідно з пунктом 2 цієї постанови, вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.

Отже, виходячи зі змісту наведених постанов Уряду додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн на місяць виплачується, зокрема, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, у період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), та за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення (за висновком ВЛК).

Суд також звертає увагу, що наказом Міністерства оборони України "Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" від 25.01.2023 № 44, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за № 177/39233, затверджено Зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі Порядок № 260), та доповнено Порядок новим розділом такого змісту: "XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану".

Згідно із пунктом 12 розділу XXXIV Порядку № 260 (у чинній редакції), керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних), комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.

При цьому, до набрання чинності змінами до Порядку № 260 згідно з окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/в/29, також було зобов`язано керівників ВЛК під час надання рекомендацій про потребу у відпустці одночасно надавати медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.

Крім того, статтею 101 Закону № 2011-ХІІ врегульовані питання щодо права військовослужбовців на відпустки, порядок надання військовослужбовцям відпусток та відкликання з них, та пунктом 19 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ (в редакції Закону України "Про внесення змін до статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" щодо рівних можливостей матері і батька, які є військовослужбовцями, на догляд за дитиною в особливий період" від 29.07.2022 № 2490-ІХ) визначено, що надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток припиняється, крім відпустки військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами; відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та в разі якщо дитина потребує домашнього догляду - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку (якщо обоє батьків є військовослужбовцями, - одному з них за їх рішенням); відпустки у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії".

Тобто, на цей час законодавчо визначено такий вид відпустки, як відпустка для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, та підзаконними нормативно-правовими актами передбачено, що під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.

Суд не має повноважень визначати, чи отримане військовослужбовцем поранення є тяжким, оскільки відповідні висновки (постанови) з цього питання приймають ВЛК, а у випадку незгоди із такими висновками військовослужбовець має право оскаржити їх в адміністративному чи судовому порядку, а в подальшому (у разі внесення змін до відповідних довідок чи постанов ВЛК щодо тяжкості поранення в цілях надання відпустки та виплати додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168) звертатися із рапортом до командира військової частини щодо виплати додаткової винагороди.

При цьому, судом встановлено, що позивачем в підтвердження своїх позовних вимог надано копії довідок, протоколів огляду, довідок про обставини травми, перевідного епікризу, виписки із медичної карти.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 24.05.2022 - по 03.06.2022 - період лікування у ДУ "Інститут неврології психіатрії та наркології згідно копії лікарняної виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №930 за вказаний період; з 13.06.2022 - по 18.08.2022 у ДУ "Інститут неврології психіатрії та наркології згідно копії лікарняної виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1112 за вказаний період; з 19.08.2022 - по 08.09.2022 - у ДУ "Інститут неврології психіатрії та наркології згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1753 за вказаний період ; з 24.09.2022 - по 24.10.2022 - у КИП ХОР "Обласна клінічна психіатрична лікарня №3" згідно виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3528 за вказаний період. Лікування позивача завершено 24.10.2022, що підтверджується випискою №3528

Як встановлено з матеріалів справи, факт не виплати позивачу додаткової винагороди з 01.06.2022 по 24.10.2022 підтверджується довідкою про нараховане та виплачене грошове забезпечення від 25.05.2023 № 765, згідно якої виплата проводилась у наступних розмірах червень 2022 року 0 грн, липень 2022 року 100000 грн, серпень- жовтень 2022 по 30000 грн.

Таким чином, відповідачем протиправно не виплачена додаткову грошову винагороду за період червень 2022, серпень- жовтень 2022 року в повному обсязі.

З огляду на вказане, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати додаткової щомісячної винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року, за червень, серпень-жовтень 2022 року в повному обсязі; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити додаткову щомісячну винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року за червень, серпень-жовтень 2022 із розрахунку 100000,00 гривень, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги частково знайшли своє підтвердження матеріалами справи, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення позовної заяви.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Що стосується стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн., суд зазначає наступне.

Ст. 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Ч. 7 ст. 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на надання правової допомоги позивачем надано: ордер серії АХ №1150258 від 25.09.2023 р. на представництво Черваньова О.Т. в Харківському окружному адміністративному суді; копію договору про надання професійної правової допомоги від 24.04.2023 та додаткові угоди, в тому числі № 2 від 14.09.2023 р., укладеного між позивачем і адвокатом Лебедєвим Дмитром Володимировичем, предметом якого є надання послуг з правових питань стосовно судовогорозгляду питання стосовно неотримання ; фіксований гонорар визначено у 5000 грн. (п.1.1.5 Додаткової угоди № 2 від 14.09.2023).

Надані позивачем докази належним чином підтверджують факт понесення витрат на правову допомогу саме щодо спірної ситуації; що у разі встановлення у договорі про надання правової допомоги фіксованої суми гонорару надавати детальний опис робіт не потрібно, як це має місце в даному випадку.

Стосовно відсутні доказів понесення позивачем фактичних витрат на оплату послуг адвоката суд відхиляє з посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові 18 травня 2023 року по справі № 240/38728/21, згідно якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Суд також зважає на рішення ЄСПЛ по справі «Бєлоусов проти України» (Заява № 4494/07) де суд дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, слід розглядати як фактично понесені, зазначивши наступне: «...хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Отже, представник заявника має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними» (див. вищезазначене рішення у справі «Савін проти України» (Savin v. Ukraine), п. 97)».

Отже зважаючи на викладені вище обставини, часткове задоволення позовних вимог , суд приходить до висновку про стягнення на корить позивача витрат на правничу допомогу у сумі 2500 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди під час лікування у зв`язку із пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 у червні, серпні- жовтні 2022 у повному обсязі.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду під час лікування у зв`язку із пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за період червень, серпень- жовтень 2022 із розрахунку 100000 грн, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині вимог позов залишити без задоволення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Зоркіна Ю.В.