Справа № 160/5335/24
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2024 рокуСправа № 160/5335/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Калугіної Н.Є., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи (у письмову провадженні) у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов, -
Позивач звернувся до суду з позовом до в якому просить суд:
- визнати протиправними постанови про відкриття виконавчого провадження №74133588 від 13 лютого 2024 року та про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 74133588 від 15 лютого 2024 року винесені державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Веремієнком Андрієм Олександровичем;
- скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження № 74133588 від-13 лютого 2024 року та про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 74133588 від 15 лютого 2024 року винесені державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Веремієнком Андрієм Олександровичем.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Довгинцівський відділ державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) протиправними діями порушує його права та інтереси. Зокрема, ним зазначено, що відповідачем відкрито виконавче провадження та накладено арешт на рахунки позивача під час оскарження постанови про адміністративне правопорушення в судовому порядку, що суперечить нормам КУпАП. Також позивачем зазначено, що арешт накладений на рахунки позивача зі спеціальним режимом використання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 14 березня 2024 року о 11:00 год. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
11.03.2024 від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю.
У визначений ухвалою від 04.03.2024 строк і станом на 14.03.2024 від відповідача відзиву на позов не надходило.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Представник відповідача в судове засідання 14.03.2024 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Згідно положень статті 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.
02.01.2024 старшим лейтенантом 3 взводу 2 роти 2 батальйону полку Патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Андрієнко В.М. винесено постанову серії ЕНА №1182194 від 02.01.2024 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі у розмірі 340 грн.
Згідно ухвали Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.01.2024 у справі №214/255/24 про відкриття провадження у справі, ОСОБА_1 звернулась08.01.2024 до суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття справи.
13.02.2024 державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №74133588 щодо виконання постанови полку Патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області серії ЕНА №1182194 від 02.01.2024 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 .
15.02.2024 відповідачем прийнято постанову про арешт коштів боржника, ОСОБА_1 , відповідно до якої постановлено накласти арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунка/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 1117 грн.
Не погоджуючись з цими постановами, позивач оскаржив їх до суду.
Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Згідно статті 13 ЗУ «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 3 цього Закону за заявою стягувана про примусове виконання рішення.
Порядок прийняття постанов про адміністративні правопорушення, набрання ними законної сили, їх оскарження, тощо, передбачені нормами КУпАП.
Так, частиною першою статті 283 КУпАП визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.
Відповідно до частини першої статті 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:
1) про накладення адміністративного стягнення;
2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;
3) про закриття справи.
Згідно з частиною другою статті 287 КУпАП постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.
Пунктом 3 частини 1 статті 288 КУпАП визначено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Частина перша статті 291 КУпАП визначає, що постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу (частина друга статті 291 КУпАП).

У відповідності до частини другої статті 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.

Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову (частина друга статті 299 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Частиною 2 статті 300-1 КУпАП визначено, що у разі несплати штрафу особами, зазначеними у частинах першій та другій статті 14-2 цього Кодексу, протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів така постанова підлягає примусовому виконанню.

Згідно з частиною третьої статті 300-1 КУпАП у разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги.

При цьому, частиною першою статтею 308 КУпАП передбачено, що у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Тобто, у випадку оскарження особою постанови про накладення адміністративного стягнення обов`язок зі сплати штрафу у такої особи, виникає з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У той же час, у разі скасування судом оскаржуваного штрафу та набрання судовим рішенням законної сили - підстави для такої сплати будуть взагалі відсутні.

Крім того, положення статті 308 КУпАП кореспондуються з положеннями статті 307 КУпАП в частині строку, з якого починається примусове виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Так, проаналізувавши зміст наведених норм у їх взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання через п`ятнадцять днів з дня вручення особі такої постанови та у разі несплати особою штрафу, та не оскарження вказаної постанови.

Якщо постанову про накладення штрафу було оскаржено відповідною особою, на яку накладено штраф, таку постанову може бути направлено для примусового виконання, не раніше ніж через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Тобто законодавством чітко визначено, що постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, у випадку їх оскарження, не можуть бути направлені на примусове виконання до завершення процедури оскарження та раніше ніж через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що постанову від 02.01.2024 серії ЕНА №1182194 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, останньою не отримано. Також у постанові відсутня відмітка про направлення позивачу цієї постанови поштою.

Разом з тим, вже 08.01.2024 позивачем оскаржено наведену постанову до суду.

Тобто, позивачем подано скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення, в межах строку на її подання, встановленого статтею 289 КУпАП.

Як вже зазначалось судом вище, ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.01.2024 у справі №214/255/24 відкрито провадження у справі про скасування постанови від 02.01.2024 серії ЕНА №1182194 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Станом на час звернення позивача до суду з даним позовом, так і станом на час винесення рішення, рішення у справі № 214/255/24 не ухвалено.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та вищенаведеного нормативного регулювання, суд дійшов висновку, що постанова від 13.02.2024 про відкриття виконавчого провадження ВП №74133588 щодо виконання постанови полку Патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області серії ЕНА №1182194 від 02.01.2024 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 та постанова від 15.02.2024 про арешт коштів боржника, ОСОБА_1 , які прийняті державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) є такими, що винесені передчасно.

При цьому, суд зважає на те, що в силу положень частин 1, 2 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зміст статей Закону № 1404-VIII дає суду підстави для висновку, що державний виконавець не наділений повноваженнями перевірки факту оскарження відповідної постанови (виконавчого документу) в судовому порядку на момент пред`явлення такого до примусового виконання.

Відповідно до статті 26 Закону № 1404-VII обов`язок державного виконавця розпочати примусове виконання рішення пов`язується з отриманням, зокрема, від стягувача відповідної заяви та належним чином оформленого виконавчого документа, а не перевірки цього документу на предмет оскарження його боржником.

Відтак, констатувавши відповідність виконавчого документа вимогам статті 4 Закону № 1404-VIII, у тому числі в частині настання строку набрання ним законної сили, державний виконавець не мав правових підстав для повернення зазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення без прийняття до виконання та в силу вимог закону був зобов`язаний винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Крім того суд зазначає, що частиною 4 статті 4 Закону № 1404-VIII не визначено такої підстави для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, як оскарження рішення, на підставі якого видано виконавчий документ.

За таких обставин, на переконання суду, відсутні підстави вважати протиправною постанову від 13.02.2024 про відкриття виконавчого провадження ВП №74133588 щодо виконання постанови полку Патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області серії ЕНА №1182194 від 02.01.2024 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 . На думку суду, ці висновки не суперечать вищенаведеним висновкам суду щодо передчасності прийняття відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки передчасність їх прийняття, за відсутності законних підстав для повернення виконавчого документа без виконання, не свідчить про її протиправність.

Водночас, чинність цієї постанови порушує права та інтереси позивача, а тому суд не може залишити їх в силі.

Стосовно посилань позивача про протиправність постанови відповідача від 15.02.2024 про накладення арешту, тому що арешт накладений державним виконавцем на рахунок зі спеціальним режимом використання, суд зазначає таке.

Відповідно до п.7 ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначено статтею 48 Закону.

Так, згідно із ч.ч.1, 2 ст.48 Закону №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 ПК України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до пункту 1 частини другої статті 8 Закону України "Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно із ч.2, ч.6 ст.56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

За правилами ч.3, ч.4 ст.56 Закону №1404-VIII арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Пунктом 1 частини 4 статті 59 Закону №1404-VIII передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника визначені ст.68 Закону №1404-VIII, за змістом якої стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до положень ст.70 Закону №1404-VIII розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (частина перша).

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Водночас, зазначені вище приписи абзацу 4 та 5 ч.2 ст.70 Закону №1404-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) в тім, що він унеможливлює виплату - у розмірі не нижче прожиткового мінімуму - пенсії, що є основним джерелом існування, призначеної в установленому законом розмірі прожиткового мінімуму, згідно із рішенням Конституційного Суду № 3-р(II)/2023 від 22.03.2023 р.

26.03.2022 р. набрав чинності Закон України від 15.03.2022 "Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон №2129-IX), яким Розділ XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону доповнено пунктом 10-2, який містить, зокрема положення про те, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації) та визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Абзацом вісімнадцятим пункту 10-2 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону (який доповнено згідно із Законом України від 27.07.2022 "Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності приватних виконавців та примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період дії воєнного стану" (далі - Закон № 2455-IX) встановлено, що у період дії воєнного стану приватний виконавець за заявою сторони виконавчого провадження або з власної ініціативи, за умови наявності об`єктивних підстав, має право своєю постановою скасувати постанову чи інший процесуальний документ (або їх частину), винесені ним у виконавчому провадженні.

Системний аналіз вказаних вище норм дає підстави для висновку, що для забезпечення реального виконання рішення виконавець може накладати арешт, зокрема, на відкриті банківські рахунки боржника. Проте статтею 48 Закону №1404-VIII встановлено заборону для виконавця для звернення стягнення та накладення арешту на кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, на спеціальних рахунках та на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Крім того, із набранням чинності Законом №2129-IX тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації).

Отже, враховуючи обмеження у зверненні стягнення та накладенні арешту, передбачені Законом, та зважаючи на наявність спеціальної процедури для звернення стягнення на соціальні виплати, виконавець, перед накладенням арешту на банківські рахунки, зобов`язаний пересвідчитись у відсутності спеціального режиму їх використання або відсутності заборон щодо арешту коштів, що знаходяться на цьому рахунку. Виокремлення таких рахунків належить до повноважень саме виконавчої служби. Без здійснення такої перевірки виконавець може своїми діями позбавити боржника права на соціальний захист, порушивши тим самим принцип співмірності заходів примусового виконання рішень, передбачений статтею 2 Закону.

Висновки аналогічного змісту викладені Верховним Судом у постанові від 10.09.2020 у справі № 340/3042/19.

Судом встановлено, що відповідно до повідомлення про надання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, позивач на відповідний рахунок, відкритий у АТ «Укрсиббанк» з 01.01.2024 по 30.06.2024 отримує відповідну допомогу.

Також згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення міста Кривого Рогу від 22.01.2024 №142, позивач отримує допомогу на дітей як одинока матір з 01.01.2024 по 30.06.2024.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо вчинення відповідачем відповідних дій щодо перевірки державним виконавцем рахунків позивача на предмет встановлення їх спеціального використання.

Статтею 18 Закону №1404 передбачено обов`язок виконавців здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. При цьому, правом виконавця є:

- з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

- отримувати від банків та інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей інформацію про наявність рахунків/електронних гаманців та/або стан рахунків/електронних гаманців боржника, рух коштів та операції за рахунками/електронними гаманцями боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Отже, враховуючи наявність спеціальної процедури для звернення стягнення на соціальні виплати, виконавець, перед накладенням арешту на банківські рахунки, зобов`язаний пересвідчитись у відсутності спеціального режиму їх використання або відсутності заборон щодо арешту коштів, що перебувають на цьому рахунку. Виокремлення таких рахунків належить до повноважень саме виконавчої служби, оскільки без здійснення такої перевірки виконавець може своїми діями позбавити боржника права на соціальний захист, порушивши тим самим принцип співмірності заходів примусового виконання рішень, передбачений статтею 2 Закону №1404-VIII.

Вказаний правовий висновок щодо повноважень виконавчої служби виокремлювати такі банківські рахунки висвітлено в постановах Верховного Суду від 27.06.2019 р. у справі №916/73/19, від 10.10.2019 р. у справі №916/1572/19, від 17.01.2020 р. у справі №340/1018/19 та від 10.09.2020 р. у справі№340/3042/19.

При цьому відповідачем не доведено і судом не встановлено, що державним виконавцем було перевірено та встановлено, що рахунки на які накладений арешт використовувались для соціальних виплат. Накладення арешту на кошти, які складають соціальну допомогу від держави як малозабезпеченій родині та одинокій матері, та звернення на них стягнення унеможливлює забезпечення позивачем своїх дітей та родини в цілому.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про протиправність постанови від 15.02.2024 про арешт коштів боржника, ОСОБА_1 , яка прийнята державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), з огляду на те, що відповідачем порушені норми Закону №1404 при її прийнятті.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в такій спосіб: скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №74133588 від 13 лютого 2024 року винесену державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Веремієнком Андрієм Олександровичем; визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 74133588 від 15 лютого 2024 року винесену державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Веремієнком Андрієм Олександровичем.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №74133588 від 13 лютого 2024 року винесену державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Веремієнком Андрієм Олександровичем.

Визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 74133588 від 15 лютого 2024 року винесену державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Веремієнком Андрієм Олександровичем.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.272 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені ч.6 ст.287 КАС України.

Повний текст рішення складено 14.03.2024.

Суддя Н.Є. Калугіна