Справа № 438/484/24
Суддя: Слиш А. Т.
Дата ухвалення: 2024-03-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 438/484/24
Провадження № 2-а/438/15/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 березня 2024 року Бориславський міський суд Львівської області у складі:

Головуючого судді Слиша А.Т.,

за участі секретаря судових засідань Стасишин Н.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області , третя особа поліцейський відділення поліції №1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області сержант поліції Триленко Роман Олегович про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

01 березня 2024 року адвокат Романський С.І. в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 25.02.2024р. на ОСОБА_1 було незаконно та безпідставно винесено Постанову серії ЕНА № 1516690 від 25.02.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яка була винесена 25.02.2024р. о 00:14:49 поліцейським Відділення поліції №1 (Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області сержантом поліції Триленко Романом Олеговичем за адресою: Львівська область, Дрогобицький район, м. Борислав, вул. Джерельна,13.

Даною Постановою серії ЕНА № 1516690 від 25.02.2024 року, яка виносилась без участі ОСОБА_1 (в ній відсутній його підпис, і від підпису в ній та від отримання її копії він 25.02.2024 року не відмовлявся), застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. за нібито вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

Згідно п.5 оскаржуваної Постанови серії ЕНА № 1516690 від 25.02.2024 року (Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення) «25.02.2024 00:05:15 м. Борислав, вул. Степана Бандери, 1 І Водій курував ТЗ у якого не працював замок багажника та їхав із відкритими дверми багажника І чим порушив п.31.4.7. ПДР - Ін. технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів. Стаття, частина статті КУпАП: ст. 121 ч.1».

Однак, обставини викладені у оскаржуваній Постанові серії ЕНА № 1516690 від 25.02.2024 року - не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи.

В матеріалах справи відсутній будь-який доказ вчинення ОСОБА_1 25.02.2024 року о 00:05:15 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, - що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним Постанови серії ЕНА № 1516690 від 25.02.2024 року. Оскільки 25.02.2024 року о 00:05:15 ОСОБА_1 взагалі не керував і не міг керувати автомобілем ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_1 , його працівники поліції взагалі не зупиняли 25.02.2024 року на даному транспортному засобі в м.Бориславі по вул. Степана Бандери, 1, тобто він не був водієм в розумінні ПДР України та норм КУпАП, а відтак ОСОБА_1 25.02.2024 року о 00:05:15 не керував і не міг керувати автомобілем ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_1 , у якого не працював замок багажника і він не їхав із відкрити дверми багажника, - а тому, ОСОБА_1 25.02.2024р. о 00:05:15 не порушував і не міг порушувати в АДРЕСА_1 вимоги п.31.4.7. ПДР України, а відтак ОСОБА_1 не вчиняв і не міг вчинити 25.02.2024р. о 00:05:15 в АДРЕСА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

Оскаржувана Постанова серії ЕНА № 1516690 від 25.02.2024 року незаконно та безпідставно виносилась 25.02.2024р. р 00:14:49 поліцейським Триленко P.O. за невідомих обставин і не відомо де, без участі ОСОБА_1 (в ній відсутній його підпис, і від підпису в ній та від отримання її копії він 25.02.2024 року не відмовлявся.

В оскаржуваній Постанові серії ЕНА № 1516690 від 25.02.2024 року не зазначено, не доведено і не конкретизовано, в чому саме полягало нібито порушення 25.02.2024 року о 00:05:15 в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вимог п.31.4.7 ПДР України (який має багато підпунктів: від «а»- до «ї»), за що передбачена відповідальність ч.1 ст.121 КУпАП.

Ухвалою судді від 04 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам встановлено процесуальні строки подачі заяв по суті справи. Зокрема, відповідачу було запропоновано надати суду відзив на позовну заяву і докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

У судове засідання сторони не прибули. Від представника позивача - адвоката Романського С.І. надійшла заява від 08 березня 2024 року, у якій він просить розглянути справу без його та позивача участі, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач Головне управління Національної поліції у Львівській області не направив у судове засідання свого представника, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України суд вважає за можливе розглядати справу у їхній відсутності на підставі наявних у справі матеріалів.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору поліцейський відділення поліції № (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області сержант поліції Триленко Р.О. у судове засідання не з`явився.

Оскільки, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч.1, ч.2 ст.7 КУпАП).

Судом встановлено, що інспектор відділення поліції №1 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області Триленко Р.О., який з урахуванням положень ст. 222, 255 КУпАП діяв від імені суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції у Львівській області, виніс постанову серії ЕНА №1516690 від 25 лютого 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою позивача ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

З тексту постанови вбачається, що 25.02.2024 00:05:15 м. Борислав, вул. Степана Бандери, 1 І Водій курував ТЗ у якого не працював замок багажника та їхав із відкритими дверми багажника І чим порушив п.31.4.7. ПДР - Ін. технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, чим порушив ч. 1 ст. 121 КУпАП, у зв`язку з чим на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даним адміністративним позовом.

З огляду на викладене, між сторонами склалися правовідносини з приводу оскарження постанови суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова щодо притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що перебувають у нерівному положенні стосовно суб`єкта владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.2 ст.2 КАС України).

Порядок розгляду (відповідачем) справи про адміністративне правопорушення визначено главою 22 КУпАП, а процедура оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, працівника поліції, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Зокрема, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1516690 від 25.02.2024, вимоги ст.280 КУпАП поліцейським не були виконані.

Відповідно до ч.1 ст.121 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною нормою настає, зокрема, за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до п.31.4.7. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306:

31.4. Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

31.4.7. Інші елементи конструкції:

1) немає передбачених конструкцією транспортного засобу стекол, дзеркал заднього виду;

2) не працює звуковий сигнал;

3) встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість.

Примітка. На верхній частині вітрового скла автомобілів і автобусів можуть бути прикріплені прозорі кольорові плівки. Дозволяється застосовувати тоновані стекла (крім дзеркальних), світлопропускання яких відповідає вимогам ГОСТ 5727-88. Дозволяється застосовувати занавіски на бокових вікнах автобусів;

4) не працюють передбачені конструкцією замки дверей кузова або кабіни, запори бортів вантажної платформи, запори горловин цистерн і паливних баків, механізм регулювання положення сидіння водія, аварійні виходи, пристрої для приведення їх у дію, привід керування дверима, спідометр, одометр, тахограф, пристрій для обігрівання і обдування скла; зруйновано корінний лист або центральний болт ресори;

5) зіпсовано тягово-зчіпний або опорно-зчіпний пристрій тягача і причіпної ланки у складі автопоїзда, а також передбачені їхньою конструкцією страхувальні троси (ланцюги). Є люфти в з`єднаннях рами мотоцикла з рамою бокового причепа;

6) відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики;

є) відсутні:

медична аптечка з нанесеними на неї відомостями про тип транспортного засобу, для якого вона призначена, - на мотоциклі з боковим причепом, легковому, вантажному автомобілі, колісному тракторі, автобусі, мікроавтобусі, тролейбусі, автомобілі, що перевозить небезпечний вантаж;

7) акт аварійної зупинки (миготливий червоний ліхтар), який відповідає вимогам стандарту, - на мотоциклі з боковим причепом, легковому, вантажному автомобілі, колісному тракторі, автобусі;

8) вантажних автомобілях з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т і в автобусах з дозволеною максимальною масою понад 5т- противідкотні упори (щонайменше два);

9) облискові маячки оранжевого кольору на великовагових та великогабаритних транспортних засобах, на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м;

працездатний вогнегасник на легковому, вантажному автомобілі, автобусі.

Примітки:1. Тип, марка, місця встановлення вогнегасників, якими обладнуються транспортні засоби з розпізнавальним знаком Табличка оранжевого кольору, що перевозять небезпечні вантажі, визначаються спеціальними правилами.

2. Аптечка, перелік медикаментів якої відповідає ДСТУ 3961-2000 для відповідного типу транспортного засобу, і вогнегасник повинні бути в закріпленому стані у місцях, визначених підприємством-виробником. У разі коли конструкцією транспортного засобу зазначені місця не передбачено, медична аптечка і вогнегасник повинні розташовуватись у легкодоступних місцях.

Тип і кількість вогнегасників повинні відповідати встановленим нормам. Вогнегасники, якими забезпечуються транспортні засоби, повинні бути сертифікованими в Україні відповідно до вимог законодавства;

ж) відсутні ремені безпеки та підголовники в транспортних засобах, де їх установка передбачена конструкцією;

з) ремені безпеки не в робочому стані або мають видимі надриви на лямках;

и) на мотоциклі немає передбачених конструкцією дуг безпеки;

і) на мотоциклах і мопедах немає передбачених конструкцією підніжок, на сідлі - поперечних рукояток для пасажира;

ї) відсутні або несправні фари і задні габаритні ліхтарі транспортного засобу, що перевозить великогабаритний, великоваговий чи небезпечний вантаж, а також проблискові маячки, світлоповертальні елементи, розпізнавальні знаки, передбачені пунктом 30.3 цих Правил.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд зазначає, що відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України.

Крім постанови по справі про адміністративне правопорушення інших доказів, необхідних для вирішення справи про порушення ПДР працівником поліції зібрано не було, а сама постанова таких доказів не містить. Оскаржувана постанова не містить інформації про будь - яку фіксацію правопорушення.

Під час судового розгляду встановити наявність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушеннялише за постановою про накладення адміністративного стягнення не можливо, інші докази до вказаної постанови не додані, при цьому відповідачі не скористалися своїм правом надати відзив у справі.

Оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Візуальне спостереження працівниками органу Національної поліції за дотриманням правил дорожнього руху може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Аналогічні висновки Верховного Суду викладено в постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17, адміністративне провадження №К/9901/15804/18. Однак, відповідач на підтвердження такого порушення позивачем не надав жодного доказу (відео-, фотозапису події, даних щодо наявності свідків тощо).

Відповідач не спростував обставин, на які посилається позивач, будь-яких доказів, які підтверджують правомірність прийнятого рішення, суду не надав. Суд позбавлений можливості встановити факт порушення позивачем ПДР України, Закону України «Про дорожній рух», з урахуванням заперечень позивача з приводу цього твердження в оскаржуваній постанові інспектора поліції Кулинича В.С., та оскільки відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження вчинення позивачем вказаного правопорушення.

З наведеного вбачається відсутність об`єктивних і беззаперечних доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, яка, як вказано вище, не встановлює відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Відповідно до ч.5 ст.77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд вважає, що стороною відповідача не доведено належними доказами правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до змісту положень КУпАП притягнення особи до адміністративної відповідальності здійснюється за умови повного з`ясування всіх обставин вчинення нею адміністративного правопорушення, виявлення причин, що спричинили його вчинення, а застосування передбачених нормами КУпАП заходів впливу можливе лише за умови відсутності обставин, визначених статтями 17, 247 КУпАП, та у разі, якщо вина особи повністю доведена належними та допустимими доказами.

Таким чином, під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1516690 від 25.02.2024 працівник поліції не дотримався вимог статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача з приводу неповного з`ясування уповноваженим працівником поліції обставин справи та недоведеність доказами порушення правил дорожнього руху. Під час розгляду адміністративної справи стороною відповідача не доведено, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, а також враховуючи, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь (ст.62 Конституції України), суд дійшов висновку, що позивача було неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, зважаючи на неповноту розгляду справи про адміністративні правопорушення та неправильне встановлення фактичних обставин справи у постанові, відсутності будь-яких доказів та заперечень з боку відповідача, які б підтверджували порушення позивачем правил дорожнього руху, вважає, що постанова ЕНА № 1516690 від 25.02.2024 прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та підлягає скасуванню. Отже позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції у Львівській області на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72-73, 77, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серія ЕНА №1516690 від 25 лютого 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 гривень, провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у справі зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення воно може бути оскаржене протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області, місцезнаходження: м. Львів, пл.Генерала Григоренка, 3, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40108833;

третя особа: поліцейський відділення поліції №1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області сержант поліції Триленко Роман Олегович, адреса: Львівська область, м. Борислав, вул. В.Великого,30.

Повний текст складено 13 березня 2024 року.

Головуючий суддя Андрій СЛИШ