Справа № 320/33398/23
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2024-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2024 року м.Київ справа №320/33398/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шостого апеляційного адміністративного суду третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Шостого апеляційного адміністративного суду, третя особа --Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві в якому просить суд:

1. Визнати протиправними дії Шостого апеляційного адміністративного суду щодо зазначення у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 07 липня 2023 року № 02.7-36/106 суддівської винагороди ОСОБА_1 станом на 07 липня 2023 року, розмір якої обчислений виходячи з посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, у розмірі 2102 грн 00 коп;

2. Зобов`язати Шостий апеляційний адміністративний суд видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 07 липня 2023 року, розмір якої розрахований виходячи з посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі ч. 2 ст. 130 Конституції України, ч.ч. З, 4 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 грн 00 коп, встановленому ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на п. 2 ч. 3 ст. 135 якою передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Відповідно до ст. 130 Конституції України розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Від відповідача надійшов відзив в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, та зазначає, що дія відповідно до вимог законодавства, оскільки ст. 7 Закону України " Про Державний Бюджет України" на 2021 рік введено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, розмір якого становить 2102 грн, а з 2021 року до Законів про Державний Бюджет України не вносились зміни які б стосувалися обрахування розміру прожиткового мінімуму для визначення базового розміру посадового окладу судді.

Дослідивши обставини справи судом було встановлено наступне.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 06 липня 2023 року № 684/0/15-23 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку. Наказом Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2023 року № 28 к/гс мене відраховано зі штату суду.

Згідно з довідкою Шостого апеляційного адміністративного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 07 липня 2023 року № 02.7-36/106 мій посадовий оклад становить 131375 грн 00 коп, а загальний розмір суддівської винагороди станом на 07 липня 2023 року - 210 200 грн 00 коп.

Відповідно, посадовий оклад був розрахований Шостим апеляційним адміністративним судом як 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн 00 коп, помножений на регіональний коефіцієнт - 1,25 за здійснення правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб згідно з ч. 4 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Правова позиція суду.

Однією з гарантій належного здійснення правосуддя є створення необхідних умов для діяльності суддів, їх правового, соціального захисту та побутового забезпечення.

Конституцією України та спеціальним законодавчим актом (Законом України «Про судоустрій і статус суддів») визначено, що гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Таку правову позицію стосовно гарантій незалежності суддів зазначено у низці рішень Конституційного Суду України, зокрема рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, від 04 грудня 2018 року № 11-р/2018.

Система правового захисту суддів, зокрема їх матеріального забезпечення, встановлена Законом України «Про судоустрій і статус суддів», положення якого узгоджуються з вимогами міжнародно-правових актів щодо незалежності суддів і спрямовані на забезпечення стабільності досягнутого рівня гарантій незалежності суддів, а також є гарантією поваги до гідності людини, її прав та основоположних свобод.

У пункті 62 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до Комітету міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів підкреслюється, що в цілому важливо (особливо для нових демократичних країн) передбачити спеціальні правові положення, що захищають грошову винаЈ0роду суддів від скорочення, а також забезпечити положення, що гарантують збільшення оплдйЛіраці суддів відповідно до зростання вартості життя.

Згідно зі ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Отже, положення ст. 130 Конституції України закріплюють спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме - визначають, що «розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій».

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів».

Положеннями ст. 4 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Також ч. 1 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно- правовими актами.

За правилами ч. 2 ст. 135 вказаного Закону суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Пунктом 2 ч. З ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Таким чином, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, насамперед і безпосередньо залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Правову основу для встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень прожиткового мінімуму закладено Законом України «Про прожитковий мінімум».

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Разом з тим судді не віднесені Законом України «Про прожитковий мінімум» до соціальної чи демографічної групи населення, стосовно якої прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Також вказаним Законом не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як «прожитковим мінімум для працездатних осіб, якии застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді».

Водночас ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць встановлено у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема: працездатних осіб - 2684 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 гривні.

Шостий апеляційний адміністративний суд для розрахунку базового розміру посадового окладу та суддівської винагороди в цілому застосовував прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, у розмірі 2102 гривні.

Однак, слід зауважити, що зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у зазначений період, а також до Закону України «Про прожитковий мінімум» щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, а тому законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з метою визначення моєї суддівської винагороди станом на 07 липня 2023 року, не було.

Крім того для спірних правовідносин спеціальними є норми ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», які в часі прийняті раніше, мають пріоритет стосовно пізніше прийнятих положень законів України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «Про Державний бюджет України на 2023 рік».

У Рішенні Конституційного Суду України від 18 червня 2020 року № 5-рп(ІІ)/2020 визначено, що до судів різних видів юрисдикції ставиться вимога застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori) - «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali) - «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.

У постанові від 10 листопада 2021 року у справі № 400/2031/21 Верховний Суд зазначив, що Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів. Тобто, у національному законодавчому полі існує колізія положень двох нормативно-правових актів рівня закону, подолати яку можливо застосувавши загальний принцип права «спеціальний закон скасовує дію загального закону» (Lex specialis derogate generali). Такий підхід використовується у випадку конкуренції норм: коли на врегулювання суспільних відносин претендують загальні та спеціальні норми права.

Фактично Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» змінено складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена ч. 2 ст. 130 Конституції України та ч. З ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, відповідач неправильно визначився із розрахунковою величиною посадового окладу, застосувавши в розрахунку іншу величину, відмінну від тієї, що визначена спеціальним законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 400/2031/21, від 30 листопада 2021 року у справі № 360/503/21, від13 вересня 2023 року у справі № 240/44080/21, від 21 вересня 2023 року у справі № 380/25627/21.

За таких обставин дії Шостого апеляційного адміністративного суду щодо видачі мені довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 07 липня 2023 року № 02.7-36/106, виходячи з базового посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, у розмірі 2102 гривні є протиправними і порушують право позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в належному розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відзиві відповідач ніяким чином не спростував посилання позивача на ст. 130 Конституції України та на норми Закону України "Про судоустрій і статус суддів" як спеціального, щодо визначення розміру посадових окладів суддів.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 5 КАС України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Ефективний спосіб захисту прав, свобод та інтересів позивача повинно бути здійснено шляхом зобов`язання Шостого апеляційного адміністративного суду видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 07 липня 2023 року, розмір якої розрахований виходячи з посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі ч. 2 ст. 130 Конституції України, ч.ч. 3,4 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 грн 00 коп, встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік».

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України до судових витрат належить судовий збір. Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується відповідною квитанцією.

Статтею 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати протиправними дії Шостого апеляційного адміністративного суду щодо зазначення у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 07 липня 2023 року № 02.7-36/106 суддівської винагороди ОСОБА_1 станом на 07 липня 2023 року, розмір якої обчислений виходячи з посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, у розмірі 2102 грн 00 коп;

3. Зобов`язати Шостий апеляційний адміністративний суд видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 07 липня 2023 року, розмір якої розрахований виходячи з посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі ч. 2 ст. 130 Конституції України, ч.ч. З, 4 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 грн 00 коп, встановленому ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік».

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шостого апеляційного адміністративного суду на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Терлецька О.О.