Справа № 286/492/24
Суддя: Кулініч Я. В.
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 286/492/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я. В.

з секретарем Грищенко Н. А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в м. Овруч справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення , -

В С Т А Н О В И В:

05.02.2024 ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління національної поліції в Житомирській області, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Старий Бульвар, буд. 5/37, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 323463 від 03.01.2024, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та піддано штрафу в розмірі 340грн..

Мотивуючи тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 03.01.2024 інспектором СРПП Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області старшим сержантом поліції Івашко Олександром Віталійовичем його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладено штраф в сумі 340 грн.. До адміністративної відповідальності його притягнуто за те, що як вказано в постанові 03.01.2024 об 11 год. 20 хв. в м. Коростень по вул. С.Кемського, 160 він, керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Стоп» - проїзд без зупинки заборонено», чим порушив п. 8.4 б ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП. Вважає, що постанову серії ББА № 323463 від 03.01.2024 було прийнято з порушенням норм чинного законодавства. Інспектором поліції не долучено до вказаної постанови достатнього та належного доказу, а саме: факту порушення ним ПДР України, відсутній беззаперечний доказ того з якого вбачалось би, що він під час керування транспортним засобом здійснив проїзд без зупинки в зоні дії дорожнього знаку «Стоп», чим порушив його вимогу, тобто інспектор поліції спочатку безпідставно зупинив його, а потім без належних доказів склав постанову про накладення адміністративного стягнення. Вказаний факт правопорушення не відповідає дійсності, оскільки в той момент коли він рухався т/з та під`їжджаючи до «блок-посту» він чітко зупинився в межах дії дорожнього знаку «Стоп» - «проїзд без зупинки заборонено». Після чого його зупинив інспектор поліції та вимагав пред`явити документи, а саме: посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс, на що він безперешкодно йому їх надав, окрім страхового полісу, пояснивши, що він є інвалідом війни 2-ї групи, пред`явив відповідне посвідчення, та пояснив, що відповідно до норм чинного законодавства його звільнено від обов`язкового страхування автомобіля. Інспектор поліції взявши його документи повідомив, що відносно нього буде складено постанову про накладення адміністративного стягнення за відсутність страхового полісу та пішов до службового автомобіля, потім повернувшись через 15 хв. повідомив, що відносно нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення за проїзд без зупинки в зоні дії знаку «Стоп», з чим він категорично не погодився, але при цьому з будь-якими документами його ніхто не ознайомлював та копію оскаржуваної постанови не вручав.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Представник відповідача надала до суду диск з відеозаписом із портативного відео реєстратора та відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, оскільки твердження позивача на неправомірні дії з боку інспектора поліції, допущені під час складання спірної постанови є необгрунтованими, оскільки будь-яких доказів наявності таких дій суду не надано.

Позивач відповідь на відзив не подав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За правилами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 03.01.2024 інспектором СРПП Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області старшим сержантом поліції Івашко Олександром Віталійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 323463, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. З копії постанови видно, що 03.01.2024 об 11 год. 20 хв. в м. Коростень по вул. С.Кемського, 160 водій керуючи т/з порушив вимогу дорожнього знаку 2.2 «STOP» - «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив п. 8.4 б ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП.

У вказаній постанові, у графі «до постанови додаються», зазначено: відео із портативного відео реєстратора № 5.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі ПДР).

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У відповідності до п. 1.3 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до Правил дорожнього руху України, пунктом 8.4 «б» визначено знаки пріоритету, які встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Дорожній знак 2.2 забороняє проїзд без зупинки. Якщо безпосередньо перед перехрестям встановлено знак 2.2 йому повинен передувати знак 2.1 з додатковою табличкою 7.1.2. Якщо знак 2.2 встановлений перед залізничним переїздом, що не охороняється та не обладнаний світлофорною сигналізацією, водій повинен зупинитися перед стоп-лінією, а за її відсутності - перед цим знаком.

Положенням ч.1 ст.122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію»(далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Тобто, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року № 1408/27853 (далі по тексту -Інструкція № 1395) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідачем на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та вчинення позивачем адміністративного правопорушення суду були надані докази, а саме: відео із портативного відео реєстратора.

З наданого відповідачем відеозапису, на якому зафіксована процедура притягнення до адміністративної відповідальності позивача слідує, що позивач не заперечує порушення ним ПДР.

У відповідності з вимогами ст. 252 цього Кодексу, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст.ст.75-76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Отже, судом встановлено, що позивач здійснив проїзд без зупинки в зоні дії дорожнього знаку «STOP», що є порушенням вимог п. 8.4 б ПДР України, а тому працівником поліції було правомірно винесено постанову про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Наданих доказів для встановлення вини позивача, суд вважає, достатніми для прийняття оспорюваного рішення.

Даючи оцінку зібраним у справі доказам, судом досліджено, що стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкцій статті, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог чинного законодавства, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем надано не було і судом таких обставин не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах доказами, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки є особою з інвалідністю другої групи (а.с. 9).

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст.5, 9, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, ст.ст.7, 9, 122, 251, 280, 284, 293 КУпАП, Правилами дорожнього руху України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 323463 від 03.01.2024 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Я. В. Кулініч