Справа № 260/733/24
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2024-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 березня 2024 року м. Ужгород№ 260/733/24
Закарпатський окружний адміністративний суд в особі головуючої судді Калинич Я.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке Шосе, буд. 7, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), через представника адвоката Жупана Артура Мироновича, звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в Закарпатській області), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ у Вінницькій області), в якій просить:

1. Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №42 від 07.09.2023р. (07.09.2023 №18828/03-16) про відмову в перерахунку пенсії, а саме в призначенні ОСОБА_1 на пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу».

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 31.08.2023 року пенсії державного службовця по інвалідності II групи відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 28.12.1993 року №3723-ХІІ в розмірі 60% суми заробітної плати, визначених в довідці Хустської районної військової адміністрації про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією) від 25.08.2023 №39 та довідці Хустської районної військової адміністрації про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 25.08.2023 №40, з врахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 02 серпня 1999 року по 07 липня 2023 року позивач працював на посадах державної служби. З вересня 2015 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в Закарпатській області і отримує пенсію по інвалідності згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як особа з інвалідністю II групи загального захворювання. Позивач наголошує, що станом на 01 травня 2016 року займав посаду державної служби та у нього був наявний стаж державної служби 10 років, а тому такий має право на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ-ї групи відповідно до ч.9 ст.37 Закону України «Про державну службу». Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №42 від 07 вересня 2023 року відповідач відмовив позивачу у переведенні на пенсію по інвалідності за нормами Закону України «Про державну службу». З огляду на викладене позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та зобов`язано ГУ ПФУ в Закарпатській області надати матеріали пенсійної справи позивача.

04 березня 2024 року до суду надійшла пенсійна справа ОСОБА_1 №133942.

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області 05 березня 2024 року подало до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що на підставі повного, всебічного та об`єктивного розгляду заяви від 31 серпня 2023 р. та доданих до неї документів відділом перерахунків пенсій №3 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (структурний підрозділ, що розглядав вказану заяву за принципом екстериторіальності) відмовлено в переведенні перерахунку пенсії, про що винесено рішення №42 від 07.09.2023р. оскільки станом на дату звернення ОСОБА_1 не досяг пенсійного віку встановленого частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ. Крім того, зазначив, що позивач не має права на переведення з пенсії по інвалідності, призначеної згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року не передбачено призначення пенсії по інвалідності.

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області 14 березня 2024 року направило відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача. Вказує, що Головним управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області було прийнято рішення №42 від 07.09.2023 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, згідно Закону України «Про державну службу», оскільки станом на дату звернення ОСОБА_1 не досяг пенсійного віку, встановленого частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ. Водночас зазначає, що здійснити переведення позивача на пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України «Про державну службу» у Головного управління відсутні правові підстави, оскільки після набрання чинності 01.05.2016 року Законом №889-VIII особам з числа держслужбовців, яким встановлено інвалідність, право на призначення пенсії по інвалідності у розмірах, визначених частиною першою ст. 37 Закону №3723 законодавством не передбачено. Згідно з пунктом 2 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII втратив чинність Закон №3723, крім ст. 37 Закону №3723, що застосовується до осіб зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, де передбачено право державних службовців за певних умов на призначення пенсії за віком, відповідно до ст. 37 Закону №3723. У вікових нормах жінки мають право на призначення пенсії державних службовців по досягненню пенсійного віку встановленого ст. 26 Закону №1058. Щодо вимоги позивача стосовно перерахунку розміру пенсії відповідно до наданих довідок Хустської районної військової адміністрації про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією) від 25.08.2023 №39 та від 25.08.2023 №40, повідомляємо, що вказана вимога є передчасною, оскільки предметом розгляду Головного управління було саме право позивача на перехід на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», а не розмір такої пенсії. Зазначені довідки не були предметом розгляду Головного управління. Враховуючи вище відповідач 2 переконаний, що ним прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову в переході на пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, матеріали пенсійної справи та особової справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

27 серпня 2015 року позивачу було встановлено 1 групу інвалідності, що підтверджується випискою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ №0367851, та з цієї дати на підставі заяви від 31.08.2015 року протоколом УПФУ в Міжгірському районі від 14.09.2015 року №791 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV.

Страховий стаж, обрахований пенсійним органом при прийнятті рішення про призначенні пенсії по інвалідності становить 13 років 4 місяців 15 днів.

Відтак, ОСОБА_1 з 27.08.2015 року перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

14 вересня 2017 року позивачу встановлено 2 групу інвалідності без терміну переогляду, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0926290 від 14.09.2017 року.

07 липня 2023 року розпорядженням №47/к від 07.07.2023 року позивача звільнено з посади завідувача сектору запобігання корупції апарату Хустської районної військової адміністрації Закарпатської області за угодою сторін, відповідно до статті 86 Закону України «Про державну службу».

З матеріалів справи вбачається, що позивач 31.08.2023 року звернувся до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону №1058-ІV на пенсію по інвалідності державного службовця згідно із Законом №3723-ХІІ. До заяви додано, зокрема: трудову книжку НОМЕР_2 ; довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією) від 25.08.2023 року №39; довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 25.08.2023 року №40; довідку Хустської районної військової адміністрації від 17.08.2023 року №01-16/36.

Вказану заяву за принципом екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №42 від 07.09.2023 року позивачу відмовлено у переведенні на пенсію по інвалідності за нормами Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII з врахуванням довідки, посилаючись на те, що особи з числа держслужбовців, яким встановлено інвалідність, з 01.05.2016 року втратили право на призначення пенсії по інвалідності державного службовця у розмірах, визначених частиною першою статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-XII Закону України «Про державну службу», проте зберегли право на призначення пенсії по інвалідності відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у встановлених статтею 33 цього Закону розмірах.

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, листом від 28.09.2023 року №0700-0210-8/53593 повідомило позивача про те, що за його заявою від 31.08.2023 року, про переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу», рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відмовлено у переведенні на інший вид пенсії, додавши таке рішення.

Відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 02 серпня 1999 року, починаючи із 02.08.1999 року по дату звільнення 07.07.2023 року позивач працював на різних посадах в Закарпатському обласному управлінні юстиції, Хустській районній раді, Міжгірській та Хустській райдержадміністраціях, а також Хустській райдержадміністрації райвійськадміністрації.

Присяга державного службовця згідно Закону України «Про державну службу» прийнята позивачем 02.08.1999 року (Наказ №10 від 02.08.1999 року).

Позивач, не погодившись із таким рішенням відповідача 2, звернувся через свого представника з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначені Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Згідно із пунктом 1 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, вказаний Закон набрав чинності з 1 травня 2016 року.

Статтею 90 Закону №889-VIII встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 28.12.1993 року №3723-XII (далі - Закон №3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до пунктів 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 28.12.1993 року №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 28.12.1993 року №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 28.12.1993 №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 28.12.1993 року №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до пунктів 8, 11 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частинами 1, 9 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 28.12.1993 року №3723-XII (далі - Закон №3723-XII), на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Відповідно до частин 3, 5 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV, (далі - Закон №1058-IV), переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до пункту 12 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 №121, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» правління Пенсійного фонду України постановою від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, затвердило «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок №22-1).

Пунктами 1.1, 1.8 розділу I Порядку №22-1 встановлено, що заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Відповідно до пункту 2.8 Порядку №22-1, поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Згідно із пунктами 4.1, 4.3, 4.7 Порядку №22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622, затверджено «Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб», (далі - Порядок №622).

Відповідно до пункту 2 Порядку №622, згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу» мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу»:

- мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;

- займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Згідно із пунктом 4 Порядку №622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

На виконання постанови Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року «Про введення в дію Закону України «Про державну службу» (3724-12), Кабінет Міністрів України постановою від 3 травня 1994 року №283 затвердив «Порядок обчислення стажу державної служби», (далі Порядок №283).

Вказана постанова втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016 року.

Відповідно до частини 5 постанови Кабінету Міністрів України №283, обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Згідно із пунктами 1, 2 Порядку №283, цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

До стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів державної податкової служби.

Дослідження змісту наведених правових норм, дає підстави суду зробити такі висновки:

1) пенсійне забезпечення державних службовців, починаючи із 1 травня 2016 року здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

2) з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII;

3) для призначення особі пенсії державного службовця за віком, переведення на пенсію державного службовця за віком після 1 травня 2016 року необхідні такі умови:

- на день набрання чинності Законом №889-VIII, державний службовець повинен мати не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України, при цьому право на отримання пенсії державного службовця не залежить від місця роботи на час досягнення встановленого пенсійного віку;

- на день набрання чинності Законом №889-VIII, державний службовець повинен займати посаду державної служби та мати не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України, при цьому на час досягнення встановленого пенсійного віку особа повинна працювати на посаді державного службовця;

4) для призначення особі пенсії по інвалідності державного службовця, переведення на пенсію по інвалідності державного службовця після 1 травня 2016 року необхідні такі умови:

- пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII призначається (переведення на пенсію по інвалідності здійснюється) за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, та які мають стаж державної служби не менше 10 років станом на 1 травня 2016 року;

- пенсія по інвалідності призначається (переведення на пенсію по інвалідності здійснюється) також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців станом на 1 травня 2016 року, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах;

- пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби;

- стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством;

- перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України;

5) для переведення з одного виду пенсії на інший, особі необхідно подати заяву та документи перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 розділу II Порядку №22-1;

6) переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду;

7) до стажу державної служби зараховується робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів державної податкової служби.

Аналізуючи встановлені у справі обставини та надаючи їм правову оцінку відповідно до вказаних правових норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 , підлягає задоволенню за таких підстав:

- 2 група інвалідності довічно встановлена позивачу під час перебування її на державній службі;

- позивач має достатньо страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV, оскільки така пенсія йому була призначена з 27.08.2015 року;

- станом на 1 травня 2016 року позивач перебував на державній службі, так як працював на посаді керівника апарату державної адміністрації та такому присвоєно шостий ранг державного службовця та мав стаж такої служби не менше 10 років, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 ;

- державна служба позивача припинена 07.07.2023 року, заяву про переведення його з пенсії по інвалідності призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» подав 31.08.2023 року;

- на дату звернення позивача із заявою про переведення на інший вид пенсії, стаж його державної служби становив більше 20 років, що підтверджено також довідкою виданою керівником апарату Хустької районної військової адміністрації від 17.08.2023 року №01-16/36;

- для одержання пенсії державного службовця по інвалідності у позивача відсутня необхідність досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 28 Закону №1058-IV, оскільки в таких випадках необхідний тільки стаж для призначення пенсії по інвалідності.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В зв`язку із тим, що позивач не заявив позовну вимогу про зарахування до його стажу державної служби період трудової діяльності з 02.08.1999 року по 07.07.2023 року згідно записів трудової книжки з на різних посадах в Закарпатському обласному управлінні юстиції, Хустській районній раді, Міжгірській та Хустській райдержадміністраціях, а також Хустській райдержадміністрації райвійськадміністрації, і такий стаж роботи відноситься до стажу державної служби та враховується при призначенні пенсій, суд робить висновок, що необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи з 02.08.1999 року по 07.07.2023 року згідно записів трудової книжки з на різних посадах в Закарпатському обласному управлінні юстиції, Хустській районній раді, Міжгірській та Хустській райдержадміністраціях, а також Хустській райдержадміністрації райвійськадміністрації.

За наявності достатнього розміру стажу державної служби, а також інших встановлених обставин, суд вважає, що у позивача виникло право на переведення його на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до поданої ним заяви від 31.08.2023 року.

Як зазначено у частині 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Оскільки позивач має право на переведення його з пенсії по інвалідності, призначену відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію по інвалідності відповідно до Закону №889-VIII з врахуванням статті 37 Закону №3723-XII, необхідно визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 07.09.2023 року №42, яким ОСОБА_1 відмовлено у переведенні з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу», та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 , з 31.08.2023 року пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».

Призначення та обчислення розміру пенсійних виплат за пенсією по інвалідності державного службовця необхідно здійснити із врахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям» від 25.08.2023 року №40 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років).

Переведення позивача на пенсію по інвалідності державного службовця з 31.08.2023 року відповідає змісту частини 3 статті 45 Закону №1058-IV, так як переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання відповідної заяви.

Оскільки позивач із заявою про переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону №889-VIII звернувся до пенсійного органу 31.08.2023 року, нарахування та виплата такої пенсії повинна проводитись саме з дня звернення з відповідною заявою із врахуванням вже сплачених сум пенсійних виплат.

Отже, на час звернення до відповідача із заявою про переведення з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ позивач відповідала відповідним умовам, що дають право на призначення такого виду пенсії.

При цьому посилання відповідача на те, що законодавцем визначені правила, які підлягають застосуванню при призначенні пенсії державним службовцям після 01.05.2016 року, а саме, що підлягають застосуванню у сукупності норми, визначені п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положень» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII, і норми, передбачені ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, які визначають умови для призначення пенсії державного службовця, а саме: вік, стаж державного службовця і страховий стаж, то суд вважає безпідставними посилання на вік, оскільки Закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку.

Аналогічний правовий висновок щодо подібних правовідносин викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі №822/524/18, в постанові Верховного Суду від 25.03.2021 року у справі №645/3044/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Такі особливості законодавства, що регулює спірні правовідносини, а також правило про обов`язковість застосування норм права, що викладені у постановах Верховного Суду, залишилися поза увагою органу Пенсійного фонду України, що призвело до того, що він віддав перевагу найменш сприятливому для позивача тлумаченню законодавства України, що є недопустимим.

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а згідно з вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень і дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у визначений судом спосіб.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору та не сплачувала його, тому судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке Шосе, буд. 7, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 07.09.2023 року №42 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію та виплачувати як державному службовцю по інвалідності з 31.08.2023 року, відповідно до ст. 37 Закону України «Про Державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII на підставі даних довідки Хустської районнної військової адміністрації про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 25.08.2023 року №39 (за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією) та довідки від 25.08.2023 року №40 про складові заробітної плати (надбавки, премії та інші виплати за листопад 2023 року) в розмірі 60% від заробітку, зазначеного в даних довідках, в редакції, чинній на момент призначення з урахуванням пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про Державну службу», шляхом переведення з пенсії, призначеної згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЯ. М. Калинич