Справа № 400/12111/23
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/12111/23
Перша інстанція: суддя Гордієнко Т. О.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного від 26 грудня 2023р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу в частині,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2023р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ВЧ НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправним та скасувати п.7 наказу командира ВЧ НОМЕР_1 за №272 від 30.08.2023р. «Про результати службового розслідування за фактом втрати зброї управління військової частини НОМЕР_1 » в частині притягнення до підвищеної матеріальної відповідальності на загальну суму з урахуванням кратності 28 006,8грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходить військову службу за контрактом на посаді начальника фізичної підготовки і спорту у ВЧ НОМЕР_1 .

У серпні 2023р. командиром ВЧ НОМЕР_1 було прийнято наказ за №272 від 30.08.2023р. «Про результати службового розслідування за фактом втрати зброї управління військової частини НОМЕР_1 » позивача було притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності на загальну суму з урахуванням кратності 28 006,8грн..

Позивач вважає вказаний наказ проти правним та зазначив, що дії відповідача є протиправними та такими , що не ґрунтуються на вимогах законодавства України, оскільки в його діях відсутній склад правопорушення, а саме його об`єктивна та суб`єктивна сторона.

Позивач зазначає, що відповідач провів службове розслідування з порушенням вимог п.13 розділу ІІІ Порядку №680, оскільки наказ про призначення службового розслідування був прийнятий 8.02.2023р., а наказ про затвердження службового розслідування від 30.08.2023р.. При цьому, службовим розслідуванням нібито не встановлено причинний зв`язок між протиправною поведінкою позивача і завданою шкодою.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що службовим розслідуванням доведено склад правопорушення, який вчинив позивач та за який його правомірно притягнуто до матеріальної відповідальності, оскільки позивач не вжив всіх заходів по збереженню майна: не тримав автомат при собі, залишив його навалом в казармі. При цьому, схопив перший, що потрапив до рук автомат, які лежали в казармі навалом, не пересвідчився, що взяв саме свою зброю.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом на посаді начальника фізичної підготовки і спорту ВЧ НОМЕР_1 .

В подальшому, наказом командира ВЧ НОМЕР_1 за №73 від 8.02.2023р. призначено службове розслідування на підставі рапорту голови інвентаризаційної комісії щодо нестачі в обліку та фактичній наявності матеріальних засобів виявлених під час проведення інвентаризації. Наказами командира ВЧ НОМЕР_1 неодноразово продовжувались строки проведення службового розслідування.

За результатами вказаного службового розслідування, командиром ВЧ НОМЕР_1 прийнято наказ «Про результати службового розслідування» за №272 від 30.08.2023р., згідно п.7 якого майора ОСОБА_1 за втрату 5,45мм автомату АКС-74№ НОМЕР_2 притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності на загальну суму 28 006,08грн. з урахуванням кратності згідно довідки №3/190 про вартісну оцінку завданої шкоди майну служби ракетно-артилерійського озброєння ВЧ НОМЕР_1 від 30.08.2023р..

Як вбачається із акту службового розслідування, що недостатня якість виконання позивачем своїх службових обов`язків, що зазначені в статтях Статуту Збройних сил України, наказів, інших керівних документів, що регламентують отримання, користування та зберігання військового майна, в тому числі зброї та боєприпасів призвели до фактичної втрати зброї ВЧ НОМЕР_1 .

В позові позивач зазначив, що 4.03.2022р. він здійснював охорону та оборону на спостережному пості біля казарми охорони. Позивач здійснював спорудження оборони споруди та вікон в казарму 141 РО, при цьому автомат АКС-74№ НОМЕР_2 тимчасово поклав в коридорі при вході в казарму до автоматів інших військовослужбовців. Через деякий час почався обстріл казарми, а тому позивач забіг до казарми, взяв перший доступний автомат в казармі, не звернув уваги на його номер, оскільки на це не було часу. Місце знаходження автомата АКС-74№ НОМЕР_2 йому невідомо, але у позивача знаходиться автомат АКС-74 № НОМЕР_3 .

Не погодившись із вищезазначеним наказом про притягнення його до підвищеної матеріальної відповідальності та вважаючи його протиправним і необґрунтованим, позивач звернувся в суд із даним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність прийняття п.7 оскаржуваного наказу ВЧ НОМЕР_1 , з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує його протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст.11 Статуту Внутрішньої Служби зобов`язують військовослужбовця свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Наказом Міністерства Оборони України за №359 від 29.06.2005р. затверджена Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, п.2,3 якої передбачено, що військовослужбовці отриману стрілецьку зброю та боєприпаси повинні постійно тримати при собі.

У польових умовах, на привалах, блокпостах та опорних пунктах стрілецька зброя встановлюється в похідні мотузкові ставниці.

Під час розміщення в похідних наметах стрілецьку зброю дозволяється зберігати безпосередньо в наметах на підкладках, при цьому не допускається доторкання зброї до ґрунту та полотна намету.

Під час розміщення в будівлях, інших пристосованих для проживання приміщеннях стрілецьку зброю дозволяється зберігати:

- поставленою стійко до стіни;

- підвішеною за ремені на цвяхах або складеною на полицях.

При цьому, зберігання стрілецької зброї навалом забороняється.

Місця, де зберігаються стрілецька зброя та боєприпаси, повинні постійно перебувати під охороною.

Охорона місць, де зберігаються стрілецька зброя та боєприпаси, здійснюється в загальній системі охорони блокпоста або опорного пункту.

У базових таборах на блокпостах і на опорних пунктах облаштовуються місця заряджання (розряджання) зброї.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає ЗУ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 3.10.2019р. за №160-IX (надалі - Закон №160-IX).

Так, приписами п.4 ст.1 Закону №160-ІХ визначено, що матеріальна відповідальність це вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Положеннями п.5 ст.1 Закону №160-ІХ встановлено, що прямою дійсною шкодою є збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків.

За правилами ч.1 ст.3 Закону №160-IX, підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

У відповідності до ч.2 вказаної статті умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Згідно ч.3 ст.3 Закону №160-ІХ, притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №160-ІХ, особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Особа за шкоду, завдану розкраданням або втратою озброєння, зброї та боєприпасів до неї, несе підвищену матеріальну відповідальність у кратному співвідношенні до вартості такого майна, але не більше десятикратного розміру. Перелік озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, визначається КМУ.

Відповідно до ст.7 Закону №160-ІХ, розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Порядок проведення службового розслідування визначено положеннями ст.8 Закону №160-ІХ.

Так, посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.

У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акту (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис.

Відповідно до п.13 розділу ІІІ «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» за №608 від 21.11.2017р. службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць.

Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Згідно з п.1 розділу VІ Порядку №608 за результатами розгляду акту та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Для притягнення позивача до матеріальної відповідальності необхідно встановити склад правопорушення.

В акті службового розслідування зазначено, що позивач недостатнє якісно виконував свої службові обов`язки, що призвело до втрати зброї.

Як вбачається із позову та апеляційної скарги позивача, що плутанина зі зброєю виникла внаслідок безпосередньої атаки на казарму, для відбиття якої позивач був змушений взяти перший, що потрапив до рук автомат, думаючи, що це його штатна зброя. Перевірити номер автомата у нього не було часу, оскільки позивач виконував вказівки керівництва щодо оборони приміщення казарми військової частини. Вини позивач своєї не визнає.

Умови притягнення позивача до матеріальної відповідальності передбачені ст.3 Закону №160-ІХ та тільки при наявності й доведеності існування всіх передбачених спеціальним законом умов, можливо притягнути військовослужбовця до матеріальної відповідальності.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що умовами притягнення позивача до матеріальної відповідальності є:

- наявність шкоди, це втрачене державне майно на суму 28 006,08грн. кратна вартість автомата;

- протиправна поведінка отриману стрілецьку зброю не тримав постійно при собі та зберігав стрілецьку зброю навалом;

- причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою полягає в тому, що невиконання позивачем ст.11 Статуту Внутрішньої Служби (берегти державне майно) та наказу Міноборони України за №359 від 29.06.2005р. (військовослужбовці отриману стрілецьку зброю та боєприпаси повинні постійно тримати при собі) призвело до втрати майна;

- вина особи в завданні шкоди: у формі непрямого умислу яка полягає у тому, що особа хоча і не бажає, але свідомо припускає настання суспільно небезпечних наслідків.

Дослідивши вказані обставини, судова колегія вважає, що службовим розслідуванням доведено склад правопорушення, який вчинив позивач та за який його правомірно притягнуто до матеріальної відповідальності, оскільки позивач не вжив всіх заходів по збереженню майна, а саме не тримав його при собі, залишив його навалом в казармі. Схопив перший, що потрапив до рук автомат, які лежали в казармі навалом, не пересвідчився, що взяв саме свою зброю.

Що стосується посилань апелянта на те, що він виконував наказ керівництва щодо оборони приміщення казарми при ракетному ударі, а тому у нього не було часу пересвідчись у номері автомату, який він взяв, то судова колегія вважає такі посилання необґрунтованими, оскільки позивач не зазначив, який саме наказ він виконував, в чому полягало виконання цього наказу .

Що стосується посилань апелянта як на підставу звільнення від відповідальності на бойовий імунітет, то судова колегія виходить з наступного.

Так, положеннями ст.1 ЗУ «Про оборону України» передбачено, що бойовий імунітет - звільнення військового командування, військовослужбовців, поліцейських поліції особливого призначення Національної поліції України, добровольців Сил територіальної оборони Збройних Сил України, працівників правоохоронних органів, які відповідно до своїх повноважень беруть участь в обороні України, осіб, визначених Законом України "Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України", від відповідальності, у тому числі кримінальної, за втрати особового складу, бойової техніки чи іншого військового майна, наслідки застосування збройної та іншої сили під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань з оборони України із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння), настання яких з урахуванням розумної обачності неможливо було передбачити при плануванні та виконанні таких дій (завдань) або які охоплюються виправданим ризиком, крім випадків порушення законів та звичаїв війни або застосування збройної сили, визначених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Аналізуючи вказану норму, судова колегія зазначає, що військовослужбовці звільняються від відповідальності за втрату бойової техніки чи іншого військового майна:

- під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту,

- виконання інших завдань з оборони України із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння),

- настання яких з урахуванням розумної обачності неможливо було передбачити при плануванні та виконанні таких дій (завдань) або які охоплюються виправданим ризиком, крім випадків порушення законів.

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що позивач всупереч вимогам ст.77 КАС України, не довів суду належними та допустимими доказами, що втрата автомата сталась саме, у зв`язку з виконанням бойового завдання, а не у зв`язку з невиконанням позивачем норм передбачених Статутом внутрішньої служби та наказом Міноборони №359.

Окрім того, матеріали справи взагалі не містять інформації, коли ж позивач з`ясував, що він втратив свій автомат і які дії він вчиняв з його розшуку.

При цьому, судова колегія погоджується із судом першої інстанції про те, що відповідачем дійсно були порушені строки проведення спірного службового розслідування передбачені п.13 розділу ІІІ Порядку №608, проте, ні цей порядок, а ні будь-які норми законодавства не містять наслідків порушення цих строків. Отже, судова колегія вважає, що порушення строків проведення службового розслідування не можуть привести до визнання спірного пункту наказу протиправним.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що приписами ст.4 ЗУ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» визначено, що особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди, при цьому, цей строк в даному випадку військовою частиною не порушено.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного від 26 грудня 2023р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: І.О. Турецька

Л.П. Шеметенко