Справа № 759/4142/24
Суддя: Єросова І. Ю.
Дата ухвалення: 2024-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-а/759/78/24
ун. № 759/4142/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Єросова І.Ю., перевіривши матеріали за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01030, м.Київ, вул.Леонтоновича, 6), третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в місті Києві (01601, м.Київ, вул.Бастіонна, 6) про оскарження постанови про адміністратвине правоопрушення, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

26.02.2024 р. ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з вищезазначеним позовом у якому просить: 1) скасувати постанову серії АС №2КІ від 16.02.2024 р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. та закрити провадження у справі за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою ст. 122 КУпАП; 2) визнати протиправними дії інспектора з паркування Гусарової Олени Володимирівни Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської Ради (Київської міської державної адміністрації) щодо складання 16 лютого 2024 року Акта огляду, тимчасового затримання та доставлення транспортного засобу марки HYUNDAI TUCSON державний номерний знак НОМЕР_1 на спеціальний майданчик; 3) стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 прямі матеріальні витрати на сплату штрафу 1929,40 грн. та 168,00 грн послуги таксі до спеціального майданчика; 4) стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) компенсацію за втрачений заробіток, який поніс ОСОБА_1 на користь Збройних Сил України в сумі 22 900,54 грн. 5) стягнути з Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської Ради на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що правопорушення за яким накладено стягнення Постановою №2КІ від 16.02.2024 вчинено не було, а притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП є незаконним, необґрунтованим та недоведеним. Дії відповідача призвели до невідворотних часових та матеріальних втрат позивача, а втрачений заробіток позивача за цей час має бути компенсований згідно ст. 138 п.2 ЦПК.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано, в тому числі, Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України). Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов, зокрема ст. ст. 160, 161 КАС України.

Дослідивши адміністративний позов на предмет відповідності зазначеним вище нормам, суддя дійшов висновку про їх недотримання при подачі позову.

Відповідно до п.2 ч.5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються, зокрема, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету сторін та інших учасників справи.

Відповідно до ч.5 ст. 18 КАС, електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Відповідно до ч.6 ст. 18 КАС, адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Відомості, визначені п.2 ч.5 ст. 160 КАС України позивачем не зазначено у позові.

Закон «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

За статтями 1, 2 цього Закону судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом, і включається до складу судових витрат. Платниками цього платежу є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Частина друга статті 3 цього ж Закону містить перелік об`єктів, за які не справляється судовий збір, а його стаття 5 - перелік суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання до суду позовів, заяв, скарг, а також підстави звільнення від сплати судового збору осіб, які звертаються із заявами про захист не власних прав, а охоронюваних законом прав та інтересів інших осіб.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року №12-рп/2013 зазначив, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам - членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року N R (81) 7, у якій зазаначено: "У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Підсумовуючи, Конституційний Суду України зазначив, що сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 2024 р. складає 1211,20 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до висновків, викладених у постанові ВП ВС від 25.08.2020 у справі №910/13737/19, до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що не піддається грошовій оцінці.

Відповідно до висновків, викладених у постанові ВП ВС від 25.08.2020 у справі N 910/13737/19, майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що підлягає грошовій оцінці.

Таким чином, наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.

З позову вбачається, що позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру про скасування постанови серії АС №2КІ від 16.02.2024 р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. та закрити провадження у справі за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою ст. 122 КУпАП, а також визнання протиправними дії інспектора з паркування Гусарової Олени Володимирівни Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської Ради (Київської міської державної адміністрації) щодо складання 16 лютого 2024 року Акта огляду, тимчасового затримання та доставлення транспортного засобу марки HYUNDAI TUCSON державний номерний знак НОМЕР_1 на спеціальний майданчик.

Окрім вимог немайнового характеру заявлено дві вимоги майнового характеру: стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 прямі матеріальні витрати на сплату штрафу 1929,40 грн. та 168,00 грн послуги таксі до спеціального майданчика, а також стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) компенсацію за втрачений заробіток, який поніс ОСОБА_1 на користь Збройних Сил України в сумі 22 900,54 грн.

Таким чином, судовий збір за заявлені позовні вимоги складає: 1211,20 грн. + 1211,20 грн. + 1211,20 грн. + 1211,20 грн. = 4844,80 грн.

При цьому, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно розмір судового збору, який підлягає сплаті в даному випадку вираховується за формулою: 4844,80*0.8 = 3875,84 грн.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Таким чином, з метою виконання вимог закону позивачу слід здійснити доплату судового збору у розмірі 3270,24 грн.

Окрім того, згідно з п. п.3 ч. 5 ст. 160 КАС України, у позовній заяві зазначається ціна позову позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

У порушення вимог вказаної законної вимоги ціна позову не зазначена.

Частина 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 6 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з положеннями статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до статті 219 Кодексу України про адміністративні правопорушення справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою і сьомою статті 122, частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення інспектори відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, відповідний інспектор з паркування не може виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний виконавчий орган на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122 вищенаведеного закону України.

Таким чином, поданий адміністративний позов не відповідає вимогам, передбаченим ст.160,161 КАС України, а тому відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків та визначення способу їх усунення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 160, 161, 169, КАС України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01030, м.Київ, вул.Леонтоновича, 6), третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в місті Києві (01601, м.Київ, вул.Бастіонна, 6) про оскарження постанови про адміністратвине правоопрушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, залишити без руху.

Надати позивачу строк 10 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, у спосіб визначений у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання в строк позивачем вимог закону вказаних в ухвалі судді, заява буде визнана неподаною та повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Ю. Єросова