Справа № 480/9508/23
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2024 року Справа № 480/9508/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гелети С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , та з урахуванням заяви від 16.10.2023 просить суд скасувати рішення відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 26.01.2022 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу для призначення пенсії за віком період роботи з 30.10.1995 по 01.01.2004, як період здійснення підприємницької діяльності, та період роботи з 17.03.2022 по 23.11.2022, як період проходження військової служби, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 , з моменту досягнення 60-ти річного віку - з 29.10.2022.
Позов обґрунтовує тим, що відповідач протиправно відмовив позивачу щодо зарахування до страхового стажу період провадження підприємницької діяльності з 30.10.1995 по 01.01.2004. Зазначає, що позивач був зареєстрований підприємцем 30.10.1995. Позивач звернувся до податкового органу та отримав відповідь про те, що відсутня інформація про підтвердження системи оподаткування за період з 1995 р. по 2011 р. у зв`язку із закінченням строку зберігання документів. Позивач зазначає, що спірний період підлягає зарахуванню до стажу позивача на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності. Умова зарахування періоду здійснення підприємницької діяльності до страхового стажу, як сплата страхових внесків, передбачена до періоду з 01.01.2004. Крім того, позивач зазначає, що до страхового стажу не зараховано період проходження військової служби з 17.03.2022 по 23.11.2022.
Додатково позивачем надано письмові пояснення в яких зазначає, що на даний час позивач має статус учасника бойових дій, а тому пенсія підлягає призначенню із зменшенням пенсійного віку.
Від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначає, що позивачем було подана заява про призначення пенсії за віком, але при розгляді заяви встановлено, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж для призначення пенсії. Враховуючи те, що позивачем не надано визначеного законодавством переліку документів для зарахування періоду здійснення підприємницької діяльності до страхового стажу, відсутні докази сплати страхових внесків, рішенням від 26.01.2022 відмовлено у призначенні пенсії та відмовлено у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду здійснення підприємницької діяльності з 30.10.1995 по 01.01.2004.
Від Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області надійшли документи з пенсійної справи позивача, відзив на адміністративний позов не надано.
Судом відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, задоволено клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом. Крім того, судом у позивача та відповідачів витребувано додаткові документи, що стосуються спірних правовідносин.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд зазначає нступне.
Матеріалами справи підтверджується, що позивачем було подано заяву від 20.01.2023 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про призначення пенсії за віком (а.с.69).
Рішенням від 26.01.2023 №40 ГУ ПФУ в Харківській області відмовило позивачу у призначенні пенсії (а.с.72).

Підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії в рішенні від 26.01.2022 зазначено відсутність у позивача необхідного страхового стажу, враховуючи те, що необхідний стаж повинен становити 29 років, а у позивача наявний стаж 22 р. 08 міс. 27 днів. Відмовлено у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду здійснення підприємницької діяльності з 30.10.1995 по 01.01.2004.

Так, під час розгляду документів, наданих до заяви, ГУ ПФУ в Харківській області у рішенні від 26.01.2023 зазначив, що до страхового стажу не було зараховано період ведення підприємницької діяльності за період з 30.10.1995 по 01.01.2004, оскільки відсутні дані про систему оподаткування та сплату страхових внесків, а з 01.01.2004 по 31.12.2004 відсутні дані про вид системи оподаткування та сплату страхованих внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Позивач не погоджується із прийнятим рішенням та не зарахування до страхового стажу позивача періоду здійснення підприємницької діяльності, а також часу перебування на військовій службі, у зв`язку із чим звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 №137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова частина права на соціальний захист, є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004 (далі Закон №1058-ІV).

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ст. 45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Стаття 115 Закону №1058-ІV визначає пенсійне забезпечення окремих категорій громадян, згідно з пунктом 4 частини першої якої право на призначення дострокової пенсії за віком мають, зокрема, військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

За змістом рішення від 26.01.2022, яким відмовлено позивачу у зарахування стажу та відмові у призначенні пенсії за віком зазначено, що органом Пенсійного фонду не враховано до загального страхового стажу період підприємницької діяльності позивача з 30.10.1995 по 01.01.2004, оскільки відсутні докази того, на якій системі оподаткування перебував позивач та не сплачені позивачем сума страхових внесків.

Відповідно до ст. 1 Закону №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначає стаття 24 Закону №1058-ІV.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою: ТП = Св : В, де: ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях; Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати; В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць.

За визначеннями, наведеними в статті 1 Закону № 1058-IV, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

мінімальний страховий внесок - сума коштів, що визначається розрахунково як добуток розміру мінімальної заробітної плати і розміру єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, встановлених законом, на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід).

При цьому, п. 2 ч. 1 ст. 11 Закону № 1058-IV встановлено, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з пп. 1 п. 3-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Статтею 26 Закону № 1058-IV встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 1058-IV наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадків коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV визначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Так, постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 22-1).

Згідно з пунктом 1.1. Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації); заява про призначення пенсії працюючим особам подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.

За змістом пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (пп.1);

документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (абз.1 пп.2).

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності (абз.3 пп.2).

Згідно з п. 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 р., а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (додаток № 1).

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме:

до 01.05.1993 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків,

з 01.01.1998 по 31.12.2003 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців при підтвердженні цього статусу довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування чи сплати фіксованого податку, або спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, або довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; тобто особа має підтвердити статус підприємця і обрану систему обліку і звітності (через сплату єдиного податку, фіксованого податку), або сплату страхових внесків,

з 01.01.2004 по 31.12.2017 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Отже, умови зарахування відповідних періодів здійснення підприємницької діяльності до страхового стажу пов`язуються з документальним підтвердженням здійснення підприємницької діяльності, яке є відмінним та залежить від форми оподаткування фізичної особи-підприємця.

Відповідно до частин першої-другої статті 21 Закону № 1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.

Пунктом 1 частини другої статті 22 Закону № 1058-IV передбачено, що відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом.

Абзацом п`ятим частини першої статті 40 Закону № 1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01.07.2000 враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Постановою Кабінету Міністрів України №794 від 04.06.1998 було затверджено Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - Положення №794), згідно з пунктом 1 якого, персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до пункту 5 Положення №794 персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі - уповноважений орган).

Пунктами 6-7 Положення №794 передбачено, що уповноважений орган з додержанням вимог статті 23 Закону України «Про інформацію» має право своєчасно одержувати в установленому порядку від фізичних осіб та роботодавців відомості, передбачені пунктом 1 цієї Постанови. Уповноважений орган створює і забезпечує функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб та з цією метою організовує збирання, оброблення, систематизацію і зберігання відомостей про фізичних осіб.

Аналіз наведених вище норм свідчить на користь того, що на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи).

Персональна облікова картка застрахованої особи - документ, що централізовано зберігається у вигляді електронної таблиці Державного автоматизованого банку відомостей про застрахованих осіб у Пенсійному фонді України. Відкривається картка після реєстрації застрахованої особи в місцевому відділі Пенсійного фонду. У цій картці накопичуються та зберігаються всі відомості про доходи, перераховані внески застрахованої особи до Пенсійного фонду, а також інші відомості (про стаж, умови праці), які необхідні для правильного призначення пенсії. Зазначені відомості доповнюються щорічно відомостями від усіх роботодавців з урахуванням випадків трудової міграції та роботи за сумісництвом.

Також суд зауважує, що відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхових внесків підприємствами, установами, організаціями, громадянами до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 5-5 від 10.06.1994 (далі - Інструкція №5-5, чинної у спірний період) усі підприємства, у тому числі з іноземними інвестиціями, а також громадяни які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та виключно їхній праці, адвокати зобов`язані зареєструватись як платники внесків в органах Пенсійного фонду в районах (містах) у 10-денний строк з дня одержання свідоцтва про реєстрацію в місцевих органах державної влади, про що отримують повідомлення Фонду (додаток №1).

Згідно з пунктом 18 Інструкції №5-5 для обчислення суми внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та на виключно їхній праці, а також для адвокатів, береться оподаткований чистий доход, який вираховується як різниця між валовим доходом (виручка у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, що безпосередньо пов`язані з одержанням доходу, на підставі копій податкових декларацій. Громадянам, які займаються підприємницькою діяльністю на основі патенту, нараховуються внески з тієї суми доходу, з якої визначається плата за патент.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Інструкції про порядок обчислення сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових внесків до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 06.09.1996 № 11-1 (далі - Інструкція № 11-1 (чинної у спірний період), платниками обов`язкових внесків на державне соціальне страхування є суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності.

Відповідно до пункту 2.9 Інструкції від 06.09.1996 № 11-1 платники, перелічені в пп. 2.2, 2.4 зобов`язані зареєструватись в органах Пенсійного фонду в районах (містах) за юридичною адресою, а платники, зазначені у п. 2.7 - за постійним місцем проживання.

Системний аналіз наведених правових норм дає суду підстави для висновку, що у період з 1993 року по 01.07.2000 на законодавчому рівні було передбачено зарахування до страхового (трудового) стажу для обчислення пенсій період здійснення підприємницької діяльності за умови сплати підприємцями страхових внесків до Пенсійного фонду України, які підлягали обов`язковій реєстрації як платники внесків в органах Пенсійного фонду.

Відтак, належними доказами, якими особа може підтвердити періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме: до 01.07.2000 - довідка органу Пенсійного фонду про сплату страхових внесків, після 01.07.2000 - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 26.10.2018 у справі №643/20104/15-а, які є обов`язковими для врахування судом в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Позивачем до матеріалів адміністративного позову надано копію свідоцтва № НОМЕР_1 про державну реєстрацію позивача як підприємця з 30.10.1995 (а.с.8), копію дубліката свідоцтва від 30.10.1995 про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності (а.с.9), копію свідоцтва №64508256 про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності (а.с.10).

Також позивачем до адміністративного позову надано до копію свідоцтва про сплату ОСОБА_1 єдиного податку від 02.01.2002 серії №456342 терміном дії свідоцтва з першого по третій квартал 2002р, а також терміном дії на жовтень 2002р. (а.с.11). Також позивачем надано копію свідоцтва про сплату ОСОБА_1 єдиного податку від 01.01.2004 серії №9257361 терміном дії свідоцтва на 2004 р. (а.с.12).

Судом було витребувано у позивача письмові пояснення із інформацією відносно того, на якій системі оподаткування перебував позивач у період з 30.10.1995 по 01.01.2004, а також надати докази в обґрунтування своїх письмових пояснень; докази про сплату позивачем страхових внесків до 01.07.2000 (відповідна довідка Пенсійного фонду України із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку, тощо); докази про сплату страхових внесків з 01.07.2000 (відповідна довідка Пенсійного фонду України із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку, тощо); докази щодо сплати позивачем страхових внесків за період його підприємницької діяльності з 30.10.1995 по 01.01.2004; докази звільнення позивача з 1 липня 2000 року від сплати страхових внесків (єдиного внеску) (у разі наявності); копію трудової книжки позивача (у разі наявності).

На виконання вимог суду про витребування доказів позивачем надано копію трудової книжки (а.с.79-82), довідку Сумського МТЦК та СП від 31.08.2023 №3/23 про проходження військової служби з 31.03.1982 по 19.04.1984, а також з 17.03.2022 по 23.11.2022 (а.с.85). Також позивачем повторно надано суду повторно копію свідоцтва про сплату ОСОБА_1 єдиного податку від 02.01.2002 серії №456342 терміном дії свідоцтва з першого по третій квартал 2002р, а також терміном дії на жовтень 2002р. (а.с.86), яка надавалася разом із адміністративним позовом. Інших документів, витребуваних судом позивачем не надано. Позивачем зазначено, що звітність, платіжні документи та декларації своєчасно надавалися до контролюючих державних органів, в яких повинна обліковуватися та зберігатися інформація. При цьому у позивача відсутній прямий обов`язок зберігати копії відповідної звітності та платіжні документи з 1995р. Стосовно доказів сплати страхових внесків до 01.07.2000 та після 01.07.2000 такі докази можуть надати виключно державні органи , а саме ПФУ та ДПС, оскільки такі документи у позивача відсутні. Позивач не був звільнений від сплати страхових внесків у період з 30.10.1995 по 01.01.2004, сплачував своєчасно та в повному обсязі.

Також у відповідачів судом було витребувано докази про сплату позивачем страхових внесків до 01.01.2000 (відповідна довідка Пенсійного фонду України із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку, тощо); докази про сплату позивачем страхових внесків з 01.01.2000 (відповідна довідка Пенсійного фонду України із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку, тощо); докази того, що позивач з 30.10.1995 по 01.01.2004 не був зареєстрований підприємцем або припиняв підприємницьку діяльність; інформацію щодо сплати позивачем страхових внесків за період його підприємницької діяльності з 30.10.1995 по 01.01.2004; усю наявну інформацію бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку щодо позивача з 30.10.1995; письмові пояснення стосовно не зарахування періоду військової служби з 17.03.2022 по 23.11.2022 до страхового стажу позивача.

На виконання вимог ухвали суду ГУ ПФУ в Сумській області надано наявну в матеріалах пенсійної справи довідку ГУ ДПС в Сумській області від 19.01.2023 №226/АП/18-28-6501-05 (а.с. 55) відповідно до якої зазначено, що позивач в період 30.10.1995 по 30.12.2016 перебував на обліку в сумській ДПІ ГУДПС у сумській області як фізична особа-підприємець. Інформацію про систему оподаткування за період з 1995 по 2011 р. надати податковий орган не має можливості. З 01.01.2012 по 31.03.2015 позивач перебував на спрощеній системі оподаткування (Ш група), з 01.04.2015 по 30.12.2016 перебував на загальній системі оподаткування.

Також відповідачем надано витяг з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за всі період, що наявні у такому Реєстрі (а.с.65зворотн.стор. - 67). При цьому згідно Реєстру зарахованих осіб інформація, яка відображена у такому Реєстрі містить виключно дані, наявні починаючи з 01.01.2004. Жодних даних про періоди роботи позивача до 01.01.2004 в реєстрі відсутні.

Слід зазначити, що позивач у письмових поясненнях зазначає, що у період з 30.10.1995 по 01.01.2004 перебував на спрощеній системі оподаткування.

Разом із тим, надані до матеріалів справи документи не підтверджують та не містять інформації на якій системі оподаткування перебував позивач в період з 30.10.1995 до 31.12.2001, а також з 01.01.2003 до 31.12.2003, чи сплату позивачем у вказаний період страхових внесків.

Згідно матеріалів пенсійної справи, наданої відповідачем до матеріалів справи, на час звернення до територіального органу із заявою від 20.01.2023 також відсутні жодні докази того, що позивач перебував в спірний період на спрощеній системі оподаткування.

Позивачем ні до пенсійного органу, ні до суду не надано належних доказів про сплату страхових внесків за період з 0.10.1995 до 31.12.2001, а також з 01.01.2003 до 31.12.2003,не підтверджено жодними доказами на якій системі оподаткування перебував позивач у зазначений період.

Надане до матеріалів справи позивачем свідоцтво про сплату єдиного податку містить інформацію виключно стосовно 2002 року.

Судом враховується, що для підтвердження ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 30.10.1995 до 31.12.2001, а також з 01.01.2003 до 31.12.2003 надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності. При цьому, підтвердженням застосування в зазначений період спрощеної системи оподаткування є свідоцтво про сплату єдиного податку або патент про сплату фіксованого розміру прибуткового податку.

Позивач не надав до територіального органу доказів, які б у встановленому порядку підтверджували здійснення ним підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування в період з 30.10.1995 по 01.01.2004, а тому і зазначений період правомірно не було враховано відповідачем при розгляді заяви позивача від 20.01.2023 про призначення пенсії позивачу за віком.

Враховуючи зазначене суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу для призначення пенсії за віком період здійснення позивачем підприємницької діяльності з 30.10.1995 до 31.12.2001, а також з 01.01.2003 до 31.12.2003.

Будь-які докази на підтвердження застосування спрощеної системи оподаткування до територіального органу пенсійного фонду надано не було, отже, надання позивачем виключно копії свідоцтва про державну реєстрацію як фізичної особи - підприємцем також не дають підстав для зарахування йому до страхового стажу періоду з 30.10.1995 до 31.12.2001, а також з 01.01.2003 до 31.12.2003.

Крім того, стосовно наданих позивачем до матеріалів адміністративного позову копії свідоцтва про сплату єдиного податку за 2002р., суд зазначає наступне.

В даному випадку, наданий позивачем даний документ взагалі не був поданий до пенсійного органу, в додатках до заяви від 20.01.2023 про призначенні пенсії відсутній, жодним територіальним органом Пенсійного фонду України взагалі не досліджувалися, відповідачами не надавалася оцінка змісту таких документів, а тому у суду відсутні підстави зобов`язувати зараховувати до страхового стажу період здійснення позивачем підприємницької діяльності за 2002р.

Так, в розписці-повідомленні відображено перелік документів, які надавалися позивачем до територіального органу разом із заявою від 20.01.2023 №1328 про призначення пенсії (а.с.68).

Судом враховується, що під час розгляду заяви позивача у відповідача виникає обов`язок досліджувати документи, які надаються особами до відповідних територіальних органів пенсійного фонду України.

Доказів того, що позивачем надано до територіального органу відповідне свідоцтво про сплату позивачем єдиного податку за 2002р. у розписці-повідомленні від 20.01.2023 не відображено. Слід зазначити, що згідно переліку документів (а.с.68) позивачем надавався до територіального органу Пенсійного фонду України виключно лист податкового органу від 19.01.2023, в якому містилася інформація про те, що за період до 01.01.2012 інформація про систему оподаткування позивача відсутня, а зазначено лише інформацію щодо перебування позивача на системі оподаткування з 01.01.2012 до 30.12.2016.

Так, матеріалами пенсійної справи позивача не підтверджується факт надання позивачем разом із заявою про призначення пенсії до територіального органу Пенсійного фонду України документів стосовно податкового обліку позивача щодо 2002 року.

Судом витребувано було у позивача та ГУ ПФУ в Сумській області письмові пояснення стосовно того, чи було надано та отримано територіальним органом Пенсійного фонду України від ОСОБА_1 разом із заявою від 20.01.2023 про призначення пенсії позивачу, або додатково з іншими заявам ОСОБА_1 свідоцтва про сплату ОСОБА_1 єдиного податку від 02.01.2002 серії №456342, свідоцтва про сплату ОСОБА_1 єдиного податку від 01.01.2004 серії №9257361, довідку військової частини НОМЕР_2 про проходження військової служби позивача в період з 17.03.2022 по 23.11.2022, витяг з наказу про виключення із списків особового складу від 23.11.2022 №322, довідку Сумського МТЦКтаСП від 31.08.2023 №3/23 про проходження військової служби, посвідчення учасника бойових дій від 09.06.2023, зобов`язано надати докази надання та отримання територіальним органом Пенсійного фонду України зазначених документів, в разі наявності в матеріалах пенсійної справи свідоцтва про сплату ОСОБА_1 єдиного податку від 02.01.2002 серії №456342, свідоцтва про сплату ОСОБА_1 єдиного податку від 01.01.2004 серії №9257361, довідку військової частини НОМЕР_2 про проходження військової служби позивача в період з 17.03.2022 по 23.11.2022, витяг з наказу про виключення із списків особового складу від 23.11.2022 №322, довідку Сумського МТЦКтаСП від 31.08.2023 №3/23 про проходження військової служби, посвідчення учасника бойових дій від 09.06.2023 надати суду копії документів, в разі відсутності та ненадання ОСОБА_1 витребуваних судом документів надати письмову інформацію, витребувано всі документи, які містяться на час надання відповіді в пенсійній справі ОСОБА_1 (всі звернення ОСОБА_1 , заяви з додатками, відповіді , додаткові документи, тощо).

На виконання вимог ухвали суду представником ГУ ПФУ в Сумській області надано повторно документи з пенсійної справи позивача та письмові пояснення відповідно до яких зазначено, що свідоцтва про сплату єдиного податку від 02.01.2022, від 01.01.2005, не було надано ОСОБА_1 , ні з заявою про призначення пенсії, ні з будь-якими іншими заявами. Позивачу ухвала суду надсилалася за адресою місця проживання, але повернута поштовим відділенням «за закінченням строку зберігання».

У зв`язку із зазначеним, суд зазначає, що документи, які надаються позивачем до матеріалів адміністративного позову ГУ ПФУ в Харківській області під час розгляду заяви позивача не досліджував, і не міг дослідити документи, та які, як зазначає позивач, свідчать про право на зарахування до стажу позивача. Надані документи відповідачем не досліджувалися та не враховувалися, оцінка відповідачем не надавалася та не могла бути надана.

Враховуючи вищезазначене, вимоги позивача про зарахування до страхового стажу позивач період здійснення підприємницької діяльності за період 01.01.2002 до 31.12.2002 є передчасно заявлені. Даний документ не досліджувався відповідачами, не надавалася жодна правова оцінка такому документу. При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлений права повторного звернення до територіального органу пенсійного фонду України із додатковими документами, які стосуються та впливають на підрахунок стажу позивача.

Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання зарахувати до страхового стажу для призначення пенсії за віком період проходження військової служби з 17.03.2022 по 23.11.2022, суд зазначає, що зазначені позовні вимоги також є передчасно заявленими, враховуючи те, що жодних документів, за виключенням військового квитка, стосовно проходження позивачем військової служби у спірний період позивачем не надано до територіальних органів Пенсійного фонду України.

Так, матеріалами справи не підтверджується, що позивачем стосовно проходження військової служби надано довідку військової частини НОМЕР_2 про проходження військової служби позивача в період з 17.03.2022 по 23.11.2022 (а.с.13), витяг з наказу про виключення із списків особового складу від 23.11.2022 №322 (а.с.14), а також отримана 31.08.2023 довідка Сумського МТЦКтаСП №3/23 про проходження військової служби.

У розписці-повідомленні надання позивачем таких документів не зазначено, а тому під час прийняття спірного рішення від 26.01.2023 №40 відповідачем не досліджувалися та не могли бути досліджені, правова оцінка таким документам відповідачами не надавалася.

Як зазначено вище, судом витребовувалися документи та письмова інформація у учасників справи стосовно подання додатково позивачем документів, які стосуються питання проходження військової служби позивача.

На виконання вимог ухвали суду представником ГУ ПФУ в Сумській області надано повторно документи з пенсійної справи позивача та письмові пояснення відповідно до яких зазначено, що довідка про проходження служби позивачем, посвідчення учасника бойових дій не було надано ОСОБА_1 , ні з заявою про призначення пенсії. Ні з будь-якими іншими заявами.

Враховуючи вищезазначене, суд зазначає, що вимоги позивача щодо зобов`язання відповідачів враховувати спірні періоди , а саме з 01.01.2002 до 31.12.2002, а також з 17.03.2022 до 23.11.2022 згідно документів, які позивачем не надавалися та не досліджувалися жодним територіальним органом Пенсійного фонду України, визнаються передчасними. При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлений права повторного звернення до територіального органу пенсійного фонду України із додатковими документами, які стосуються та впливають на підрахунок стажу позивача стосовно проходження військової служби позивача.

Враховуючи вищезазначене, а також сформовану практику Верховного Суду, суд дійшов висновку, що на момент звернення до органу Пенсійного фонду документально підтверджений стаж позивача недостатній для призначення пенсії за віком по досягненню 60 років, відповідно до вимог чинного законодавства України у ГУ ПФУ в Харківській області при розгляді звернення позивача щодо призначення пенсії не було правових підстав для зарахування спірного періоду до страхового стажу позивача у зв`язку із чим відсутні підстави для скасування прийнятого рішення від 26.01.2023.

Крім того, вимоги позивача щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу для призначення пенсії за віком період роботи з 30.10.1995 по 01.01.2004, як період здійснення підприємницької діяльності, та період роботи з 17.03.2022 по 23.11.2022, як період проходження військової служби та призначити та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 , з моменту досягнення 60-ти річного віку з 29.10.2022, задоволенню не підлягають, оскільки в даному випадку, звернення позивача щодо призначення пенсії за віком було розглянуто іншим органом ГУ ПФУ в Харківській області, яким і було прийнято рішення від 26.01.2022 про відмову у призначенні пенсії. Враховуючи зазначені вище обставини, у суду відсутні підстави для зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати до страхового стажу спірний період у зв`язку із ненаданням підтверджуючих документів, у зв`язку із чим позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а відтак в задоволенні даного позову слід відмовити.

При цьому суд звертає увагу позивача на те, що позивач не позбавлений права повторного звернення до відповідача із наданням підтверджуючих документів для дослідження та врахування їх територіальним органом Пенсійного фонду України.

Крім того, стосовно посилання позивача на те, що позивач за наявності 25 років страхового стажу має право отримувати пенсію у зв`язку із отриманням статусу учасника бойових дій, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст.115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на призначення дострокової пенсії за віком мають, зокрема, військовослужбовці, які брали участь у бойових діях, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, після досягнення чоловіками 55 років за наявності страхового стажу не менше 25 років.

Відповідно до пп. 6 п. 2.1 розділу II Порядку до заяви на призначення пенсії додаються документи, що засвідчують особливий статус особи, зокрема: посвідчення учасника бойових дій (у разі відсутності в посвідченні учасника бойових дій пункту і статті Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, відповідно до якого надано статус, такі відомості підтверджуються органом, що видав посвідчення, або додаються документи, які підтверджують безпосередню участь цих осіб в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій). Особами з числа резервістів і військовозобов`язаних додаються документи, які підтверджують їх належність до таких осіб (незалежно від наявності в посвідченні зазначених вище відомостей) (при призначенні пенсії учасникам бойових дій згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону).

Дійсно , матеріалами справи підтверджується, що позивачу надано статус учасника бойових дій, але такий статус позивачу надано 09.06.2023, що підтверджується відповідним посвідченням № НОМЕР_3 (а.с.7).

Таким чином право на отримання пенсії із зменшенням страхового стажу, а саме при наявності 25 років, у позивача виникло після надання статусу учасника бойових дій 09.06.2023, а не з 29.12.2022 при досягненні позивачем 60 років, як заявлено у позовних вимогах.

Позивач отримав статус учасника бойових дій вже після прийняття 26.01.2023 спірного рішення відповідачем. До заяви позивача про призначення пенсії від 20.01.2023 посвідчення від 09.06.2023 не надавалося та не могло бути надано.

Таким чином відповідачем розглядалася заява позивача про призначення пенсії за віком та підраховувався мінімальний стаж, що надає право на отримання пенсії у зв`язку із досягненням пенсійного віку 60 років для чоловіків на загальних підставах.

При цьому заяви позивача із поданням відповідачем документів про призначення пенсії із зменшенням пенсійного та страхового стажу як особи, що є учасником бойових дій до відповідачів подано не було, не досліджувалося, рішення із зазначеного питання не приймалося.

Враховуючи зазначене, суд звертає увагу позивача на те, що позивач, якому з 09.06.2023 надано статус учасника бойових дій, не позбавлений права звернення до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою та належним чином оформленими документами, в т.ч. щодо перебування на спрощеній системі оподаткування, а також документами, що стосуються проходження позивачем військової служби до територіального органу ПФУ стосовно призначення позивачу пенсії за віком зі зменшенням страхового стажу до 25 років як учасника бойових дій у відповідності до п.4 ч. 1 ст.115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 26.01.2023 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу для призначення пенсії за віком період роботи з 30.10.1995 по 01.01.2004, як період здійснення підприємницької діяльності, та період роботи з 17.03.2022 по 23.11.2022, як період проходження військової служби, призначити та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 , з моменту досягнення 60-ти річного віку - з 29.10.2022 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета