Справа № 240/29076/23
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м. Житомир справа № 240/29076/23

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 20.09.2023 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити таку пенсію.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що є особою з інвалідністю третьої групи з дитинства. Після смерті батька звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника на підставі ст.36 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" як непрацездатному члену сім`ї, а саме дитині старшої за 18 років, якщо вона стала особою з інвалідністю до досягнення 18 років. Листом ГУ ПФУ в Житомирській області повідомлено, що відсутні підстави для призначення пенсії, оскільки у померлого годувальника відсутній необхідний стаж, який був би йому необхідний для призначення пенсії по 3 групі інвалідності, а також у наданих свідоцтві про народження та свідоцтві про смерть прізвище батька відрізняються. Крім того, вказаним листом повідомлено, що рішення про відмову в призначенні пенсії прийняте ГУ ПФУ у Рівненській області за принципом екстериторіальності.

Вважає, що спірне рішення прийняте без урахування ч.2 ст.32 вказаного Закону, оскільки її батько отримав інвалідність першої групи під час проходження військової служби. Крім того, відповідачем при прийнятті рішення в частині не відповідності прізвища батька, зазначеного у свідоцтві про смерть та у свідоцтві про народження позивача, не врахований лінгвістичний висновок про ідентичність прізвищ.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням та вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі -Відповідач-1) надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить в задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування свої позиції відповідач вказав, що відповідно до ч.1 ст.36 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно ст.32 Закону №1058 страховий стаж особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією для осіб з інвалідністю II та III груп: від 52 років до досягнення особою 55 років включно - 13 років.

На день смерті вік годувальника становив 53 роки 0 місяців. Згідно документів, які додані до заяви про призначення пенсії від 22.08.2023 та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж годувальника становить 03 роки 10 місяців 08 днів.

Крім того, на підтвердження родинних зв`язків заявника та померлого годувальника подані свідоцтво про народження та свідоцтво про смерть, де прізвище батька різняться.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що ним правомірно відмовлено позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Від відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі -Відповідач-2) надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову та вважає, що рішення про відмову в призначенні пенсії прийнято правомірно.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1 ст.263 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю третьої групи з дитинства, що підтверджується копією довідки акту огляду МСЕК серії 12ААГ №423551 від 07.09.2023.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 04.08.1990 батьками позивача є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 29.09.2022.

Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою від 12.09.2023 про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника на підставі ст.36 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" як непрацездатному члену сім`ї, а саме дитині старшої за 18 років, якщо вона стала особою з інвалідністю до досягнення 18 років.

Листом ГУ ПФУ в Житомирській області від 29.09.2023 №0600-1214-8/103581 позивачу повідомлено, що відсутні підстави для призначення пенсії, оскільки у померлого годувальника відсутній необхідний стаж, який був би йому необхідний для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності, а також у наданих свідоцтві про народження та свідоцтві про смерть прізвище батька відрізняються.

Крім того, вказаним листом повідомлено, що за принципом екстериторіальності заява позивача розглянута ГУ ПФУ у Рівненській області, яким прийняте рішення від 20.09.2023 про відмову в призначенні пенсії.

Зокрема, в рішенні ГУ ПФУ у Рівненській області №7885 від 20.09.2023 (далі - спірне рішення) вказано, що вік годувальника на день смерті 53 роки 0 місяців. Необхідний страховий стаж годувальника, визначений статтею 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 13 років. Окрім того, за наданими документами право на призначення пенсії відсутнє, оскільки до переліку документів долучено свідоцтво про народження заявниці серії НОМЕР_1 від 04.08.1990, де прізвище батька не відповідає прізвищу, зазначеному в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 ( ОСОБА_5 ).

Надаючи правову оцінку спірному рішенню, суд виходить з наступного.

Правовідносини, що виникли між сторонами урегульовані Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV зі змінами і доповненнями (далі -Закон №1058).

Відповідно до ч.1 ст.36 цього Закону пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Пунктом 2 ч.2 цієї статті визначено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються: діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що право на отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника безпосередньо залежить від наявності у померлого годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності.

Частиною 1 ст.32 Закону передбачено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема, від 52 років до досягнення особою 55 років включно - 13 років.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, на день смерті вік померлого батька позивача становив 53 роки 0 місяців. Згідно документів, які додані до заяви про призначення пенсії від 22.08.2023 та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж годувальника становить 03 роки 10 місяців 08 днів.

В той же час, позивач вважає, що має право на призначення пенсії на підставі ч.2 ст.32 Закону №1058, оскільки померлий годувальник був особою з інвалідністю першої групи та інвалідність настала в період проходження строкової служби. Тобто, її право на пенсію не залежить від наявності у померлого годувальника страхового стажу.

Так, частиною 2 статті 32 Закону передбачено, що якщо інвалідність настала в період проходження строкової військової служби або внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), у особи, яка звернулася за медичною допомогою у період з 21 листопада 2013 року по 30 квітня 2014 року, то пенсія по інвалідності призначається особі незалежно від наявності страхового стажу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 - батько позивача при повторному огляді був визнаний особою з інвалідністю першої групи внаслідок захворювання, отриманого під час проходження військової служби, що підтверджується копією виписки з акту огляду МСЕК №098023 від 17.07.2008. Інвалідність встановлена без терміново.

Згідно наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_3 , останній проходив строкову військову службу в період з 16.12.1987 по 10.11.1988.

В той же час, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 був визнаний особою з інвалідністю вперше 22.04.1992. Зокрема, згідно копії виписки із акту огляду МСЕК Сер. ВТЭ-11 №053832 від 22.04.1992 ОСОБА_3 при первісному огляді була встановлена друга група інвалідності внаслідок захворювання, отриманого в період проходження військової служби.

Отже, вказані докази свідчать на користь висновку про те, що інвалідність померлого годувальника настала не в період проходження строкової військової служби, а через 3 роки і 5 місяців після звільнення останнього зі служби, хоча і внаслідок захворювання отриманого в період проходження військової служби.

Однак, суд звертає увагу, що ч.2 ст.32 Закону №1058 визначає дві самостійні підстави настання інвалідності: 1) в період проходження строкової військової служби та 2)внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), у особи, яка звернулася за медичною допомогою у період з 21 листопада 2013 року по 30 квітня 2014 року.

Тобто, визначальним даному випадку є період настання інвалідності померлого годувальника, а не її причина.

Таким чином, суд вважає доводи позивача в цій частині безпідставними.

Що стосується, відмови в призначенні пенсії через невідповідність прізвища, то суд в цій частині погоджується з доводами позивача.

Так, з матеріалів справи вбачається, що в свідоцтві про народження позивача від 04.08.1990 НОМЕР_1 прізвище батька вказано - ОСОБА_6 , однак в свідоцтві про смерть від 29.09.2022 Серія НОМЕР_3 прізвище вказано - ОСОБА_6 .

Разом з тим, згідно Експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз від 01.09.2023 №056/116-а підтвердженого, що прізвища - " ОСОБА_6 " та " ОСОБА_6 " є ідентичними.

Отже, відповідачем безпідставно не взята до уваги дана обставина.

В той же час, вирішуючи питання про наявність підстав для визнання протиправним та скасування спірного рішення, суд вважає, що відсутні правові підстави для прийняття такого рішення, оскільки, як вже зазначалося вище у померлого годувальника на час смерті був відсутній необхідний стаж для призначення пенсії по інвалідності ІІІ групи, а ч.2 ст.32 Закону №1058 у спірних правовідносинах не може бути застосована з огляду на те, що інвалідність останнього настала не в період строкової служби.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини не підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову судовий збір не відшкодовуються.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, 7,м. Рівне,Рівненська обл., Рівненський р-н,33028. ), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7,м. Житомир,Житомирська обл., Житомирський р-н,10003. ), про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос