Справа № 400/13750/23
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2024-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2024 р. № 400/13750/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачів1. Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, 2. Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ,
провизнання дій протиправними та скасування рішення №29 від 27.10.2023; зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в Миколаївській області) та Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в м. Києві), в якому просить суд:

- визнати протиправним дії та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 27.10.2023 року № 29 про відмову у переведенні з пенсії за віком на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», в результаті яких позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» (переведення з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно Закону України «Про державну службу») згідно п. 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 10.12.2015 року № 889-VIII «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної у довідках виданих Виконавчим комітетом Березнегуватської селищної ради Миколаївської області від 16.10.2023 року №2785/06-18 та № 2780/06-18;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити розрахунок, нарахування (перерахунок) та призначення позивачу пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної у довідках, виданих Виконавчим комітетом Березнегуватської селищної ради Миколаївської області від 16.10.2023 року №2785/06-18, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та від 16.10.2023 року №2780/06-18 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, які необхідні для нарахування пенсії за віком згідно з Законом України «Про державну службу», з урахуванням стажу державної служби 35 років 01 місяць 07 днів, станом на 01.05.2016 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, після нарахування (перерахування) та призначення Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві пенсії за віком згідно з Законом України «Про державну службу», на підставі п. 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», здійснити призначення, нарахування (перерахування) та виплату пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», з 23.10.2023 року позивачу, як такому що досяг пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», у розмірі 60 відсотків суми його заробітної плати, зазначеної у довідках виданих Виконавчим комітетом Березнегуватської селищної ради Миколаївської області від 16.10.2023 року № 2785/06-18 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та від 16.10.2023 року № 2780/06-18 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, які необхідні для нарахування пенсії за віком згідно з Законом України «Про державну службу», з урахуванням стажу державної служби 35 років 01 місяць 07днів, станом на 01.05.2016 року.

Ухвалою від 14.11.2023 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 23.10.2023 року він звернувся до Пенсійного фонду із заявою про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», однак рішенням ГУ ПФУ в м. Києві від 27.10.2023 року № 329 йому було відмовлено у зв`язку з тим, що станом на момент зверненння він має менше 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби (стаж державної служби становить 9 років 7 місяців 29 днів).

Відповідач 1 надав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказав на правомірність прийнятого рішення, спираючись на те, що відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 1058 особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

Пунктом 3 ст. 45 Закону № 1058 передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно із ст. 90 Закону № 889 пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058.

Відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пп. 1 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 Закон України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Закон № 3723) втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до абз. 1 ст. 37 Закону № 3723 на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Також вказує, що статтею 25 Закону № 3723 було визначено вичерпний перелік категорій посад державної служби та встановлено, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Відповідно до ст. 25 Закону України від 04.12.1990 року № 509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні» (втратив чинність), посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби; державний радник податкової служби I рангу; державний радник податкової служби II рангу; державний радник податкової служби III рангу; радник податкової служби I рангу; радник податкової служби II рангу; радник податкової служби III рангу; інспектор податкової служби I рангу; інспектор податкової служби II рангу; інспектор податкової служби ІІІ рангу. Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, розмір надбавок за звання затверджуються Кабінетом Міністрів України. Водночас, згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.02.1997 року № 503- р «Про віднесення посад працівників місцевих державних адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовці» (втратив чинність 06.08.2016 року), відповідні посади в місцевих державних податкових адміністраціях було віднесено до 4 7 категорії посад державної служби. Оскільки присвоєння спеціальних звань та категорій державної служби регулювалися різними законодавчими актами і ці поняття не є тотожними, тому для зарахування позивачу періоду роботи в органах державної податкової служби немає правових підстав.

Відповідач 2 надав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що ст. 25 Закону № 3723 визначено сім категорій посад державних службовців, які вони могла обіймати у відповідних державних органах, та передбачено, що віднесення існуючих на той час посад державних службовців, не перелічених у цін стаггі. а також віднесення до відповідної категорії державних службовців нових посад проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом. Службовцям, які займали посади, віднесені до категорій посад державної служби, встановлювався відповідний ранг.

Дія Закону № 889 не поширюється па осіб, яким присвоєно спеціальні звання (п. 17 ст.3). Періоди роботи посадових осіб на посадах, державної податкової інспекції, в період перебування па яких були присвоєні спеціальні звання, не враховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Стаж державної служби станом на 01.05.2016 року у позивача становить 9 років 7 місяців 29 днів, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби, передбаченого пунктами 10 і 12 Прикінцевих положень Закону № 889, підстав для переведення на пенсію за віком відповідно до Закону № 889 не має.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та з 31.08.2015 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058).

23.10.2023 року позивач звернувся до відповідача 1 із заявою про перерахунок пенсії, зокрема, перехід з пенсії за віком згідно із Законом № 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі та раніше за текстом Закон № 889).

Заява позивача від 14.08.2023 року відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась ГУ ПФУ в м. Києві, яким 23.10.2023 року винесено рішення № 29 про відмову у проведенні перерахунку пенсії (переведенні з пенсії за віком згідно із Законом № 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону № 889).

Підстава відмови: відсутність необхідного стажу державної служби, передбаченого п. 10 та 12 Прикінцевих положень Закону № 889.

Не погоджуючись з рішенням пенсійного органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Так, у рішенні від 27.10.2023 року № 29 не вказано, який саме період роботи, згідно трудової книжки, віднесено до державної служби, а зазначено, що стаж державної служби станом на 01.05.2016 року становить 9 років 7 місяців 29 днів.

До стажу роботи, який давав право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723, відповідачем не включено період роботи відповідно до записів у трудовій книжці: з 01.08.1977 року по 02.11.1979 року в Березнегуватському райвиконкомі на посадах економіста та старшого інструктора; з 02.11.1979 року по 27.03.1981 року служба в лавах радянської армії; з 25.05.1981 року по 19.12.1988 року в Березнегуватському райвиконкомі на посадах голови планової комісії, заступника голови райвиконкому; з 16.07.1990 року по 31.05.2006 року в державній податковій інспекції на посадах начальника відділу податків з населення; заступника начальника інспекціїначальник відділу оподаткування доходів громадян; в.о. голови держподатадміністрації в Березнегуватському районі; з 05.02.2007 року по 01.08.2007 року в управлінні агропромислового розвитку райдержадміністрації на посаді головного спеціаліста; з 26.07.2007 року по 28.08.2015 року в Березнегуватській селищній раді заступником селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради.

Загальний стаж державної служби позивача станом на 01.05.2016 року складає 35 років 01 місяць 07 днів. За матеріалами пенсійної справи страховий стаж позивача складає 41 рік 06 місяців 19 днів.

З 01.05.2016 року набув чинності Закон № 889 підпунктом 1 пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого визнано такими, що втратили чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, які мають стаж державної служби, визначений п. 10. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону № 3723 вік і страховий стаж.

Відповідно до ст. 90 Закону № 889, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року № 622 затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі Порядок № 622).

Пунктом 2 Порядку № 622 передбачено, що згідно з пунктами 10 і 12 Закону № 889 на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 мають право особи, які на день набирання чинності Законом № 889 мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначеною ст. 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначеною статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Постановою Правління Пенсійного фонду України «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям» від 17.01.2017 року № 1-3 затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема, порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначає Закон № 889.

Положеннями п.п. 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону № 3723, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом, обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до п. 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року № 229 (далі Порядок № 229), стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом № 889, обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889.

Суд робить висновок, що необхідно керуватись Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283 (далі Порядок № 283), відповідно до пункту 1 якого визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

У відповідності до положень Порядку № 229, документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка, копія послужного списку, військовий квиток та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи (довідки, виписки з наказів, дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, тощо).

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж державної служби обчислюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, а також архівними установами.

Згідно п. 6 Порядку № 229 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889.

Приписами п. 8 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 року № 239 «Про віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців» затверджений Порядок віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців (далі Порядок № 239).

Пунктом 1 Порядку № 239 передбачено, що до посади працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів відносяться до шостої категорії, зокрема, посади заступників голів, секретарів виконкомів міських Рад народних депутатів і міст районного підпорядкування, селищних і сільських Рад народних депутатів; керівників відділів секретаріатів районних, районних у містах Києві та Севастополі Рад народних депутатів; керівників управлінь, самостійних відділів виконкомів районних у містах Рад народних депутатів; керівників відділів (підвідділів) та їх заступників у складі управлінь, самостійних відділів, апаратів виконкомів районних у містах Рад народних депутатів; радників, консультантів, спеціалістів управлінь, самостійних відділів обласних, Київської та Севастопольської міських Рад народних депутатів; радників, консультантів, спеціалістів виконкомів міських Рад міст обласного підпорядкування, їх управлінь, самостійних відділів та інші прирівняні до них посади.

Відповідно до п. 4 Порядку № 229, до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Тобто, як Порядок № 283, так і чинний Порядок № 229 передбачає, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

При цьому, 04.07.2001 набрав чинності Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 року № 2493-III (далі Закон № 2493).

Зокрема, пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2493 передбачено, що дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування. Верховний Суд у постанові від 10.05.2018 року, прийнятій у справі № 351/1792/17, зазначив, що після набрання чинності Законом № 889 положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися.

Відповідно до ст. 46 закону № 889 та п. 4 Порядку № 229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зараховується до стажу державної служби.

За таких обстави, суд вважає, що періоди роботи позивача з 01.08.1977 року по 02.11.1979 року, з 25.05.1981 року по 19.12.1988 року, з 05.02.2007 року по 01.08.2007 року та з 26.07.2007 року по 28.08.2015 року підлягають зараховуванню до стажу державної служби (35 років 01 місяць 07 днів).

Також, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Приписами ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII встановлено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, період служби позивача в лавах радянської армії з 02.11.1979 року по 27.03.1981 року зараховується до стажу державної служби.

Суд також вказує, спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 року № 509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (далі Закон № 509), а з 12.08.2012 року Податковий кодекс України (далі ПК України).

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону № 509, державна податкова служба, якій за змістом частини другої цієї статті підпорядковані державні податкові інспекції в областях, районах, містах і районах у міста, є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів податків, зборів та інших платежів і неподаткових доходів і внесків до державних цільових фондів, встановлених законодавством України.

Посадовою особою органу державної податкової служби може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством фінансів України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (ч. 1, 4 ст. 15 Закону № 509).

Цією ж нормою установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондують вимогам ст.ст. 5, 12 Закону № 3723 щодо обмежень пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Статтею 6 Закону № 509 було встановлено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету. Посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема, у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Приписами абз. 1, 2 п. 344.1 ст. 344 ПК України передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

Період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєнні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 року № 306 «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» (далі Постанова № 306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

Додатком 6 до Постанови № 306 передбачено, що спеціальне звання «Радник податкової та митної справи І, ІІ, ІІІ рангу» прирівнюється до 4, 5, 6 рангу державного службовця.

Згідно копії трудової книжки позивача у період з 16.07.1990 року по 31.05.2006 року він працював у Державній податковій інспекції на посадах: начальника відділу податків з населення, заступника начальника інспекції-начальник відділу оподаткування доходів громадян, в.о.голови держподатадміністрації в Березнегуватському районі.

Враховуючи викладене вище, період роботи в податковій інспекції з 16.07.1990 року по 31.05.2006 року зараховується до стажу державної служби.

Відтак, стаж державної служби позивача становить більше 35 років, що дає йому йому право на призначення пенсії згідно ст. 37 Закону № 3723 з 23.10.2023 року (дата звернення із заявою про перехід на пенсію).

Щодо врахування довідок про складові заробітної плати від 16.10.2023 року, суд виходить з наступного:

Відповідно до вимог п. 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року № 622 (далі Порядок № 622), пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 5 Порядку № 622 визначено, що форма довідки про заробітну плату, яка подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Таким чином, особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону № 889, пенсія призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права на неї. При цьому, розмір пенсії обраховується органами пенсійного фонду, зокрема, на підставі довідок, виданих за встановленою формою уповноваженим державним органом, в якому працювала особа, або його правонаступником.

Форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з п. 10 і 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року № 1-3, зокрема: форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Згідно ч. 4 ст. 45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Отже, здійснюючи переведення позивача з одного виду пенсії на інший відповідач повинен враховувати документи про страховий стаж, заробітну плату та додаткові документи, що є у пенсійній справі.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги повністю, суд використовуючи повноваження передбачені ч. 2 ст. 9 КАС України, самостійно визначає формулювання резолютивної частини судового рішення, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.

Зважаючи на місце реєстрації позивача у м. Миколаєві, та враховуючи положення п. 4.10 Порядку № 22-1, суд вважає доцільним зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області призначити, нарахувати, та виплатити позивачеві пенсію за віком згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» з 23.10.2023 року з врахуванням довідок Виконавчого комітету Березнегуватської селищної ради Миколаївської області від 16.10.2023 року за № 2785/06-18, № 2780/06-18.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки рішення від 27.10.2023 року № 29 винесено ГУ ПФУ в м. Києві, судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань саме відповідача 2.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 77, 139, 241 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) та Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 27.10.2023 року № 29.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) призначити, нарахувати, та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з 23.10.2023 року пенсію за віком згідно статті 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з урахуванням стажу державної служби 35 років 01 місяць 07 днів станом на 01.05.2016 року, та з врахуванням довідок Виконавчого комітету Березнегуватської селищної ради від 16.10.2023 року № 2785/06-18, № 2780/06-18.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 15.03.2024 року.

Суддя О.В. Малих