Справа № 420/30242/23
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/30242/23

Перша інстанція: суддя Дубровна В.А.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року про закриття провадження у справі, в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області), у якому, просив:

- визнати протиправними дії, які направлені на відмову надати йому запитувану інформацію згідно запиту від 18.09.2023 та порушення строків розгляду вказаного запиту;

- зобов`язати розглянути запит від 18.09.2023 ВЕБ-15001-Ф-3-23-218980 відповідно до Закону України Про доступ до публічної інформації від 13.01.2021 № 2939-VI та повідомити, що означає в особистому кабінеті ОСОБА_1 , «з урахуванням збільшення ОСНП на суму 1617,9 грн» та чому не виплачується 2000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 № 713 (далі Постанова №713).

16.11.2023 до суду першої інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що після подання позову, в його особистому кабінеті з`явився лист ГУ ПФУ в Одеської області від 09.11.2023 за вих. № 1500-0203-8/159128 про надання запитуваної інформації.

20.11.2023 Одеський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про закриття провадження у справі № 420/30242/23 на підставі пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України.

Вирішуючи питання щодо розподілу між сторонами судових витрат, в частині надання ОСОБА_1 правничої допомоги у розмірі 2000 грн., суд першої інстанції установив, що позивач не отримував, з боку адвоката Опалько О.М., професійну правничу допомогу. До таких висновків, суд першої інстанції дійшов, враховуючи, що позов поданий та підписаний позивачем особисто.

Крім того, в додатках до позову зазначено про адвокатський запит до ГУ ПФУ в Одеській області від 18.09.2023, який відсутній в матеріалах справи.

Також суд зауважив, що заява про усунення недоліків позовної заяви від 09.11.2023 року також подана та підписана особисто позивачем.

Отже, на думку суду, наявні у справі документи не містять жодного доказу фактичного понесення ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з підготовкою даної справи до розгляду, а відтак, за висновком суду, не доведена пов`язаність понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2 000,00 грн. згідно договору про надання правничої (адвокатської) допомоги від 18.09.2023.

ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, зазначає про незаконність та необґрунтованість ухвали суду, в частині відмови у стягненні, на його користь, витрат на правничу допомогу, просить її скасувати, у вказаній частині.

Скаржник наполягає на ухваленні судом апеляційної інстанції нового рішення про стягнення з ГУ ПФУ в Одеській області на його користь, понесених витрати на надання правничої допомоги в сумі 2000 грн.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги скаржник указує такі підстави.

Насамперед, ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції ухвалив рішення без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених в пункті 71 постанови Верховного Суду від 11.06.2020 у справі №821/227/17.

Так, у цьому рішенні, як зазначає ОСОБА_1 , наголошено, що пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Далі, скаржник звернув увагу, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції застосував норму права, без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 454/908/16-ц, в частині того, що встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На думку ОСОБА_1 , на підтвердження витрат на правову допомогу, він надав належні та допустимі докази, зокрема, договір про надання правничої допомоги з адвокатом Одеської обласної колегії адвокатів - Опалько О.М., попередній (орієнтований) розрахунок сум судових витрат, які, він як Замовник, понесе або очікує понести, акт виконаних робіт, підписаним ним як Замовником та адвокатом як Виконавцем.

У відповідності до пункту 4.4. договору про надання професійної правничої допомоги, як стверджує ОСОБА_1 , сторони домовилися, що оплата правової допомоги Замовником буде здійснюватися по завершенню справи в суді.

Покликаючись на постанову Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19), скаржник указує, що у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, витрати підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

У відзиві на апеляцію, ГУ ПФУ в Одеській області вказує на її необґрунтованість та зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову. Ознайомившись зі змістом даного відзиву, колегія суддів установила, що він не має відношення до цієї справи, адже в ньому йде мова про відсутність у ОСОБА_1 права на отримання щомісячної доплати до пенсії, відповідно до Постанови №713.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для її задоволення, з огляду на таке.

Статтею 238 КАС України регламентовано підстави закриття судом провадження у справі, зокрема:

якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом (пункт 2);

щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення (пункт 8).

Частиною другою означеної статті визначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

З аналізу положень частини першої статті 238 КАС України випливає висновок, що суд може закрити провадження у справі з двох різних підстав, а саме: якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом (пункт 2 частини першої статті 238 КАС України), або якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення (пункт 8 частини першої статті 238 КАС України).

Своєю чергою розподіл судових витрат у разі відмови позивача від позову процесуальним законом регламентовано (частина перша статті 140 КАС України). За приписами означеної норми якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частина перша статті 132 КАС України встановлює, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьою статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої опомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що позивач направив до електронного кабінету користувача ЄСІТС (ГУ ПФУ в Одеській області), зокрема, такі документи:

позовну заяву, заяву про стягнення, з ГУ ПФУ в Одеській області, судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги в сумі 2000 грн, договір про надання правничої (адвокатської) допомоги від 18.09.2023, додаток №1 до даного договору про попередній (орієнтовний) розрахунок розміру правничої допомоги, свідоцтво про право на зайняття адвокатської діяльності ОСОБА_2 від 13.07.2012, акт виконаних робіт від 03.11.2023.

Відповідно до квитанції про доставку №291947, відповідні документи ГУ ПФУ в Одеській області отримало 03.11.2023 о 08:16.

15.11.2023 суд першої інстанції відкрив спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) та зобов`язав ГУ ПФУ в Одеській області разом із відзивом на позов надати суду докази вчинення або невчинення оскаржуваних дій з їх нормативно правовим обґрунтуванням.

Документ в електронному вигляді «Адміністративний позов» від 03.11.2023 у справі №420/30242/23 було надіслано одержувачу ГУ ПФУ в Одеській області в його електронний кабінет 04.11.2023, а ухвала про відкриття провадження 16.11.2023.

Отже, ГУ ПФУ в Одеській області було обізнано з вимогами ОСОБА_1 про стягнення з нього витрат на правничу допомогу в сумі 2000 грн, але, на адресу суду першої інстанції, не зазначило, з цього приводу жодних зауважень.

Понад те, відсутні такі зауваження також і у відзиві на апеляцію.

Однак, у контексті спірних правовідносин, на думку колегії суддів, це не має правового значення, адже як зазначив Верховний Суд у своєї постанові від 25.07.2023 у справі №340/4492/22 наявність/відсутність з боку іншої сторони заперечень проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення виключно для вирішення питання про співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на правову допомогу як це передбачено частиною сьомою статті 134 КАС України, однак, не впливає на обов`язок суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу застосовувати вимоги частин першої-четвертої статті 134 КАС України і перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим, окрім співмірності, критеріям.

Перевіряючи обставини, понесення ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, колегія суддів установила таке.

Відповідно до пункту 2.1 до договору про надання правничої (адвокатської) допомоги від 18.09.2023, адвокат має право пред`явлення позову, заяв, їх підписання та відзиву, заперечень на позов. За цим договором адвокату надано право на ведення від імені клієнта переговорів та попереднього узгодження всіх процесуальних питань, подання та підпису всіх документів, необхідних для використання повноважень, включаючи позовні та інші заяви, скарги тощо, а також інших документів, що стосуватимуться прав та законних інтересів Клієнта.

За пунктом 2.3 даного договору, послуги надані адвокатом можуть виконуватися та надаватися клієнту у вигляді друкованої продукції, на магнітних носіях, через телефонні мережи, поштою та в усній формі.

Як випливає зі змісту акта виконаних робіт, адвокат Опалько О.М., 18.09.2023 склав запит до ГУ ПФУ в Одеській області, оцінивши свою роботу в 500 грн, 02.11.2023 надав роз`яснення щодо отриманої від ГУ ПФУ в Одеській області відповіді, оцінивши це також в сумі 500 грн, 03.11.2023 зібрав докази та склав позов до Одеського окружного адміністративного суду, вартість такої послуги складає 1000 грн.

Колегія суддів поділяє позицію суду першої інстанції, що перелічені вище документи, не містять доказів, що адвокат Опалько О.М. надавав позивачу правничу допомогу, за умовами згаданого вище договору.

Так, як свідчать матеріали справи позовна заява ОСОБА_1 сформована в системі «Електронний суд». Себто позивач є користувачем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційна системи (ЄСІТС). Користувач ЄСІТС, це особа, що пройшла процедуру реєстрації в Електронному кабінеті (зареєструвала Електронний кабінет), пройшла автентифікацію та якій надано доступ до підсистем ЄСІТС.

Наведені обставини свідчать про те, що складати документи в електронному кабінеті ОСОБА_1 може тільки він. Якщо б адвокат, відповідно до договору з клієнтом, складав та підписував позов, він також повинен був діяти через свій електронний кабінет за допомогою кваліфікованого електронного підпису.

До того ж, відсутні підстави вважати, що адвокат з метою подання позову збирав докази, адже із переліку додатків, які були надані до позову, вбачається, що представлено в якості доказів дві відповіді ГУ ПФУ в Одеській області, які отримані на запит позивача через веб портал ПФУ, в меню «Моя пенсія».

Також, із доказів, наявних в матеріалах справи, є скріншот особистого кабінету ОСОБА_1 на веб порталі ПФУ, де містяться дані, станом на 01.11.2023, про складові пенсійних виплат.

Слід зауважити, що в акті виконаних робіт безпідставно зазначено про складання адвокатом Опалько О.М. запиту на адресу ГУ ПФУ в Одеській області, оскільки, як згадувалося вище такий запит позивач робив особисто, через веб портал ПФУ в меню «Моя пенсія».

Окрім того, як правильно зауважив суд, запит на адресу ГУ ПФУ в Одеській області від 18.09.2023, в матеріалах справи відсутній.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати, у тому числі консультації, роз`яснення.

Поряд з цим, акт виконаних робіт свідчить про те, що за надання консультацій та роз`яснень, адвокат оплату не встановлював.

Виключенням, є надання адвокатом роз`яснення на відповідь ГУ ПФУ в Одеській області від 02.11.2023.

Як указувалося вище, в матеріалах справи є дві відповіді ГУ ПФУ в Одеській області на особисте звернення ОСОБА_1 через веб портал ПФУ в меню «Моя пенсія», де вказано про розмір пенсії станом на 01.09.2023 та про нарахування, відповідно до Постанови №713 щомісячної доплати в сумі 2 000 грн.

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши позов ОСОБА_1 установив, що, він наголошував на тому, що в отриманих відповідях відсутня запитувана ним інформація, адже йому не повідомлено, що означає збільшення ОСНП на суму 1617 грн..

Отже, за таких підстав, на думку колегії суддів неможливо встановити, яку роз`яснювальну роботу проводив адвокат за вказаними документами і як це використав позивач для звернення до суду.

Також варто звернути увагу суду, що відповідно до акта виконаних робіт, позов був складений адвокатом 03.11.2023, вказаний акт також був складений та підписаний адвокатом Опалько О.М. та ОСОБА_1 03.11.2023.

Водночас, відповідно до квитанції №291947 про доставку документів до Електронного кабінету користувача ЄСІТС (ГУ ПФУ в Одеській області), відповідні документи ГУ ПФУ в Одеській області отримало вже о 08:16 того ж дня, коли складався позов та підписувався відповідний акт виконаних робіт.

Отже, наведені обставини підтверджують відсутність підстав для стягнення з ГУ ПФУ в Одеській області, на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 2000 грн., оскільки така правова допомога адвокатом Опалько О.М. не надавалася.

Досліджуючи доводи ОСОБА_1 , що відповідно до пункту 4.4. договору про надання професійної правничої допомоги, сторони домовилися, що її оплата буде здійснюватися Замовником по завершенню справи в суді, колегія суддів установила таке.

Слід погодитися зі скаржником, що існує практика Верховного Суду, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатських послуг та їх вартості, витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Водночас, у постанові від 30.04.2020 у справі №826/4466/18 Верховний Суд, застосовуючи положення КАС України, у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, виходив із істотного значення умов договору про надання правничої допомоги щодо порядку проведення розрахунків за ним. Тобто, якщо на час розгляду питання про розподіл витрат на правову допомогу такі витрати вже мали б бути оплачені, то надання зазначених документів узгоджується з приписами частини третьої статті 134 КАС України.

Якщо виходити з даної правової позиції суду касаційної інстанції та умовами договору про надання правничої допомоги, ОСОБА_1 після завершення розгляду справи в суді першої інстанції, а це 20.11.2023, повинен був розрахуватися з адвокатом Опалько О.М. та представити суду апеляційної інстанції докази понесених судових витрат.

Водночас, таких доказів, з боку скаржника ОСОБА_1 , не надано.

Узагальнюючи викладене, колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи, правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права та ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 312, 315, 316, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року про закриття провадження у справі, в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишити в силі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту складення повного судового рішення.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 13.03.2024.