Справа № 161/1441/24
Суддя: Гринь О. М.
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/1441/24
Провадження № 2-а/161/62/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Гриня О. М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

24 січня 2024 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що постановою інспектора Управління патрульної поліції у Волинській області Опалька М. О. серії ЕАС № 7313917 від 10 липня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень. Вказана постанова мотивована тим, що 27 червня 2023 року о 17 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем SsangYong Actyon, номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Гордіюк, 43 в м. Луцьк, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності вищевказаною постановою є незаконним та необґрунтованим. Мотивуючи свою позицію, позивач зазначає, що 27 червня 2023 року він перебував за кермом свого автомобіля, рухався дворами між багатоквартирними будинками по вул. Гордіюк в м. Луцьк, прямуючи до місця свого проживання. При цьому він бачив, що за ним слідує патрульний автомобіль поліції. Після паркування до нього підійшов поліцейський та повідомив про порушення Правил дорожнього руху. Позивач додає, що він рухався по єдину можливому напрямку руху вздовж багатоквартирних будинків, постійно повертаючи праворуч, адже поїхати в іншому напрямку було неможливо.

Притягнення його до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою позивач вважає проявом особистої неприязні поліцейського ОСОБА_2 , якого він впізнав як особу, яка вчинила відносно нього неправовірні дії, з приводу чого наразі ведеться кримінальне розслідування (ЄРДР № 0000013 від 04 січня 2023 року).

В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення він заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з потребою отримання правової допомоги. Працівник патрульної поліції надав йому запрошення до підрозділу поліції на 10 липня 2023 року о 20 год. за адресою: м. Луцьк, вул. Залізнична, 15 для розгляду цієї справи. Також позивач вказує, що його адвокат Крисюк Ю. П. підготував клопотання про відкладення розгляду справи, яке 10 липня 2023 року було передано в канцелярію поліції. Однак, оскаржувана постанова свідчить, що справу було розглянуто без його участі за адресою: м. Луцьк, вул. Гордіюк, 43. Крім того, оскаржувана постанова не містить відомостей про її надіслання особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач вказує, що він фактично ознайомився з оскаржуваною постановою після отримання 16 січня 2024 року повідомлення в додатку «Приват24» про списання коштів штрафу та після звернення до державного виконавця ДВС м. Луцька.

На підставі наведеного позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 7313917 від 10 липня 2023 року, закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, а також стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на його користь суму штрафу 1310,43 гривень, 605,60 гривень судового збору та 6,06 банківської комісії.

Ухвалою судді від 05 лютого 2024 року адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, відповідачу встановлено строк для подання відзиву.

27 лютого 2024 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи свою позицію, представник відповідача зазначає, що підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП стало порушення п. 9.2 б) Правил дорожнього руху. Та обставина, що водій транспортного засобу, здійснюючи маневр повороту, не увімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку зафіксовано відеореєстратором службового автомобіля патрульної поліції. Зафіксувавши правопорушення, водію подано сигнал про зупинку, однак таку вимогу позивач проігнорував, в зв`язку з чим працівники поліції змушені були його наздоганяти. Водій під час спілкування з поліцейськими поводив себе зухвало та зверхньо. На спростування аргументів позову, представник відповідача зазначає, що позивачу було забезпечено право на захист, однак 09 липня 2023 року адвокат Крисюк Ю. П. заявив повторне клопотання про відкладення розгляду справи, а тому інспектор поліції Опалько М. О. провів розгляд справи без присутності ОСОБА_1 . Копію оскаржуваної постанови позивачу було направлено на адресу місця проживання 11 липня 2023 року, однак лист повернувся відправнику 15 серпня 2023 року за закінченням терміну зберігання. Оскаржувана постанова не містить помилок, місце розгляду справи зазначено за адресою: АДРЕСА_1 , а місце скоєння правопорушення АДРЕСА_2 . Кримінальне провадження ЄРДР № 0000013 не має жодного відношення до вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Двір, в якому рухався позивач, не є П-подібним, в цьому дворі були перехрестя, на яких водій змінював напрямок руху праворуч без ввімкненого покажчика повороту відповідного напрямку. Водій зобов`язаний проінформувати інших учасників дорожнього руху про початок виконання будь-якого маневру, незалежно від місця виконання маневру. Оскаржувана постанова є законною, справа про адміністративне правопорушення розглянута в строк уповноваженою особою під час виконання службових обов`язків з дотриманням процедури розгляду справи. Викладаючи свою інтерпретацію подій в позовній заяві, ОСОБА_1 намагається уникнути відповідальності. На підставі наведеного представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, вирішуючи питання поважності причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, враховує таке.

Частиною 1 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Разом з тим, частиною першою ст. 121 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Датою ухвалення оскаржуваної постанови є 10 липня 2023 року, дата звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом 24 січня 2024 року. Установлено, що розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності здійснено за його відсутності, в оскаржуваній постанові відсутні відомості про її вручення позивачу. Відомостей про отримання позивачем вказаної постанови засобами поштового зв`язку суб`єкт владних повноважень не надав.

Наведене дає підстави для висновку, що причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 з цим позовом до суду є поважними, а тому заява позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду підлягає до задоволення.

Дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. (ч. 2 ст. 77 КАС).

Згідно зі ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах, зокрема, забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд установив, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7313917 від 10 липня 2023 року, складеною лейтенантом поліції Управління патрульної поліції у Волинській області Опальком М. О., водія транспортного засобу марки SsangYong Actyon, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень (а. с. 6).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 27 червня 2023 року о 17 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем SsangYong Actyon, номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Гордіюк, 43 в м. Луцьк, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 2 ст. 122 КУпАП (а. с. 6).

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина друга статті 122 КУпАП передбачає, що порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти п`яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, диспозиція наведеної правової норми передбачає притягнення до відповідальності водіїв транспортних засобів, зокрема, за порушення правил користування попереджувальними сигналами при зміні напрямку руху.

Порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306.

Згідно з пп. «б» п. 9.2 Правил дорожнього руху водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач заперечує скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки вважає, що він не був зобов`язаний вмикати світловий покажчик повороту, адже рухався у дворі будинку АДРЕСА_2 по єдину можливому напрямку руху вздовж будинків.

Сторона відповідача до свого відзиву на позовну заяву додала диск з відеофайлом з відеореєстратора патрульного автомобіля поліції.

Вищевказаний відеозапис підтверджує, що ОСОБА_1 рухався, прямуючи дорогою між багатоповерховими будинками. Відеозаписом зафіксовано, що на шляху водія ОСОБА_1 було перехрестя з можливістю вибору подальшого напрямку руху ліворуч або праворуч. ОСОБА_1 проїхав вказане перехрестя, здійснивши поворот праворуч, однак не увімкнув світловий покажчик відповідного напрямку руху, після чого отримав сигнал патрульної поліції про зупинку. Водій зупинився, однак після того як до нього наблизився працівник поліції різко рушив та швидко поїхав далі, що змусило працівників поліції його наздоганяти.

Згідно з Правилами дорожнього руху (п.9.2) водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку:

а) перед початком руху і зупинкою;

б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Аналіз Правил дорожнього руху, зокрема дорожніх знаків, які вказують на поворот, дає підстави для висновку, що світловий покажчик повороту відповідного напрямку слід вмикати при повороті, де до головної дороги примикають другорядні дороги або перехрестя, тобто у випадках, де інші учасники дорожнього руху мають розуміти наміри водія при певній альтернативі продовження напрямку руху.

Таким чином, ОСОБА_1 , проїжджаючи перехрестя, мав увімкнути світловий покажчик повороту.

З наведених мотивів суд відхиляє доводи позивача про те, що він рухався по єдину можливому напрямку руху та не мав обов`язку вмикати світловий покажчик повороту.

Також суд відхиляє відповідні аргументи позову та зазначає про відсутність доказів будь-якого зв`язку між кримінальним провадженням № 0000013 від 04 січня 2023 року та притягненням до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 оскаржуваною постановою. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП зафіксовано відеозаписом. Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 розглянуто лейтенантом поліції Опальком М. О.

Не заслуговують на увагу й аргументи позивача про порушення його права на захист у зв`язку з розглядом справи без його участі, а також про те, що суб`єкт владних повноважень умисно вказав місцем розгляду справи в його запрошенні на 10 липня 2023 року адресу: АДРЕСА_1 , хоча в оскаржуваній постанові місцем розгляду зазначено адресу: АДРЕСА_2 . Матеріалами справи підтверджується, що місцем вчинення правопорушення є АДРЕСА_2 . Саме ця адреса вказана в оскаржуваній постанові як місце розгляду справи. Сторони визнають та підтверджують, що за клопотанням позивача, з метою забезпечення позивачу можливості реалізації права на захист розгляд справи на місці вчинення правопорушення було відкладено на 10 липня 2023 року. Також установлено, що 09 липня 2023 року адвокат Крисюк Ю. П. повторно клопотав до УПП у Волинській області (м. Луцьк, вул. Залізнична, 15) про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (а. с. 9). Відповідач у своєму відзиві підтверджує отримання вказаного клопотання. Суд ураховує, що позивач з 27 червня 2023 року по 10 липня 2023 року за наявності бажання мав можливість скористатись правничою допомогою адвоката, проконсультуватись та взяти участь в розгляді справи, або письмово надати суб`єкту владних повноважень свої доводи та міркування щодо інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Наведене свідчить про належне забезпечення суб`єктом владних повноважень права на захист позивачу.

Підсумовуючи, суд зазначає, що порушення позивачем Правил дорожнього руху підтверджено належними та допустимими доказами, зокрема відеоматеріалами з місця події, а тому постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП є правомірною, а підстави для її скасування відсутні.

Таким чином, притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 статті 122 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень відповідає вимогами чинного законодавства.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право прийняти одне з передбачених ч. 3 ст. 286 КАС України рішення.

Враховуючи вищевикладене та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Судові витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 2, 5-10,20,44,47,48,241,243-246, 268, 271, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з цим позовом.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області О. М. Гринь