Справа № 380/25321/23
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2024-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2024 рокусправа № 380/25321/23

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Сподарик Н.І., розглянувши у письмовому провадженні питання про залучення співвідповідача у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84100, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3; ) з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 14.08.1985 по 31.12.1985, 02.04.1986 по 30.04.1986 на посаді віднощика з 25.05.1992 по 20.08.1997 знімача гарячих виробів на Пісочнянському склозаводі (з 30.12.1994 ВАТ «Пісочнянський склозавод») та з 14.11.2001 по 15.02.2004, з 18.10.2007 по 30.08.2008, 23.03.2011 по 04.04.2011 на посаді знімача гарячих виробів у філії «Пісочне» Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Декор», як такі, що відносяться до робіт із шкідливими і важкими умовами праці Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників та призначити з 25.04.2023 пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до положень пункту 2 частини 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на час звернення до органів Пенсійного фонду України, їй виповнилося 56 років 10 місяців, загальний страховий стаж становив 30 років 08 місяців, пільговий стаж за Списком №2 становив 8 років 9 місяців, що є підставою для призначення пенсії на пільгових умовах згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 01.05.2023 №51 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, визначеного п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України №1058-ІV. На переконання позивача у нього є наявні необхідні умови для призначення пенсії по віку за списком №2, позивач вважає оскаржуване рішення протиправним, а тому звернувся з вказаним позовом до суду.

Ухвалою суду від 02.11.2023 позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк на усунення її недоліків. На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачем усунуто вказані недоліки, подано уточнену позовну заяву, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №51 від 01.05.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 14.08.1985 по 31.12.1985, 02.04.1986 по 30.04.1986 на посаді віднощика з 25.05.1992 по 20.08.1997 знімача гарячих виробів на Пісочнянському склозаводі ( з 30.12.1994 ВАТ «Пісочнянський склозавод») та з 14.11.2001 по 15.02.2004, з 18.10.2007 по 30.08.2008, 23.03.2011 по 04.04.2011 на посаді знімача гарячих виробів у філії «Пісочне» Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми Декор», як такі, що відносяться до робіт із шкідливими і важкими умовами праці Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників та призначити з 25.04.2023 пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до положень пункту 2 частини 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою суду від 14.11.2023 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також усі докази/належним чином завірені копії документів на спростування вимог позовної заяви.

27.11.2023 за вх.№91271 від представника відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву. Зазначив, що відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року. Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону №1058: жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Вік заявника на дату заяви 56 років 10 місяців. Страховий стаж заявника становить 30 роки 08 місяць 23 днів. Пільговий стаж за Списком № 2 становить 02 роки 00 місяців 27 днів. Період роботи з 14.08.1985 по 31.12.1985, 02.04.1986 по 30.04.1986 зараховано до пільгового стажу за Списком 2 в повному обсязі. Періоди роботи з 25.05.1992 по 20.08.1997, з 18.10.2007 по 30.09.2008, 23.03.2011 по 04.04.2011, згідно рішення комісії у Львівській області про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 23.02.2023 № 10745/53-16, зараховано до пільгового стажу за Списком 2 за фактично відпрацьованими днями. До пільгового стажу роботи не зараховано період роботи за Списком №2 з 14.11.2001 по 15.02.2004 згідно довідки про пільговий характер робіт від 06.03.2014 № 214, виданої ТОВ ВКФ Декор, оскільки згідно з актом за результатами проведення перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення пенсії від 10.02.2023 № 1900-1102-1/578 первинними документами підтверджено періоди роботи за професією «наб.» в 2001 році, «пакувальник» в 2002-2004 роках, які не поіменовані в переліку професій за Списком № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, розділом XVІІІ Скляне виробництво, виробництво керамічних, фарфорових та фаянсових виробів, та в переліку професій за Списком № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, розділом XVІІІ Виробництво скла та виробів із скла. Виробництво керамічних, фарфорових і фаянсових виробів. Основним документом, що підтверджує право на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць за умови праці є наказ по підприємству, організації. У зв`язку з тим, що у трудовій книжці позивача не зазначені відомості про умови праці, а саме про зайнятість в шкідливих та важких умовах праці повний робочий день, тому для підтвердження спеціального трудового стажу необхідна уточнююча довідка підприємства. Також зазначив, що у разі зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву від 25.04.2023, цей орган буде позбавлений технічної можливості вчинити такі дії щодо повторного розгляду заяви. Рішення суду в такому випадку буде неможливо виконати. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 09.01.2024 залучено до участі у справі як співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ).

29.01.2024 за вх.№1789ел від представника відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву. Зазначив, що відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, для визначення права на пільгове пенсійне забезпечення приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їхніх правонаступників. Форма довідки затверджена постановою Кабінету міністрів України від 05.07.2006 №920. У довідці, зокрема, повинні зазначатись: періоди роботи, що зараховуються до пільгового стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їхні номери, до яких належить цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано таку довідку. Пільгові довідки видаються підприємствами, установами, організаціями або їхніми правонаступниками тільки на підставі документів. Отже, зарахування до пільгового стажу певних періодів роботи можливе лише у разі надання підприємством відповідної довідки, оскільки тільки підприємство на підставі первинних документів визначає умови і характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, найменування списків або їхні номери, куди включається цей період роботи. Тобто, чинним законодавством передбачена можливість призначення пенсії на пільгових умовах лише при наявності як страхового так і пільгового стажу. Таким чином, оскільки в позивачки відсутній необхідний стаж роботи із шкідливими умовами праці, тому відсутні підстави для призначення пільгової пенсії за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. З огляду на наведене просить суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в порядку частини сьомої статті 262 КАС України від учасників справи не надходило. З огляду на ці обставини суд на підставі частини п`ятої статті 262 КАС України розглянув справу в порядку письмового провадження (без проведення судового засідання, за наявними матеріалами) в межах строку, визначеного статтею 258 КАС України.

Суд з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 .

25.04.2023 позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 яку за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах №51 від 01.05.2023, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії.

У рішенні зазначено наступне:

Вік заявника на дату звернення становить 56 років 10 місяців.

Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж на дату звернення становить 30 років 08 місяців 23 дні, в тому числі пільговий стаж роботи за Списком №2 становить 02 роки 00 місяців 27 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

До страхового стажу роботи зараховано всі періоди трудової діяльності згідно наданих документів.

До пільгового стажу роботи не зараховано:

- період роботи згідно даних довідки про пільговий характер робіт від 24.12.2007 №927, виданої ВАТ «Пісочнянський склозавод», з 25.05.1992 по 31.12.1992, оскільки рішенням комісії у Львівській області про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 23.02.2023 №10745/53-16 період зараховується за фактично відпрацьованими дням. В довідці про фактично відпрацьовані дні від 19.10.2022 №1131 відомості про фактично відпрацьовані дні в 1992 році відсутні;

- період роботи згідно даних довідки про пільговий характер робіт від 06.03.2014 №214, виданої ТОВ ВКФ «Декор», з 14.11.2001 по 15.02.2004, оскільки згідно з актом за результатами проведення перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення пенсії від 10.02.2023 №1900-1102-1/578 первинними документами підтверджено періоди роботи за професією «наб.» в 2001 році, «пакувальник» в 2002-2004 роках, які не поіменовані в переліку професій за Списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, розділом XVIII «Скляне виробництво, виробництво керамічних, фарфорових та фаянсових виробів», та в переліку професій за Списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2023 №36, розділом XVIII «Виробництво скла та виробів із скла. Виробництво керамічних, фарфорових і фаянсових виробів».

Згідно рішення комісії у Львівській області про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 23.02.2023 №10745/53-1 пільговий період роботи заявника зараховано за фактично відпрацьованими днями та з виключенням відпусток без збереження заробітної плати з 14.08.1985 по 31.12.1985, з 02.04.1986 по 30.04.1986, з 01.01.1993 по 15.02.1994, з 18.10.2007 по 26.10.2007, з 13.11.2007 по 18.12.2007, з 15.01.2008 по 16.02.2008, з 30.03.2008 по 08.04.2008, з 01.05.2008 по 19.05.2008, з 17.06.2008 по 16.07.2008, з 21.08.2008 по 22.09.2008, з 26.03.2011 по 02.04.2011.

Враховуючи вищезазначене, вирішено відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу передбаченого частиною 2 статті 114 Закону №1058-IV.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно частині першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми види пенсійного забезпечення визначаються включно законами України.

Відповідно до статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 19.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону (частина перша).

На пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року (пункт 2 частини другої).

Згідно частини 1 статті 48 Кодексу Законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою КМ України №637 від 12 серпня 1993 року визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.12.2005 №1451/11731, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 25.04.2019 №159/4178/16-а.

Списки № 1, 2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991; якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162; якщо пільгова робота продовжується після 16.01.2003 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 03.08.2016, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36; якщо пільгова робота продовжується після 03.08.2016 (або тільки почалась після цієї дати) - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.

Досліджуючи копію трудової книжки ОСОБА_1 стосовно трудової діяльність позивачки, яка стосується права на пенсійне забезпечення за умовами праці, судом встановлено наступне:

з 14.08.1985 по 31.12.1985 та з 02.04.1986 по 30.04.1986 позивач працювала віднощиком гарячих виробів;

з 25.05.1992 по 20.08.1997 працювала знімачем гарячих виробів;

з 14.11.2001 по 15.02.2004, з 18.10.2007 по 30.09.2008 та з 23.03.2011 по 04.04.2011 працювала знімачем гарячих виробів.

Таким чином, позивач працювала на посаді з шкідливими умовами праці за Списком №2.

При цьому, суд звертає увагу відповідачів на те, що відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком. Оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах.

Суд зауважує, що зазначені періоди працевлаштування позивачки на посаді з шкідливими умовами праці за Списком №2 підтверджується також довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №927 від 27.12.2007, №928 від 24.12.2007 та №214 від 06.03.2014, відповідно до який, позивач працювала повний робочий день та виконувала роботу в шкідливих умовах праці.

Судом встановлено, що у період з 11.10.1985 по 31.12.1991 діяв Список №2 виробництв, робіт, професій, посад, показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, де розділом XIX, підрозділі 12 передбачено посаду «относчики горячих изделий на отжиг».

Згідно Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, та Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, які були чинними у 1994-1999 роках та 2003-2016 роках відповідно, до робіт, що надають право на пільгову пенсію за Списком №2, відносилися роботи на посадах: 1) "2190100а-19017 Знімачі гарячих виробів"/"18.1а Знімачі гарячих виробів"; 2) "2170300а-11918 Дробильники-розмелювачі" / "16.2а Дробильники-розмелювачі".

Тобто, виходячи зі змісту Списків №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, на які маються посилання вище, усі виконувані позивачем у зазначених періодах роботи відносяться до робіт з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

За висновками суду, саме оформлені належним чином записи у трудовій книжці ОСОБА_1 про займані посади і періоди виконуваної роботи є підтвердженням пільгового трудового стажу останньої на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці.

Суд критично ставиться до зазначеного відповідачем у його рішенні про відмову у призначенні пенсії щодо рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років з огляду на наступне.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника, визначений Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 10.11.2006 року № 18-1 (далі - Порядок № 18-1).

Згідно положень пункту 6 Порядку № 18-1, основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи.

З аналізу змісту Порядку № 18-1 вбачається, що Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, був прийнятий на виконання пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1993 року N 637.

В той же час Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, застосовується в разі коли відсутня трудова книжка, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

З наведеного вбачається, що обов`язок звернення до Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника позивач мав би тоді, коли у його трудовій книжці були відсутні необхідні записи або містилися неправильні чи неточні записи про періоди його роботи.

Окрім визначеного, суд звертає увагу на наступне.

У відповідності до пункту 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року № 637, у разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 вказаної Постанови).

Пунктом 17 Постанови № 637 передбачено те, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Відповідно до приписів ч.ч.2, 3 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження задля повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Отже, суд дійшов висновку, оскільки відповідачем не було зараховано позивачу період його роботи з 14.08.1985 по 31.12.1985, 02.04.1986 по 30.04.1986, з 25.05.1992 по 20.08.1997, з 14.11.2011 по 15.02.2004, з 18.10.2007 по 30.09.2008 та з 23.03.2011 по 04.04.2011 в повному обсязі, що належним чином підтверджується записами в трудовій книжці позивачки, для захисту прав позивача слід зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до його страхового та пільгового стажу період роботи з 14.08.1985 по 31.12.1985, 02.04.1986 по 30.04.1986 з 25.05.1992 по 20.08.1997, з 14.11.2011 по 15.02.2004, з 18.10.2007 по 30.09.2008 та з 23.03.2011 по 04.04.2011 в повному обсязі до пільгового стажу за Списком №2.

З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Суд зауважує, що рішення про відмову у призначенні пенсії повинно містити чіткі і зрозумілі, а також з посиланням на правові норми, критерії оцінки трудової діяльності особи, що звернулась за призначенням пенсії. В рішенні пенсійного органу за загальним правилом повинно бути надано оцінку всім періодам роботи особи, що вказані в трудовій книжці позивача, оскільки і особа, і суд (якщо рішення пенсійного органу оскаржено) повинен чітко розуміти періоди і підстави, що зараховані/не зараховані для призначення пенсії.

Підсумовуючи все вищенаведене та встановлене при розгляді справи, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що рішення про відмову у призначенні пенсії ГУ ПФУ в Донецькій області від 01.05.2023 №51, прийнято не на підставі Конституції та законодавства України, а отже підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Донецькій області №51 від 01.05.2023 та зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву позивача від 25.04.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням в повному обсязі до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи ОСОБА_1 на посадах віднощика та знімача гарячих виробів: з 14.08.1985 по 31.12.1985, 02.04.1986 по 30.04.1986 з 25.05.1992 по 20.08.1997, з 14.11.2011 по 15.02.2004, з 18.10.2007 по 30.09.2008 та з 23.03.2011 по 04.04.2011.

Варто зауважити, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий стаж позивача, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача, буде зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяву з врахуванням наведених обставин.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

У зв`язку з частковим задоволенням позову, судовий збір підлягає стягненню на користь позивача пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84100, Донецька область, м. Словянськ, пл. Соборна, 3; ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №51 від 01.05.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.04.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням в повному обсязі до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи ОСОБА_1 на посадах віднощика та знімача гарячих виробів: з 14.08.1985 по 31.12.1985, 02.04.1986 по 30.04.1986 з 25.05.1992 по 20.08.1997, з 14.11.2011 по 15.02.2004, з 18.10.2007 по 30.09.2008 та з 23.03.2011 по 04.04.2011.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна