Справа № 300/1712/24
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
"18" березня 2024 р. Справа № 300/1712/24
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Главач І.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання до вчинення дій,
ОСОБА_2 (надалі, також - представник позивача), який діє в інтересах ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також відповідач 1, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі, також відповідач 2, ГУ ПФУ в Харківській області) в якому просить:
- зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу роботу періоди:
роботи у колгоспі ім. "Кудрі" (згодом реорганізованому у Колективне спільне підприємство ім. "Кудрі"), яку я виконував у період з 19.09.1983 по 26.02.1994 на посадах водія автогаражу, слюсар орендного колективу "Колос", робочий орендного колективу "Садовід", робочий орендного колективу "Свиновід";
роботи у колективному спільному підприємстві ім. "Кудрі", яку я виконував у період з 27.06.1997 по 06.02.1999 на посаді робочий саду колективного підприємства "Нива";
роботи у сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю "Асканійське", яку я виконував у період з 25.10.2001 по 31.12.2001 на посаді охоронець;
отримання допомоги по безробіттю у Чаплинському районному центрі з 31.03.2004 по 26.12.2004;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 29.12.2022 за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.
Пунктом 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також - КАС України) встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Згідно із частиною 3 статті 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Перевіряючи позовну заяву на відповідність вимогам частини 3 статті 161 КАС України суддею встановлено, що позивачем не долучено документа про сплату судового збору.
Натомість, представник позивача до позовної заяви долучив клопотання, в якому, посилаючись на низький рівень доходу позивача, непрацездатність, проживання у впжких матеріальних умовах, постійні хвороби та те, що він є внутрішньо переміщеною особою, просить суд звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.
Так, відповідно до частини 1 статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 (надалі, також Закон №3674-VI).
Частиною 1 статті 1 Закону №3674-VI передбачено, що судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Згідно із частиною 1 статті 4 Закону №3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" з 1 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028 гривень.
Зі змісту прохальної частини позовної заяви суддею встановлено, що позивачем заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру, позаяк останній просить визнати протиправними та скасувати два рішення про відмову в призначенні пенсії від 05.01.2023 та від 23.01.2024, а зобов`язання зарахувати спірні періоди роботи до страхового стажу є похідною.
Підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону №3674-VI передбачено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою встановлена ставка судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, за подання фізичною особою до суду адміністративного позову із заявленими вимогами немайнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (1 211,20 грн*2).
Разом з тим, статтею 8 Закону №3674-VI встановлено підстави для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.
Так, відповідно до пункту 1 частини 1 цієї статті, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.
Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (частина 2 статті 8 Закону №3674-VI).
Таким чином, зазначеною статтею передбачено можливість звільнення від сплати судового збору, який підлягає сплаті за умови перевищення суми судового збору 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.
Водночас, представник позивача, зазначаючи про низький рівень доходу позивача та отримання ним лише соціальної допомоги як внутрішньо переміщеній особі та відсутність іншиїх доходів, не долучив жодного доказу на підтвердження розміру доходу ОСОБА_1 за попередній календарний рік (відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків Державної податкової служби України про суми виплачених доходів за попередній календарний рік, а саме довідку про доходи за період з 01.01.2023 по 31.12.2023; довідку з пенсійного органу про суми виплаченої пенсії за період з 01.01.2023 по 31.12.2023; довідки про нарахування соціальних виплат, інших доходів за період з 01.01.2023 по 31.12.2023). Натомість, долучив акт обстеження матеріально-побутових умов проживання та довідку КП "Пасічнянської НЦПМД" Пасічнянської сільської ради №022 від 18.01.2024.
Зважаючи на викладене, суд позбавлений можливості вирішити питання про наявність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору чи його відстрочення.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що при зверненні до суду з цим позовом позивачем не дотримано вимог частини 3 статті 161 КАС України.
Крім того, відповідно до положень частин 1, 2 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Поряд з тим, до суду позов скерований лише 07.03.2024, тобто поза межами 6-місячного строку звернення до суду, встановленого статтею 122 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Законодавче обмеження строку оскарження рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позову, апеляційної, касаційної скарги.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо оскарження дій, рішень, бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку та у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення з поважних причин.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у своїй постанові від 13.11.2018 по справі № 804/958/17.
Однак, у спірних правовідносинах не передбачено обов`язкового досудового врегулювання спору, тому перебіг строку звернення до суду не може розпочинатися з моменту надіслання запиту.
Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне зобов`язати позивача скерувати суду окрему заяву про поновлення строку звернення до суду, із змістовним обґрунтуванням такого пропуску, та долученням належних доказів щодо підтвердження поважності причин його пропуску
Так, на обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду представником позивача зазначено, що позивач не отримував відповіді пенсійного органу на його заяву від 02.01.2023 (разом з тим в матеріалах справи відсутні відомості, що позивач звертався до пенсійного органу стосовно не розгляду його заяви від 02.01.2023 та ненадання відповіді відповідно, а також відсутня заява позивача від 26.04.2023, яка надасть змогу оцінити суть та підстави такої, втім не спростує бездіяльність позивача щодо дотримання шестимісячного строку звернення до суду) та перелічено ряд хворіб та захворювань останнього, що на його переконання унеможливлювали своєчасне звернення до суду.
При цьому, згідно частини 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Судом встановлено, що позивачем не долучено документальні докази, якими обґрунтовуються наведені вище обставини та мають суттєве значення для вирішення питання про поновлення строку звернення до суду та справи вцілому, а саме: належним чином оформлені документальні докази з відповідних медичних установ щодо підтвердження перелічених у позовній заяві діагнозів позивача (наприклад: амбулаторна картка, виписки хворого, довідки ЛКК та/або МСЕК тощо).
Крім того, згідно ч. 6 ст. 18 КАС України, адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку. Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.
Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.
Судом встановлено, що представником позивача у порушення вимог вищезазначених положень КАС України не зазначено відомості про наявність або відсутність в позивача електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Згідно частини 1 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Суд зазначає, що згідно положень частини 2 статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
На підставі наведеного, керуючись статями 160, 161, 169, 171 та 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання до вчинення дій- залишити без руху.
Надати позивачу (представнику) п`ятиденний й строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом:
- подання доказів, які підтверджують підставу звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків Державної податкової служби України про суми виплачених доходів за попередній календарний рік, а саме довідку про доходи за період з 01.01.2023 по 31.12.2023; довідку з пенсійного органу про суми виплаченої пенсії за період з 01.01.2023 по 31.12.2023; довідки про нарахування соціальних виплат, інших доходів за період з 01.01.2023 по 31.12.2023), або документ про сплату судового збору за подання цієї позовної заяви у розмірі 2422,40 грн;
- подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду разом доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду в частині заявлених позовних вимог;
- долучення належним чином оформлених документальних доказів, щодо підтвердження зазначених обставин та ряд перелічених хворіб/захворювань/діагнозів що унеможливлювали своєчасне звернення до суду за захистом свого порушеного права з січня 2023 року;
- зазначення інформації про наявність або відсутність в позивача електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.
Роз`яснити, що в разі бездіяльності щодо усунення недоліків у вище зазначений строк, позовна заява буде повернена позивачу.
Представнику позивача копію цієї ухвали надіслати через підсистему "Електронний суд".
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Суддя Главач І.А.