Справа № 607/532/24
Суддя: Герчаківська О. Я.
Дата ухвалення: 2024-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2024 Справа №607/532/24 Провадження №2-а/607/8/2024

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участі секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 61/1012 від 29 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 61/1012 від 29 грудня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при винесенні постанови від 29 грудня 2023 року № 61/1012 неповно з`ясовано обставини по справі, не доведена та не підтверджена вина ОСОБА_1 . Протокол складено пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення. Порушено строк притягнення до відповідальності. Справу розглянуто упередженою службового особою. Відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, оскільки позивач 27 грудня 2023 року розписався про одержання повістки з вимогою прибути в 9:00 29 грудня 2023 року та, як убачається з оскаржуваної постанови, в призначений у повістці час, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 29 грудня 2023 року, виконавши обов`язок відповідно до закону.

Опис обставин, установлених під час розгляду справи не відповідає зазначеним у постанові нормативно-правовим актам, що передбачають відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Відповідачем не підтверджено належними доказами порушення позивачем абзацу 4 ч. 10 ст. 1 (обов`язок «проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі»), абзацу 8 п. 2 ч. 1 ст. 37 (не покладає обов`язку) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Більше того, оскаржувана постанова не містить викладу обставини щодо порушення позивачем вищевказаного обов`язку, оскільки в постанові не відображено суті інкримінованого позивачу правопорушення в цій частині.

29 грудня 2023 року за № 60/1014 начальник відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 майор ОСОБА_2 склав «Протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП (вчинення порушення в особливий період)» відносно позивача.

29 грудня 2023 року тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_3 виніс постанову № 61/1012, що оскаржується.

У протоколі № 60/1014 та мотивувальній частині постанови № 61/1012 зазначено, що «29 грудня 2023 року ОСОБА_1 близько 9 год. 00 хв. звернувся у ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 , з приводу отримання військового квитка. Під час звіряння військово-облікових даних встановлено, що ОСОБА_1 до 29.09.23 року перебував на військовому обліку призовників в ІНФОРМАЦІЯ_1 , строкову службу не проходив, рішенням призовної комісії 29.09.23 року знятий з військового обліку призовників по досягненню 27-річного віку з 29.09.23 року. Відповідно до підпункту 1 пункту 1 правил військового обліку, військовозобов`язані повинні перебувати за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання».

Позивач вважає, що самі по собі факти - «29 грудня 2023 р. ОСОБА_1 близько 9:00 звернувся у ІНФОРМАЦІЯ_2, що за адресою АДРЕСА_1 , з приводу отримання військового квитка... строкову службу не проходив... знятий з військового обліку призовників по досягненню 27-річного віку з 29.09.2023 р.» - не свідчать про наявність складу або події адміністративного правопорушення та не вказують на місце, дату, час вчинення такого.

Ствердження «Відповідно до підпункту 1 пункту 1 правил військового обліку, військовозобов`язані повинні перебувати за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання» не вказує на те, що позивач не перебував за зареєстрованим місцем проживання або змінював його.

Не убачається порушення норм закону, нормативно-правових актів у діях, означених реченням «як встановлено з матеріалів долучених до протоколу, ОСОБА_1 зареєстрований АДРЕСА_2 , проте по даний час особисто не прибув для постановки на військовий облік військовозобов`язаних та отримання військово-облікового документа до ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Вимога до громадян прибувати особисто міститься в «для службового користування» «Організаційно-методичних вказівках щодо особливостей ведення військового обліку військовозобов`язаних в органах військового управління, військових частинах та у військових комісаріатах Мобілізаційної директиви Генерального штабу Збройних Сил України» № 2321/1168 від 18 червня 2018 року № 1168 дск не зареєстровані Мінюстом, тобто не є нормативно-правовим актом); в цій частині вказівки вперше доведені до відома позивача листом № 14080 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25 грудня 2023 року.

ОСОБА_1 пояснює, що згадану у листі від 25 грудня 2023 року № 14080 «повістку на прибуття 06.09.2023р. в ІНФОРМАЦІЯ_3 » позивачу не вручали, в матеріалах, долучених до протоколу № 60/1014, відсутні належні докази одержання її позивачем, а саме розписка (форма - для призовників в додатку 18 до Положення, затвердженого постановою КМУ від 21 березня 2002 року № 352, а для військовозобов`язаних в додатку 11 до Порядку затвердженого ПКМУ від 30 грудня 2022 року № 1487).

В протоколі не зазначені, в матеріалах, долучених до протоколу, відсутні інші належні докази, які беззаперечно свідчили б, що позивач отримував повістки про явку до ТЦК, що відповідач з дотриманням чинного законодавства здійснював оповіщення та виклик позивача «для постановки на військовий облік військовозобов`язаних та отримання військово-облікового документа до ІНФОРМАЦІЯ_2 », як це зазначено в оскаржуваній постанові № 61/1012. У зв`язку з тим, що відповідач не оповіщав позивача належним чином, позивач не знав і не міг знати, що його знято з військового обліку призовників у вересні 2023 року у зв`язку з чим не міг знати про необхідність стати на військовий облік військовозобов`язаних в період з ІНФОРМАЦІЯ_7 року до моменту одержання 27 грудня 2023 року повістки з вимогою прибути 29 грудня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_4. Це може свідчити про відсутність вини позивача.

Для осіб, що досягли 27 років законодавством не встановлено конкретних строків та обов`язку особисто прибувати до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для зняття з військового обліку призовників, «для постановки на військовий облік військовозобов`язаних та отримання військово-облікового документа до ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Виключний перелік обставин, за яких громадянин зобов`язаний особисто прибувати до відповідного ТЦК та СП (без сповіщення або виклику повісткою) встановлено законодавством.

По-перше, «Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі - Порядок), затвердженим ПКМУ № 1487 від 30 грудня 2022 року; По-друге, правилами військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку).

З оскаржуваної постанови та протоколу № 60/1014 не зрозуміла суть адміністративного правопорушення, а саме: чи позивач не прибув особисто до ІНФОРМАЦІЯ_3 для зняття з обліку призовників у випадку передбаченому конкретною статтею (пунктом, підпунктом) Закону, чи позивач не прибув особисто до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на облік військовозобов`язаних у випадку передбаченому конкретною статтею (пунктом, підпунктом) Закону, чи позивач не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 чи ІНФОРМАЦІЯ_2 на виклик по повістці, яка була вручена у встановленому законом порядку; чи позивач не сповістив про зміну місця проживання або про місце роботи та навчання у встановленому законом порядку; чи позивач розписавшись про одержання повістки не прибув ІНФОРМАЦІЯ_7 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для зняття «з військового обліку призовників по досягненню 27-річного віку».

В оскаржуваній постанові, протоколі № 60/1014 не вказані інші місця, дати, час вчинення правопорушення, яке правомочна розглядати службова особа ІНФОРМАЦІЯ_2.

Постановою КМУ від 23 лютого 2022 року № 154 затверджене «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки». Згідно постанови № 154 втратила чинність постанова КМУ від 3 червня 2013 року № 389 «Про затвердження Положення про військові комісаріати».

Тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 припинив діяльність у лютому 2022 року (систему військових комісаріатів замінили органи місцевого військового управління - ТЦК та СП), у зв`язку з чим станом на ІНФОРМАЦІЯ_7 року: позивач не міг перебувати на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 ; призовна комісія ІНФОРМАЦІЯ_4 була позбавлена повноважень ухвалювати рішення про зняття позивача з обліку призовників по досягненні 27-річного віку.

Зазначене в оскаржуваній постанові, протоколі № 60/1014 перебування позивача на військовому обліку призовників в ІНФОРМАЦІЯ_2 станом до ІНФОРМАЦІЯ_7 року, а також зняття ІНФОРМАЦІЯ_7 року позивача рішенням призовної комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 з військового обліку призовників може свідчити про некомпетентність службової особи, яка розглядала справу, і сумнівність накладення на позивача адміністративного стягнення.

Наведене вище свідчить, що посадова особа, що виявила факт адміністративного правопорушення та склала протокол № 60/1014, не зібрала докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості позивача.

Позивача не оповіщав відповідач належним чином, ОСОБА_1 не знав і не міг знати, що його знято з військового обліку призовників у вересні 2023 року у зв`язку з чим не міг знати про необхідність стати на військовий облік військовозобов`язаних з вересня до одержання повістки 27 грудня 2023 року.

Позивач пояснює, що з правилами військового обліку під розписку його вперше ознайомив 29 грудня 2023 року під час складення протоколу № 60/1014 майор ОСОБА_2 . Згідно п. 2 правил військового обліку призовники, військовозобов`язані повинні прибувати за викликом ТЦК та СП для взяття на військовий облік, оформлення військово-облікових документів. З матеріалів справи не убачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 викликав позивача із зазначеною метою, до 27 грудня 2023 року позивачу не вручали повістки встановленої форми.

В оскаржуваній постанові № 61/1012 зазначена причина та умови, що сприяли вчиненню адміністративного правопорушення (зазначити які саме, і що пропонується зробити у відповідності до ст. 282 КУпАП), а саме «безвідповідальне ставлення до виконання встановлених законодавством обов`язків».

Проте з протоколу № 60/1014 та з оскаржуваної постанові № 61/1012 не убачається, що позивач після досягнення 27 років не виконав встановлений законодавством обов`язок в частині прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 в конкретні строки явки, установлені в повістці за формою, встановленою: для призовників в додатку 18 до Положення, затвердженого постановою КМУ від 21 березня 2002 року № 352, а для військовозобов`язаних в додатку 11 до Порядку затвердженого ПКМУ від 30 грудня 2022 року № 1487.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 виповнилося 27 років. ІНФОРМАЦІЯ_2 всупереч пунктам 56, 120 Положення не здійснив оповіщення та виклик позивача встановленим порядком, а саме повісткою за формою згідно з додатком 18 для зняття з військового обліку призовників.

До 27 грудня 2023 року позивачу не було направлено жодного виклику до ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_1 не отримав жодної повістки «для постановки на військовий облік військовозобов`язаних» в порядку, встановленому ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», п. 79 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487, «Правилами військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (Додаток 2 до Порядку, затвердженого постановою КМУ № 1487), п. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

В протоколі № 60/1014 зазначена відсутність свідків, а саме при розгляді справи не встановлено осіб, які можуть підтвердити факти вручення повісток позивачу до 27 грудня 2023 року або факти відмови позивача від одержання повісток.

На підтвердження відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210 КУпАП, позивач пояснює наступне.

Повісткою № 105/12/27 з датою 27 грудня 2023 року та підписом ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , пропонується ОСОБА_1 прибути 29 грудня 2023 року о 9:00 за адресою АДРЕСА_1 . На повістці є підпис позивача про її одержання. З протоколу та оскаржуваної постанови убачається, що 29 грудня 2023 року позивач прибув за адресою АДРЕСА_1 . Інші розписки позивача про одержання повісток в матеріалах справи відсутні.

На підтвердження факту порушення відповідачем строку складання протоколу, встановленого ч. 2 ст. 254 КУпАП, ОСОБА_1 зазначає.

Позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 та перебував там: 1. з 09 год. 00 хв. до 14 год. 25 хв. 22 грудня 2023 року, прибув згідно усної вказівки від керівника закладу освіти - Західноукраїнського національного університету (ЗУНУ - місце очного навчання в аспірантурі ОСОБА_1 ), яку одержав 19 грудня 2023 року. По прибутті позивач письмово звернувся до керівника ІНФОРМАЦІЯ_4 з інформаційним запитом та заявами: проханням надати відомості з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів; повідомленням про освіту та спеціальність; проханням про направлення на медичний огляд позаштатною ВЛК та проведення ЕКГ, рентгену, лабораторних досліджень до направлення на ВЛК; 2. з 14:00 до 15:30 27 грудня 2023 року прибув на письмову вимогу (останній абзац 3-го аркуша листа № 14080 від 25 грудня 2023 року) ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , - для медичного огляду та отримання військово-облікового документа; в зазначений проміжок часу отримав в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 повістку про прибуття 29 грудня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_2. Ні 22 грудня 2023 року, ні 27 грудня 2023 року службові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 не складали протокол про адміністративне триваюче правопорушення в особливий період, згодом зазначене в протоколі № 60/1014 та в оскаржуваній постанові № 61/1012.

29 грудня 2023 року, прибувши в час, зазначений у повістці, позивач подав до ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву про отримання військового квитка, після чого отримав направлення на проходження медичного огляду. 29 грудня 2023 року, після отримання тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вручили протокол № 60/1014, а згодом, після завершення розгляду справи, - оскаржувану постанову № 61/1012.

Таким чином, складання даного протоколу про адміністративне правопорушення відбулось через значний проміжок часу від дати виявлення особи, яка його вчинила згідно обставин, в ньому зазначених.

Наведене свідчить, що відповідачем пропущений строк складання протоколу. Згідно ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З позиції відповідача убачається, що позивач допустив порушення з ІНФОРМАЦІЯ_7 року, а саме в цей день був знятий з військового обліку призовників в ІНФОРМАЦІЯ_3 по досягненню 27 річного віку з ІНФОРМАЦІЯ_7 року, "проте по даний час (29.12.2023р.) особисто не прибув для постановки на військовий облік військовозобов`язаних та отримання військово-облікового документа до ІНФОРМАЦІЯ_2 ». А тому через 3 місяці, тобто 29 грудня 2023 року позивача було притягнуто до відповідальності.

Відтак, відповідач пропустив двомісячний строк для накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП.

Для осіб, що досягли 27 років, законодавством не встановлено конкретних строків та обов`язку особисто прибувати до міського ТЦК та СП для зняття з військового обліку призовників, «для постановки на військовий облік військовозобов`язаних та отримання військово-облікового документа».

За наведених вище обставин та норм законодавства: не доведеним є початок строку триваючого правопорушення, а саме дата ІНФОРМАЦІЯ_7 року, зазначена в протоколі № 60/1014 та постанові № 61/1012; порушення припинено виконанням обов`язку 22 грудня 2023 року, прибуттям позивача на виклик відповідача згідно наказу ЗУНУ від 18 грудня 2023 року № 764.

З постанови № 61/1012 вбачається, що саме підполковник ОСОБА_3 розглянув матеріали про адмінправопорушення відносно позивача. ОСОБА_3 22 вересня 2023 року (абзац 3 стор. 2 листа від 25 грудня 2023 року № 14080) розцінив неприбуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 як адмінправопорушення, передбачене ст. 210 КУпАП, тобто мав упереджену думку і з того часу 2 місяці був впевнений і запевняв в цьому Нацполіцію, що вина позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 210 КУпАП доведена.

Наведене вище свідчить про упередженість службової особа, яка розглядала справу.

За вказаних вище обґрунтувань, позивач просив суд: визнати протиправним та скасувати повністю рішення суб`єкта владних повноважень, а саме постанову по справі про адміністративне правопорушення від 29 грудня 2023 року № 61/1012, винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 , якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено штраф в розмірі 1 700,00 грн; закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП, відносно позивача; вирішити питання повернення позивачу сплаченого судового збору; розглянути справу без участі позивача.

Ухвалою судді від 11 січня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 61/1012 від 29 грудня 2023 року.

08 лютого 2023 року судом зареєстровано відзив на позову заяву, в якому представник ІНФОРМАЦІЯ_2 просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів представник відповідача посилається на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до ІНФОРМАЦІЯ_7 року перебував на військовому обліку призовників у ІНФОРМАЦІЯ_1 (зараз ІНФОРМАЦІЯ_2).

21 серпня 2023 року на адресу позивача ( АДРЕСА_2 ) була надіслана повістка з вимогою прибути 06 вересня 2023 року в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Однак, у визначену дату та час позивач не прибув до Тернопільського ІНФОРМАЦІЯ_4. У зв`язку із чим 22 вересня 2023 року на адресу Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області було надіслано повідомлення за вих. № 10343 щодо ухилення громадян від виконання військового обов`язку (позивач під №28).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 виповнилось 27 років.

Згідно ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України, які досягли 27-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників.

Відповідно до витягу з книги протоколів засідань призовної комісії протокол № 6 від ІНФОРМАЦІЯ_7 року відносно позивача прийнято рішення про взяття його на військовий облік військовозобов`язаних по досягненню 27-річного віку, матеріали направити до правоохоронних органів.

18 грудня 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 на адресу Західноукраїнського національного університету, де навчається позивач, було надіслано розпорядження вих. №13729 про виклик позивача з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 в термін до 22 грудня 2023 року.

22 грудня 2023 року позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2, де йому було роз`яснено процедуру отримання військово-облікового документа (далі - ВОД) та скеровано до спеціалістів для подачі заяви про видачу ВОД, уточнення військово-облікових даних, отримання скерування на проходження медичного огляду військово-лікарською комісією та постановки на військовий облік військовозобов`язаних.

Натомість ОСОБА_1 було проігноровано всі вищезгадані вимоги, він неадекватно поводився з працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2, хамив їм, відмовився від уточнення даних, викликав автомобіль швидкої допомоги та покинув територію ІНФОРМАЦІЯ_2 не уточнивши даних, не ставши на військовий облік та не отримавши ВОД.

27 грудня 2023 року позивачу було вручено чергову повістку з вимогою з`явитись 29 грудня 2023 року о 09 год. 00 хв., до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення військово-облікових даних.

29 грудня 2023 року ОСОБА_1 з`явився у ІНФОРМАЦІЯ_2 та звернувсяна адресу начальника із заявою про видачу військово-облікового документа (вх. № 18913), де при уточненні даних було встановлено особу позивача та з`ясовано, що ним було порушено абзаци 1, 2, 8, 10 підпункту 1 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених Постановою КМ України № 1487 від 23 грудня 2022 року, а саме за неперебування на військовому обліку.

Законодавством України покладено обов`язок на громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років про перебування на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані Служби зовнішньої розвідки - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки).

З наведеного вбачається, що позивач з 20 вересня 2023 року був зобов`язаний вжити всіх дій, щодо виконання зазначеного обов`язку.

У позовній заяві натомість ОСОБА_1 зроблено акцент на обов`язок ТЦК та СП щодо виклику його як передумови виконання ним правил військового обліку, що не відповідає чинному законодавству.

Також позивачем у позовній заяві зміщено акценти на вимоги Постанови КМ України від 21 березня 2002 року № 352, що регулює підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом та не має відношення до правопорушення, здійсненого позивачем.

В позовній заяві ОСОБА_1 не заперечує та не наводить жодних фактів про дотримання ним вимог законодавства України щодо обов`язку перебування на військовому обліку, своєчасної звірки персональних даних у зв`язку із досягнення ним 27-річного віку та отримання ВОД.

За результатами уточнення даних, начальником відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП № 60/1014 від 29 грудня 2023 року.

В той же день в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 розпочато розгляд справи, роз`яснено позивачу, його права та обов`язки. Від пояснень ОСОБА_1 відмовився, відтак начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 постановив визнати позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП та накласти штраф розмірі 1700,00 грн.

Відповідно до положень ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З підстав вищевикладеного, представник відповідача наголошує на тому, що протокол про адміністративне правопорушення складено не пізніше встановленого строку, уповноваженою особою і в день виявлення особи правопорушника.

Відтак, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги до ІНФОРМАЦІЯ_2 є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, у прохальній частині позову просив здійснювати розгляд даної адміністративної справи у його відсутності.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 також подала клопотання про розгляд справи без її участі у зв`язку із перебуванням у щорічній відпустці.

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення (вчинення порушення в особливий період), від 29 грудня 2023 року № 61/1012, тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 визнав останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП та наклав штраф в розмірі 1700,00 грн.

Посадовою особо ІНФОРМАЦІЯ_2 в ході винесення постанови установлено: 29 грудня 2023 року ОСОБА_1 близько 09 год. 00 хв. звернувся у ІНФОРМАЦІЯ_2, що за адресою: АДРЕСА_1 , з приводу отримання військового квитка. Під час звіряння військово-облікових даних встановлено, щоОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_7 року перебував на військовому обліку призовників в ІНФОРМАЦІЯ_1 , строкову службу не проходив, рішенням призовної комісії ІНФОРМАЦІЯ_7 року знятий з військового обліку призовників по досягненню 27 річного віку з ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 правил військового обліку військовозобов`язані повинні перебувати за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання. Як встановлено з матеріалів долучених до протоколу, ОСОБА_1 зареєстрований АДРЕСА_2 , проте по даний час особисто не прибув для постановки на військовий облік військовозобов`язаних та отримання військово-облікового документа до ІНФОРМАЦІЯ_2.

У зв`язку із вказаним, ОСОБА_1 здійснив триваюче правопорушення в особливий період (особливий період в Україні діє з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 30-3/2014 «Про часткову мобілізацію» (набрав чинності з дня опублікування в газеті «Голос України» від 18 квітня 2014 року № 491, який затверджений Законом України від 17 березня 2014 №1126-VII та буде закінченим з прийняттям Президентом України відповідного рішення, щодо переведення всіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу), чим порушив вимоги абзацу 4 частини 10 статті 1, абзацу 8 п.2 частини 1 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», та абзаців 1, 2, 8 10 підпункту 1 пункту 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року зі змінами).

Винесенню спірної постанови передувало складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП (вчинення порушення в особливий період), від 29 грудня 2023 року № 60/1014, який містить виклад інкримінованого позивачу правопорушення, що відповідає змісту встановленого у спірній постанові.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач оскаржив постанову до суду та просить її скасувати, а провадження у справі - закрити.

Частиною першою ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Цих строків позивачем було дотримано.

Відтак, суд, з огляду на зміст позову ОСОБА_1 , звертає увагу на те, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ст. 235 КУпАП).

Відповідно до прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються на базі діючих військових комісаріатів шляхом їх перетворення протягом двох місяців з дня набрання чинності цим Законом; територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є правонаступниками військових комісаріатів, на базі яких вони утворюються.

За змістом спірної постанови, яка винесена осадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 210 КУпАП, повторне протягом року вчинення порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період , тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини 3 статті 1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно з частиною 10 статті 1 Закону № 2232-XII громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Загальні правила військового обліку встановлені статтею 33 Закону № 2232-XII, якою закріплено, що військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України, які досягли 27-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників (підпункт 2 частини 1 статті 37 Закону № 2232-XII).

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, додатком 2 до якого затверджені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Правила військового обліку).

Відповідно до положень пункту 1 Правил військового обліку призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, зокрема:

прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів;

проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань приписки, призовних комісій або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у Службі зовнішньої розвідки - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки;

особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Отож, врахувавши норми Закону № 2232-XII та положення Правил військового обліку, суд встановив, що до ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_1 перебував на військовому обліку призовників у ІНФОРМАЦІЯ_2.

21 серпня 2023 року на адресу позивача ( АДРЕСА_2 ) була надіслана повістка з вимогою прибути 06 вересня 2023 року в ІНФОРМАЦІЯ_2, про що представник відповідача надав розрахунок розсилки повісток № 8926 від 18 серпня 2023 року та Розписку до повістки на 09 год. 00 хв. 06 вересня 2023 року з датою про її одержання 21 серпня 2023 року, однак за відсутності особистого підпису позивача чи іншої особи, яку б суд міг ідентифікувати, підстав вважати, що повістка була отримана ОСОБА_1 був належним чином оповіщеним про свій обов`язок з`явитися у вказану дату і час до ІНФОРМАЦІЯ_2, відсутні.

Вважаючи таке сповіщення належним повідомленням, відповідач, у зв`язку з неприбуттям позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2, 22 вересня 2023 року на адресу Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надіслав повідомлення за вих. № 10343 щодо ухилення громадян від виконання військового обов`язку (позивач під № 28).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 виповнилось 27 років.

За змістом витягу з книги протоколів засідань призовної комісії протокол № 6 від ІНФОРМАЦІЯ_7 року відносно позивача прийнято рішення про взяття його на військовий облік військовозобов`язаних по досягненню 27-річного віку, матеріали направити до правоохоронних органів.

18 грудня 2023 року за місцем навчання аспіранта ОСОБА_1 , Західноукраїнським національним університетом видано наказ № 764 «Про виклик військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2». Наказано здійснити оповіщення аспіранта ЗУНУ ОСОБА_1 та забезпечити його прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження медичного огляду та оформлення військово-облікових документів до 22 грудня 2023 року на 09 год. 30 хв.

22 грудня 2023 року позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2, що слідує із заяв ОСОБА_1 та підтверджується представником відповідача у змісті відзиву.

Водночас, повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09 год. 00 хв. 29 грудня 2023 року позивач отримав 27 грудня 2023 року.

25 грудня 2023 року тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 скеровував ОСОБА_1 відповідь на запити № 14080 від 08 грудня 2023 року, в якій вимагав з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 для отримання чинного військово-облікового документа, в триденний термін з моменту отримання листа, після отримання якого буде розглядатися заява про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно заяви про видачу військового квитка від 29 грудня 2023 року № НОМЕР_2 , ОСОБА_1 отримав т. п. № 6901/14272 від 29 грудня 2023 року.

Відтак, за встановлених обставин, суд дійшов до переконання, що належні та допустимі докази направлення/вручення повістки позивачу як призовнику, який досяг 27-річного віку, оповіщення про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 в матеріалах справи відсутні. У долученій до матеріалів справи копії корінця Розписки від повістки на ім`я ОСОБА_1 немає інформації про одержання ним такої повістки, про що суд зазначав вище.

Невручення повістки позивачу має наслідком відсутність його обов`язку прибувати до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09 год. 00 хв. 06 вересня 2023 року, а отже виключає його адміністративну відповідальність за неприбуття для постановки на військовий облік військовозобов`язаних та отримання військово-облікового документа до ІНФОРМАЦІЯ_2. Тобто, вказує на відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Згідно з статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до положень статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як зазначено попередньо, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Таке провадження спрямоване, зокрема, на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідач як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього. Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.

При цьому, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Згідно з статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

У справі «Федорченко та Лозенко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Підсумовуючи вказане, з огляду на встановлені в цій справі обставини і правове регулювання спірних відносин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд доходить до висновку, що відповідач належними та допустимими доказами не підтвердив порушення позивачем Правил військового обліку та правомірність притягнення його до відповідальності за частиною 2 статті 210 КУпАП, а тому наявні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність вини ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні, за викладених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення обставин, суд дійшов висновку про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 605,60 грн.

На підставі ст.ст. 7, 9, 210, 245, 247, 251, 258, 268, 279, 280, 288, 289 КУпАП, та керуючись ст.ст. 5, 9, 19, 20, 70, 72-77, 122, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, ст.ст. 62, 63 Конституції України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення (вчинення порушення в особливий період), від 29 грудня 2023 року № 61/1012, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності ч. 2 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн - скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3, код ЄДРПОУ: НОМЕР_4, адреса місцезнаходженняАДРЕСА_4Головуючий суддя О. Герчаківська