Справа № 420/26613/23
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/26613/23

Перша інстанція: суддя Єфіменко К.С.,

повний текст судового рішення

складено 03.11.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

при секретарі Пальоній І.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Одесі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДМС України в Одеській області, Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування подання, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДМС України в Одеській області (далі ГУДМС), Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області (далі УДМС), та просила:

- визнати протиправним та скасувати подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у відношенні ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.11.2015 року УДМС;

- зобов`язати ГУДМС вилучити із бази «недійсні документи» паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Голопристанським РВУМВС України в Херсонській області 21.06.2010 року на ім`я ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що оспорюване рішення відповідачів не відповідає критерію необхідності у демократичному суспільстві, оскільки для позивачки та членів її сім`ї скасування рішення про оформлення набуття громадянства має наслідком повну зміну способу життя родини.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянтка просила його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.05.2010 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до ВГІРФО УМВС України в Херсонській області із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України».

До заяви додано наступні документи: копія паспорта громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам № НОМЕР_2 від 26.05.2010 року, виданого Посольством В`єтнаму в Україні; копія рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 17.04.2008 року по справі №2(о)-112/08 про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 (повнорідний брат заявниці) з 06.07.1988 року на території України; копія паспорта громадянина України (повнорідного брата); копія свідоцтва про народження з перекладом Нгуєн ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія свідоцтва про народження з перекладом ОСОБА_2 (повнорідний брат).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язалась повернути паспорт громадянина В`єтнаму до уповноважених органів цієї держави, не користуватися правами громадянина В`єтнаму і не виконувати обов`язків, передбачених її законодавством.

11.06.2010 року УМВС України в Херсонській області прийнято рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням стосовно позивачки відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України», на підставі рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 17.04.2008 року по справі №2(о)-112/08 про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 (повнорідний брат) на території України з 06.07.1988 року.

21.06.2010 року ОСОБА_1 була документована Голопристанським РВ УМВС України в Херсонський області паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 .

В подальшому, в ході службової перевірки справ з оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням громадян Соціалістичної Республіки В`єтнам, які набули громадянство України на підставі рішення суду про встановлення юридичного факту, УДМС було встановлено наступне.

Так, 21.10.2015 року було отримано рішення Апеляційного суду Херсонської області від 29.06.2011 року у справі №22-2960/2011, яким апеляційну скаргу прокурора Дніпровського району м.Херсона було задоволено, а рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 17.04.2008 року скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання на території України з 06.07.1988 року.

З особової справи повнорідного брата позивачки було встановлено, що ОСОБА_2 в 2008 році звернувся до ВГІРФО УМВС України в Херсонській області із заявою про набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до вимог частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України».

За рішенням УМВС України в Херсонській області останній набув громадянство України на підставі рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 17.04.2008 року по справі №2(о)-112/08 про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 з 06.07.1988 року на території України. На підставі прийнятого рішення, він був документований паспортом громадянина України. В 2012 році відповідно до вимог статті 21 вищевказаного закону рішенням УМВС України в Херсонській області було скасовано рішення про оформлення набуття громадянства України відносно ОСОБА_2 на підставі рішення Апеляційного суду Херсонської області від 29.06.2011 року у справі № 22-2960/2011 (рішення УМВС України в Херсонській області не оскаржувалось). Паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_2 , визнано недійсним.

Ознайомившись з рішенням Апеляційного суду Херсонської області, керуючись ст.21 Закону УДМС було прийнято рішення (подання) від 30.11.2015 року про скасування рішення УМВС України в Херсонській області від 11.06.2010 року про набуття громадянства України з територіальним походженням відносно ОСОБА_1 .

Рішення Апеляційного суду Херсонської області від 06.07.2011 року у справі № 22ц-2861/11 набрало законної сили і є чинним.

Рішенням УДМС від 30.11.2015 р. на підставі ст.21 Закону України «Про громадянство України» було скасовано рішення Управління міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 11.06.2010 р. про набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянства України» відносно ОСОБА_1 .

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що факт постійного проживання рідних (повнорідних та неповнорідних) брата чи сестри позивачки на території України не знайшов свого підтвердження в ході перегляду рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 17 квітня 08 року по справі № 2(о)-112/08 Апеляційним судом Херсонської області.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини у їх сукупності, суд погодився з висновком відповідача щодо наявності належних доказів та підстав прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, оскільки на підтвердження факту проживання рідних (повнорідних та неповнорідних) брата чи сестри на території України було надано судове рішення, яке в подальшому скасоване, а отже існують законні підстави, передбачені ст.21 Закону України «Про громадянство України» для скасування рішення про оформлення громадянства.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ст.1 Закону України «Про громадянство України» (у редакції, станом на час прийняття оскаржуваного рішення), громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" ( 1543-12 ), або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Згідно з п.п.5,8 ч.1 ст.24 Закону України «Про громадянство України», Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, здійснює повноваження щодо: скасування в межах повноважень прийнятих рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 цього Закону; вилучення в осіб, громадянство яких припинено або стосовно яких скасовано рішення про оформлення набуття громадянства України, паспортів громадянина України, тимчасових посвідчень громадянина України, паспортів громадянина України для виїзду за кордон та видання довідок про припинення громадянства України.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про громадянство України» рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про громадянство України», громадянство України припиняється внаслідок виходу з громадянства України; внаслідок втрати громадянства України; за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Як встановлено ст.19 Закону України «Про громадянство України», підставами для втрати громадянства України є: добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття; набуття особою громадянства України на підставі ст. 9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів; добровільний вступ на військову службу іншої держави, яка відповідно до законодавства цієї держави не є військовим обов`язком чи альтернативною (невійськовою) службою. Датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного указу Президента України.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначає Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України № 215 від 27.03.2001 р. (далі - Порядок № 215).

Пунктом 31 Порядку №215 (в редакції чинної на момент прийняття рішення) для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра якої постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а"-"в" пункту 24 цього Порядку, а також:

а) документ, що підтверджує факт постійного проживання рідних (повнорідних та неповнорідних) брата чи сестри заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту;

б) документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з рідними (повнорідними та неповнорідними) братом чи сестрою, які постійно проживали на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

На підставі п.88 Порядку №215, Для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону органами міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи:

а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;

б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка органу міграційної служби, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація органу міграційної служби про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.

Як передбачено п.96 Порядку №215, подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується управлінням, відділом (сектором) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України. Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом "б" пункту 88 цього Порядку, надсилається до головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі.

У відповідності з п.97 Порядку №215, рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується начальником головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі або його заступником.

Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

Управління, відділ (сектор) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 17 квітня 08 року по справі № 2(о)-112/08 заяву про встановлення факту, що має юридичне значення задоволено. Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 (повнорідного брати позивача) на території України з 06.07.1988 року постійно.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 29.06.2011 у справі №22-2960/2011, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове. Відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні зави про вставлення юридичного факту. Рішенням суду апеляційної інстанції встановлено, що заявник не надав суду належних доказів про те, що він звернувся до органів МВС за місцем проживання з відповідною заявою - зобов`язання: про припинення громадянства В`єтнаму.

З наведеного вбачається, що факт постійного проживання рідних (повнорідних та неповнорідних) брата чи сестри позивачки на території України, який і став підставою набуття нею громадянства України, не знайшов свого підтвердження в ході перегляду рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 17 квітня 08 року по справі № 2(о)-112/08 Апеляційним судом Херсонської області.

Отже, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції щодо наявності належних доказів та підстав прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, оскільки на підтвердження факту проживання рідних (повнорідних та неповнорідних) брата чи сестри на території України було надано судове рішення, яке в подальшому скасоване, а отже існують законні підстави, передбачені ст.21 Закону України «Про громадянство України» для скасування рішення про оформлення громадянства.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 25.06.2019 р. у справі №820/7130/16 (адміністративне провадження №К/9901/15525/18).

Матеріалами справи також встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою В`єтнаму, документована паспортом громадянина В`єтнаму серії № НОМЕР_4 , виданим 16.12.2020 року.

Більш того, 25.06.2021 року Приморським районним відділом у місті Одесі ГУДМС вона була притягнута до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст.203 КУпАП через ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, що є порушенням ч.1,3 статті 3, статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Штраф був сплачений добровільно 30.06.2021 року.

05.07.2021 року позивачка звернулась до ГУДМС із заявою щодо продовження строку перебування на території України як іноземний громадянин, підстава - лікування, строк перебування було продовжено до 09.09.2021 року, будь які інші дії щодо своєї легалізації на території України не вживала.

Резюмуючи усе вище викладене, колегія суддів вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повний текст постанови складено 14.03.2024 року

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді А.В. Бойко О.А. Шевчук