Справа № 140/505/24
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/505/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді судді Мачульського В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Підприємства «Логос-Еко» у формі ТзОВ до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Підприємство «Логос-Еко» у формі ТзОВ (далі позивач) звернулось до суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 003057 від 18.12.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час проведення відповідачем перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів встановлено порушення абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме під час перевезення вантажу згідно ТТН №9998 від 22.11.2023 виконувалося транспортним засобом, який обладнаний діючим та повіреним цифровим тахографом у водія якого відсутня особиста карта водія, роздруківка з цифрового тахографа на паперовому носію інформації про роботу та відпочинку водія ОСОБА_1 за 23.11.2023. В подальшому на підставі акту перевірки відповідач виніс постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 003057 від 18.12.2023 в розмірі 17 000 грн.

Позивач не погоджується із даною постановою та вважає її необґрунтованою і незаконною, оскільки винесена відповідачем всупереч діючим нормам закону, без врахування дійсних обставин справи, зокрема того, що водії підприємства не зобов`язані мати при собі на момент перевірки особисту карту водія, роздруківку з цифрового тахографа на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок.

Вважає, що позивачем не було допущено порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» так, як він не займається перевезення вантажу, а здійснює внутрішні перевезення та переміщення товаро-матеріальних цінностей між складами, а отже відповідно до вимог Інструкції №385 транспортні засоби підприємства неповинні бути обладнаними цифровими тахографами і як наслідок водії не зобов`язані мати при собі особисту карту водія, роздруківку з цифрового тахографа на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок.

З наведених підстав просив суд визнати протиправною та скасувати вищевказану постанову (а.с.1-11).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 19.01.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с.35).

22.01.2024 до суду надійшла заява від представника позивача про усунення недоліків позовної заяви (а.с.37).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 відкрито провадження у справі, та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) (а.с.41).

19.02.2024 до суду надійшов відзив Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті, у якому відповідач позов не визнав, оскільки під час перевірки транспортного засобу, який належить позивачу встановлено, що транспортний засіб повна маса, якого становить понад 5000 кг, виконував перевезення вантажів, був обладнаний цифровим тахографом і при собі водій не мав заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківки даних роботи тахографа, то в даному випадку наявні порушення п, 3.3 розділу III Інструкції №385, що зафіксовано в Акті №АР021702 від 23.11.2023.

Вважає, що передбачений у ст. 48 Закону №2344- III перелік документів не є вичерпним згідно приписів Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом повинен мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом. З наведених підстав просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с.45-50).

Представник позивача у відповіді на відзив просить суд задовольнити позовні вимоги, посилаючись на обставини зазначених в позовній заяві (а.с.67-68).

Інших заяв чи пояснень по суті справи до суду від сторін не надходило.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Підприємство «Логос-Еко» у формі ТзОВ є юридичною особою. Одним із видів діяльності позивача є: вантажний автомобільний транспорт (а.с.57).

23.11.2023 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області на підставі направлення на рейдову перевірку №015755 (а.с.52) та щотижневого графіка перевірок на автодорозі (а.с.53) проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт щодо підприємства «Логос-Еко» у формі ТзОВ. Водій в ході перевірки надав посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортну накладну.

Під час зазначеної перевірки було виявлено, що транспортний засіб Мерседес-Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевозився вантаж за відсутності у водія на момент перевірки картки водія та роздруківки даних роботи тахографа щодо водія ОСОБА_1 за 23.11.2023, що зафіксовано в Акті №АР021702 від 23.11.2023, яким встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с.51).

З вищевказаним актом водій під підпис ознайомлений.

Листом від 04.12.2023 №94943/22/24-23 позивача повідомлено про розгляд справи на 18.12.2023 про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Постановою начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 18.12.2023 року №ПШ 003057 у зв`язку з відсутністю документів, передбачених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме відсутності у водія особової картки та роздруківки даних роботи тахографа на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водія ОСОБА_1 , відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону №2344-III, до Підприємства «Логос-Еко» у формі ТзОВ застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідача, позивач оскаржив вказану постанову до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державна служба України з безпеки на транспорті відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі Закон України №2344-ІII).

Відповідно до статті 2 Закону України №2344-III законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, Законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень. Нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону №2344-ІІІ основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Частиною 12 статті 6 Закону №2344-ІІІ передбачено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до положень частин 14, 17 статті 6 Закону № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначає Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

Згідно з пунктом 2 Порядку №1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

В силу вимог пункту 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється, зокрема, додержання вимог статей 39, 48 Закону.

Відповідно до пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Статтею 48 Закону №2344-III визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:

дата і місце складання;

вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;

вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;

пункти завантаження і розвантаження.

Аналіз положень статті 48 Закону №2344-ІІІ дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010 (далі - Інструкція №385).

Згідно приписів Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом повинен мати при собі:

протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу;

заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи РОЗДРУКІВКУ даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Таким чином, в контексті ст.48 Закону №2344-ІІІ протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, роздруківки даних роботи тахографа у кількості, що передбачена ЄУТР, картка водія необхідно відносити до категорії «інші документи, передбачені законодавством».

Наявність тахографу у перевіреному транспортному засобі та здійснення зазначеними транспортними засобами саме внутрішніх перевезень Позивачем не заперечується та не є спірними обставинами.

Статтею 49 Закону №2344-ІІІ визначено, шо водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень, дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Відповідно до п. 1.3 Положення про робочий час та відпочинок водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №340 від 07.06.2010 (далі - Положення №340), вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

Таким чином, вимоги вищевказаного Положення поширюються на автомобільних перевізників незалежно від того чи вони надають послуги, чи перевозять вантаж для власних потреб.

Відповідно до пункту 1.5 Положення №340 у цьому Положенні терміни вживаються в такому значенні:

автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власні кошти перевезення пасажирів чи/та вантажів транспортними засобами (далі - Перевізник); тахограф - контрольний пристрій, який встановлюється на ТЗ для показу та реєстрації інформації про рух ТЗ.

Відповідно до п. 6.1 Положення №340, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Актом перевірки №АР021702 від 23.11.2023 встановлено порушення вимог п. 6.1 Положення №340, а саме відсутні записи щодо режиму праці та відпочинку водія.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки транспортний засіб позивача виконував перевезення вантажу, був обладнаний цифровим тахографом і при собі водій ОСОБА_2 не мав заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківки даних роботи тахографа, то в даному випадку наявні порушення п. 3.3 розділу III Інструкції №385.

Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт визначена статтею 60 Закону № 2344-III, зокрема абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З врахуванням вище викладеного, суд робить висновок, що положеннями статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, а наявність заповнених тахокарт у кількості, що передбачена ЄУТР, або картки водія чи роздруківки даних роботи тахографа, передбачено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010, та Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №340 від 07.06.2010.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за відсутності документів, зокрема, в даному випадку за відсутності у водія на момент перевірки картки водія та роздруківки даних роботи тахографа, на підставі яких виконуються вантажні перевезення до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Дана позиція суду узгоджується з позицією викладеною у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.02.2020 по справі №820/4624/17.

Позивач у позові вказує, що він не є перевізником, належний йому транспортний засіб не використовувався для перевезення вантажу, а перевозив товар на склади.

Разом з тим, суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що Підприємство «Логос-Еко» у формі ТзОВ є перевізником та використовує належний йому транспортний засіб у комерційних цілях.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Судом встановлено, що власником транспортного засобу марки Mercedes-Benz реєстраційний номер НОМЕР_1 , є саме ТзОВ «Логос-Еко», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с.54).

Таким чином, матеріалами перевірки підтверджується порушення позивачем статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та наявність підстав для застосування до позивача штрафних санкцій за абзацом третім частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт у розмірі 17 000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи виконав покладений на нього обов`язок, та довів правомірність прийняття ним постанови про застосування до Підприємства «Логос-Еко» у формі ТзОВ адміністративно-господарського штрафу, а доводи позивача викладених в позовній заяві не знайшли своє підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у суду відсутні.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243, 245, 246, 268, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про автомобільний транспорт», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Підприємства «Логос-Еко» у формі ТзОВ до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 003057 від 18.12.2023, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський