Справа № 140/31383/23
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/31383/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, пенсійний орган, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі ГУ ПФУ в Хмельницькій області, пенсійний орган, відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком від 11.08.2023 року №13; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити та вилачувати згідно поданої 03.08.2023 року заяви позивача пенсію за віком та зарахувати до страхового стажу періоди навчання та роботи з 30.06.1976 по 28.06.1978, з 30.08.1980 по 20.10.1982, з січня 1988 по січень 1999. Допустити негайне виконання рішення в межах суми стягнення за один місяць.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 .08.2023 року звернулася в органи ПФУ із заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області № 13 від 11.08. 2023 року у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Вказує, що у рішенні про відмову у призначенні пенсії ГУ ПФУ в Хмельницькій області безпідставно не зараховано періоди навчання та роботи з 30.06.1976 по 28.06.1978, з 30.08.1980 по 20.10.1982, з січня 1988 по січень 1999.

ОСОБА_1 , уважаючи дії ГУ ПФУ в Хмельницькій області щодо не зарахування до страхового стажу вищезазначених періодів протиправними, за захистом порушених соціальних прав звернулася до суду з даним позовом.

У відзиві на позовну заяву від 15 січня 2024 року представник ГУ ПФУ в Хмельницькій області позовних вимог не визнала, мотивуючи тим, що позивачу до страхового стажу не зараховано періоди навчання з 30.06.1976 по 28.06.1978 оскільки згідно з довідкою від 12.05.2023 №174 відсутностя інформація про присвоєння кваліфікації та роботи з 30.08.1980 по 20.10.1982, з січня 1988 по січень 1999 оскільки відсутній номер наказу про прийняття на роботу ( недоліки ведення трудової книжки) та невідповідність даних особи(прізвища) згідно довідки №915 від 11.07.2018 з її свідоцтвом про шлюб. Тому за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 11 серпня 2023 року прийнято рішення № 13 про відмову у призначенні пенсії за віком (арк. спр. 51-54).

Представник ГУ ПФУ у Волинській області у відзиві на позовну заяву №0300-0902-9/3460 від 18 січня 2024 року позовних вимог не визнав та повідомив, що згідно поданої заяви позивача про призначення пенсії за віком з урахуванням Порядку визначено ГУ ПФУ у Хмельницькій області, який і приймав рішення.

Вказує, що зарахування періодів трудової діяльності згідно трудової книжки до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування можливе за умови підтвердження факту роботи позивача іншими документами, виданих за місцем роботи, а також архівними установами (довідки, виписки з наказів, особові рахунки та інші документи, які містять відомості про періоди роботи).

Звертає увагу суду, що записи трудової книжки позивача не підтверджені первинними документами.

Таким чином, ГУ ПФУ в Хмельницькій області правомірно та обґрунтовано 11.08.2023 прийнято рішення №13 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 цього Закону, у зв`язку з чим просив у задоволенні позову відмовити повністю (арк. спр. 59-64).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 21).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25 січня 2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача 2 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено (арк. спр.71-72).

Інших заяв по суті справи чи клопотань від учасників справи до суду не надходило.

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідачів у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла 63-річного віку. У звязку з бройною агресією російської федерації проти України не могла реалізувати право на подання документів в органи пенсійного фонду для призначення пенсії за віком.

Згідно довідки від 28.07.2023 №755-1 позивача взято на облік внутрішньо переміщеної особи, де визначено фактичне місце проживання /перебування ОСОБА_1 . В подальшому 03.08.2023 звернулася в органи ПФУ для призначення пенсії.

Рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області № 13 від 11.08. 2023 року у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Позивач вказує, що у рішенні про відмову у призначенні пенсії ГУ ПФУ в Хмельницькій області безпідставно не зараховано періоди навчання та роботи з 30.06.1976 по 28.06.1978, з 30.08.1980 по 20.10.1982, з січня 1988 по січень 1999.

Позивач, не погоджується з рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області № 13 від 11.08.2023 року та просить суд зарахувати до страхового стажу періоди навчання та роботи з 30.06.1976 по 28.06.1978, з 30.08.1980 по 20.10.1982, з січня 1988 по січень 1999 та призначити пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 03.08.2023.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантоване право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закон №1058-IV, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України (стаття 81 Закону №1788-ХІІ).

Відповідно до частин першої, третьої статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Статтею 56 Закону №1788-ХІІ визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; військова служба; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Як установлено судом, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Хмельницькій області прийнято рішення № 13 від 11.08.2023 року про відмову у призначенні пенсії.

Так, до страхового стажу не зараховано періоди навчання та роботи з 30.06.1976 по 28.06.1978, з 30.08.1980 по 20.10.1982, з січня 1988 по січень 1999, згідно трудової книжки від 14 березня 1979 року НОМЕР_1 , оскільки згідно з довідкою від 12.05.2023 №174 відсутностя інформація про присвоєння кваліфікації, відсутній номер наказу про прийняття на роботу ( недоліки ведення трудової книжки) та невідповідність даних особи (прізвища) згідно довідки №915 від 11.07.2018 з її свідоцтвом про шлюб (арк. спр. 8).

Суд зазначає, що згідно вимог статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до вимог пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно із пунктом 3 вказаного Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції №58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

У вказаному переліку відсутні відомості про присвоєну кваліфікацію.

Як установлено судом, згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 від 14.03.1979 року, позивач з 30.06.1976 по 28.06.1978 навчалася у ФЗУ при швейній фабриці імені 8 Березня. Номери наказів та їх дати в трудовій зазначені без виправлень, чітко та у відповідній графі 4. (арк. спр. 5).

Разом з тим довідкою від 12.05.2003 №174 виданою управлінням по підготовці та перепідготовці трудових ресурсів Донецької обласної державної адміністрації підтверджується, що ОСОБА_2 з 30.06.1976 по 28.06.1978 навчалася у ФЗУ (арк. спр. 9).

З викладеного слідує, що зазначений період навчання потрібно зарахувати до страхового стажу.

Щодо незарахування періодів роботи позивача з 30.08.1980 по 20.10.1982 до страхового стажу через відсутність назви підприємства суд зазначає наступне.

Відповідно до пункт 4.1 Інструкції у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Суд звертає увагу на те, що записи в трудовій книжці відповідають вимогам заповнення трудової книжки, оскільки містять дату прийому та звільнення з роботи, відбиток печатки установи при прийнятті та звільненні з роботи.

Пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 Про трудові книжки працівників передбачає, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. При цьому трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповненням роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків за порушення порядку заповнення його трудової книжки.

За змістом абзацу першого частини другої статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

На думку суду, посилання пенсійного органу у рішенні, яке позивач оскаржує в судовому порядку, на відсутній у трудовій книжці назви підприємства, за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення спірного періоду роботи із страхового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації. Недоліки, які виникли з вини роботодавця при заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо пенсійного забезпечення.

Вказані висновки суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постановах від 30 вересня 2021 року у справі №300/860/17, від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17.

Суд акцентує увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок викладено в постановах Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а, від 17 липня 2018 року у справі №220/989/17.

Щодо періоду роботи з січня 1988 року по січень 1999 року, які відповідач також не зарахував до страхового стажу через розбіжності в прізвищі згідно уточнюючої довідки №915 від 11.07.2018 обгрунтовуються виключно невірними перекладами з російської мови на українську.

Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України позивач має прізвище « ОСОБА_3 », що підтверджується відміткою в паспорті про його набуття в шлюбі з ОСОБА_4 , 1960 року народження. У свідоцтві про шлюб позивач до реєстрації шлюбу мала прізвище внесене на російській мові « ОСОБА_2 , родившаяся ІНФОРМАЦІЯ_2 ». У свідоцтві про народження ця ж особа, ІНФОРМАЦІЯ_3 вказана російською за прізвищем « ОСОБА_5 ». В архівній довідці №9115 від 11.07.2018 в абзаці 2 її прізвище « ОСОБА_5 ».

Тобто помилка була допущена виключно на стадії оформлення відомостей про нарахування заробітної плати по КСП ім. Горького, в якому згідно данх трудової книжки з 09.01.1988 року працювала ОСОБА_1 .

На думку суду, наявність сумнівів у відповідача відповідно до зазначеного законодавства може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року справі №127/9055/17.

Відтак суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області № 13 від 11.08.2023 року про відмову у призначенні пенсії позивачу є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується вимоги позивача про призначення пенсії за віком з 03.08.2023 відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суд зауважує наступне.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Тому, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

Частиною другою статті 245 КАС України закріплено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Рішення № 13 від 11.08.2023 року про відмову у призначенні пенсії, стосується прав конкретної особи та є індивідуальним актом, а тому підлягає оскарженню шляхом подання позову про визнання його протиправним та скасування.

Пунктом 4.2 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку №22-1 передбачено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію.

Після реєстрації заяви позивача та сканування копій наданих документів засобами програмного забезпечення, органом, що розглядає заяву, згідно принципу екстериторіальності, було визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Згідно з вимогами пункту 4.3 розділу ІV Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до абзацу другого пункту 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Згідно з пунктом 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, а після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що виплачує пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні підстави для задоволення щодо нього позовних вимог.

Отже, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області є уповноваженим органом, який має право приймати рішення про призначення позивачу пенсії за віком, а прийнявши таке рішення, має передати електронну пенсійну справу засобами програмного забезпечення до Головного управління Пенсійного фонду у Волинській області за місцем проживання особи для здійснення виплати пенсії.

На переконання суду у Головного управління Пенсійного фонду у Волинській області немає жодних підстав не проводити виплату пенсії після її призначення, відтак заявлена позовна вимога є передчасною.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується - у справі Гурепка проти України (Gurepka v. Ukraine); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце ( рішення від 26.10.2000 р. у справі Кудла проти Польщі (Kudla v. Poland), ) (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі Гарнага проти України (Garnaga v. Ukraine).

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів РЄ державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Водночас, згідно пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача допустити до негайного виконання в межах місяця рішення суду за цим позовом, суд зазначає таке.

Приписами статті 371 КАС України надано вичерпний перелік спорів в яких рішення суду виконується негайно. Так, негайно виконуються рішення суду про: 1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; 3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби; 4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; 5) уточнення списку виборців; 6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань; 7) включення фізичних осіб, юридичних осіб та організацій до переліку осіб, пов`язаних з провадженням терористичної діяльності або стосовно яких застосовано міжнародні санкції, виключення фізичних осіб, юридичних осіб та організацій з такого переліку та надання доступу до активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням. Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1-4 частини першої статті 283, пунктами 1 і 2 частини першої статті 289 цього Кодексу.

Частиною 2 вказаної норми також встановлено, що суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення: 1) у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті; 2) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства; 4) про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань.

Предметом спору є не стягнення грошових коштів, а зобов`язання вчинити дії, тобто позовні вимоги мають немайновий характер, у зв`язку з цим вимога позивача про негайне виконання рішення задоволенню не підлягає.

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, ГУ ПФУ України в Хмельницькій області протиправно не зарахувало до страхового стажу позивача періоди навчання та роботи з 30.06.1976 по 28.06.1978, з 30.08.1980 по 20.10.1982, з січня 1988 по січень 1999.

З урахуванням того, що зазначений період роботи не було зараховано до страхового стажу позивача згідно із рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області №13 від 11 серпня 2023 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , відтак, з метою ефективного захисту прав позивача, суд приходить до висновку, що правильним способом захисту порушеного права буде визнання протиправним та скасування вказаного рішення.

А отже, виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області №13 від 11 серпня 2023 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди навчання та роботи з 30.06.1976 по 28.06.1978, з 30.08.1980 по 20.10.1982, з січня 1988 по січень 1999 та призначити пенсію з 03 серпня 2023 року.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Хмельницькій області (яким винесено рішення про відмову у призначенні пенсії) необхідно стягнути судовий збір в сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок), який сплачений відповідно до квитанції ІD: 8659-4785-7424-7617 (арк. спр. 3).

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення, Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29000, Хмельницька область, місто Хмельницький, вулиця Г.Чекірди, 10, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №13 від 11 серпня 2023 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди навчання та роботи з 30.06.1976 по 28.06.1978, з 30.08.1980 по 20.10.1982, з січня 1988 по січень 1999 та призначити пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 03 серпня 2023 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст рішення складено та підписано 14 березня 2024 року.