Справа № 580/2152/24
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2024-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року справа № 580/2152/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ПАТ Азот до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

29.02.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ПАТ Азот (далі позивач) до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України (далі відповідач), в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 21.02.2024 про відкриття виконавчого провадження №74242838.

Позов мотивовано тим, що виконавче провадження №74242838 відкрито з метою виконання постанови ВПВР ДДВС МЮУ №59610271 від 22.07.2019 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «АЗОТ» виконавчого збору у розмірі 1550754,32 грн.

При цьому, в постанові від 22.07.2019 №59610271 про стягнення виконавчого збору зазначено, що дана постанова є виконавчим документом, набирає законної сили з моменту її винесення, строк пред`явлення до виконання три місяці. Отже, строк пред`явлення до виконання постанови від 22.07.2019 №59610271 про стягнення виконавчого збору сплинув 23.10.2019 (52 місяці тому).

Тому вказаний виконавчий документ (постанова від 22.07.2019 ВП № 59610271) є таким, що пред`явлений до виконання після значного (більше 3-х років) закінчення строку на його пред`явлення до виконання, що унеможливлює його прийняття та відкриття відповідного виконавчого провадження за ним. Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що оскаржувана постанова від 21.02.2024 про відкриття виконавчого провадження №74242838 винесена з порушенням встановлених законом норм щодо строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, а тому є незаконною, протиправною та такою, що порушує майнові права позивача та підлягає скасуванню судом.

Ухвалою від 05.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

12.03.2024 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що приписами частини третьої статі 40 Закону №1404-VІІІ передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідач зазначає, що 22.07.2019 державним виконавцем відкрито виконавче провадження №59610271 з виконання виконавчого листа № 580/477/19 виданого 08.07.2019 Черкаським окружним адміністративним судом про стягнення з публічного акціонерного товариства «Азот» на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області боргу на загальну суму 33856205,93 грн. В цей же день державним виконавцем прийнято постанову про стягнення виконавчого збору №59610271 у розмірі 3 385 620,59 грн. 20.02.2024 державним виконавцем керуючись вимогами пункту 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження.

Під час примусового виконання з боржника було стягнуто виконавчий збір у розмірі 1834866,27 грн., у зв`язку з чим, залишок нестягнутого виконавчого збору становить 1550754,32 грн.

Тому підставою стягнення у виконавчому провадженні №74242838 був виконавчий документ, а саме постанова про стягнення виконавчого збору, яка, відповідно до Закону, є виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню.

Так, у постанові від 20.02.2024 № 59610271 про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем ВПВР ДДВС МЮУ зазначено, що залишок нестягнутого виконавчого збору становить 1550754,32 грн.

При цьому, у разі, якщо виконавче провадження закінчено і винесена у ньому постанова щодо стягнення з боржника виконавчого збору є чинною (у порядку, визначеному законодавством, протиправною не визнана та не скасована) законодавством не передбачено іншої альтернативи поведінки виконавця, окрім як відкриття нового виконавчого провадження з виконання такої постанови.

14.03.2024 позивач подав суду відповідь на відзив, в якому окрім викладених у позовній заяві доводів зазначив, що відповідач, не виконуючи вимоги Закону №1404-VІІІ, відкрив 21.02.2024 виконавче провадження по постанові про стягнення виконавчого збору від 22.07.2019 (винесеній під час відкриття виконавчого провадження №59610271 з виконання виконавчого листа ЧОАС № 580/447/19), яка втратила чинність в силу спливу строку для пред`явлення до виконання.

Позивач звертає увагу, що головним доводом позовної заяви щодо протиправності постанови про відкриття виконавчого провадження №74242838 є те, що строк пред`явлення до виконання постанови від 22.07.2019 №59610271 про стягнення виконавчого збору сплинув 23.10.2019. Однак, у відзиві на позов Відповідачем не наведено жодного спростування даної обставини.

Дослідивши письмові докази та надавши їм правову оцінку, суд встановив таке.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суд від 29.05.2019 у справі №580/477/19 стягнуто з публічного акціонерного товариства Азот на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області борг на покриття фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій призначених відповідно до п. а-з ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення (список №1 та список №2) за період з червня 2018 року по березень 2019 року на загальну суму 33856205 (тридцять три мільйони вісімсот п?ятдесят шість тисяч двісті п?ять) грн 93 коп.

22.07.2019 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Лисенко М.А. відкрито виконавче провадження №59610271 з виконання виконавчого листа №580/477/19 виданого 08.07.2019 Черкаським окружним адміністративним судом про стягнення з ПАТ «Азот» на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області борг на покриття фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій призначених відповідно до п. а-з ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (список № 1 та список № 2) за період з червня 2018 року по березень 2019 року на загальну суму 33856205,93 грн.

22.07.2019 державним виконавцем у виконавчому провадженні №59610271 прийнято постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 3385620,59 грн.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Величка Р.С. від 20.02.2024 закінчено виконавче провадження №59610271 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом.

У цій постанові зазначено, що витрати виконавчого провадження стягнуто у повному обсязі, залишок нестягнутого виконавчого збору становить 1550754,32 грн.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Величка Р.С. від 21.02.2024 на підставі постанови від 22.07.2019 №59610271 відкрито виконавче провадження №74242838 про стягнення з ПАТ «Азот» на користь Держави виконавчого збору в розмірі 1550754,32 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою про відкриття виконавчого провадження №74242838, позивач звернувся в суд з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VІІІ).

Згідно з ч.1 ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.5 Закону № 1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 ст.18 Закону № 1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII передбачено обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частинами 1, 2 ст.27 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до ч.4 ст.27 Закону №1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Ст. 27 Закону № 1404-VIII визначено виключний перелік підстав, з яких виконавчий збір не стягується.

Так, пунктами 1-6 ч.5 ст.27 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується:

- за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

- у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

- якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

- за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

- у разі виконання рішення приватним виконавцем;

- за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також ч.9 ст.27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Наявності вищевказаних умов, з яких виконавчий збір не стягується, судом не встановлено.

Згідно з ч.3 ст.40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, стягнення виконавчого збору за умов закінчення виконавчого провадження на підставі вказаних норм є обов`язком відповідача.

На підставі п.8 Розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі Інструкція №512/5) виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Розрахунок нарахування виконавчого збору обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження.

Не пізніше наступного робочого дня з дня погашення у повному обсязі заборгованості зі сплати аліментів, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 7, 9, 14 частини першої статті 39 Закону, державний виконавець на підставі розрахунку нарахування виконавчого збору виносить постанову про стягнення виконавчого збору.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

П.5 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII встановлено що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню, зокрема, постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору.

На підставі ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Згідно з ч.5 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

З аналізу наведених норм вбачається, що постанова про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом, який підлягає виконанню на загальних підставах відповідно до норм Закону №1404-VIII та Інструкції №512/5. При цьому, державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження на підставі такої постанови.

У спірних правовідносинах постанова про відкриття виконавчого провадження №74242838 щодо стягнення виконавчого збору винесена 21.02.2024 за умов завершеного 20.02.2024 виконавчого провадження №59610271 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII.

Суд врахував, що доказів оскарження або скасування постанови від 22.07.2019 у виконавчому провадженні №59610271 про стягнення з позивача виконавчого збору суду не надано.

Оскільки станом на час відкриття виконавчого провадження №74242838 та на час вирішення спору вищевказана постанова про стягнення виконавчого збору від 22.07.2019 у виконавчому провадженні №59610271 є чинною, суд дійшов висновку, що спірна постанова від 21.01.2024 про відкриття виконавчого провадження №74242838 прийнята державним виконавцем в межах та у спосіб, що передбачені вимогами чинного законодавства України, на виконання вимог Закону №1404-VIII та Інструкції №512/5.

Крім того, ч.6 ст.27 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Суд також врахував висновки Верховного Суду в постанові від 16 грудня 2021 року у справі №640/8132/20 відповідно до яких якщо виконавче провадження закінчено й ухвалена в ньому постанова щодо стягнення з боржника виконавчого збору є чинною в порядку, визначеному законодавством, не визнана протиправною та не скасована, законодавство не передбачає іншої поведінки виконавця, окрім як відкриття нового виконавчого провадження з виконання такої постанови.

Стосовно доводів позивача, що строк пред`явлення до виконання постанови від 22.07.2019 №59610271 про стягнення виконавчого збору сплинув 23.10.2019, оскільки строк пред`явлення її до виконання три місяці, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11 Закону №1404-VIII строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Частиною 4 ст.12 Закону №1404-VIII передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Суд для вирішення спору враховує висновки Верховного Суду у постанові від 27 травня 2021 року у справі №640/18626/20, відповідно до враховуючи, що постанова про стягнення виконавчого збору приймалася одночасно з початком примусового виконання рішення і виконувалася за рахунок стягнутих із боржника грошових сум одночасно із задоволенням вимог стягувача в межах основного виконавчого провадження, постанова про стягнення виконавчого збору є такою, що автоматично пред`явлена до виконання з дати її прийняття.

Отже, строк її пред`явлення до виконання був перерваний, у зв`язку з чим його початок після переривання у спірних правовідносинах необхідно обчислювати з моменту завершення виконавчого провадження у межах якого вона виконувалася.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі №320/6360/18, від 26.08.2020 у справі №360/4369/19, від 29.05.2020 у справі №826/7708/17 і Суд не знаходить підстав для відступу від неї під час розгляду цієї справи.

Оскільки постанова про стягнення виконавчого збору від 22.07.2019 перебувала на виконанні в межах виконавчого провадження №59610271, відповідно строк пред`явлення виконавчого документа до виконання слід обраховувати з моменту закінчення виконавчого провадження №59610271, а саме з моменту винесення постанови про закінчення виконавчого провадження - 20.02.2024.

Отже станом на час відкриття виконавчого провадження №74242838 21.02.2024 тримісячний строк пред`явлення до виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 22.07.2019 не закінчився.

Таким чином, відповідачем правомірно вчинені дії, направлені на виконання постанови про стягнення з позивача виконавчого збору у відповідності до вимог Закону №1404-VIII.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що спірна постанова про відкриття виконавчого провадження є законною та не підлягає скасуванню.

Тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а сплачений судовий збір поверненню позивачу.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позову ПАТ Азот.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ