Справа № 380/1510/24
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 рокусправа № 380/1510/24
м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грень Н.М. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить :

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), що полягає у невиплаті ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) компенсації сум податку з доходів фізичних осіб при виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити виплату на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, в сумі, що належала до виплати при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004р.

В обґрунтування позову зазначив, що Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 10 листопада 2021 року № 380 ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у відставку за підпунктом в (за віком ) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.01.2022р. № 3 виключений зі списків особового складу частини з 06.01.2022р.

Позивач зазначає, що Військова частина НОМЕР_1 здійснювала нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення у розмірі меншому ніж визначено законодавчо, зокрема: - на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.09.2022р. у справі №380/9039/22, військовою частиною НОМЕР_4 здійснено зарахування на картрахунок ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення у розмірі 67318,31 грн. Позивач вважає дій відповідача щодо утримання сум податку з доходів фізичних осіб при виплаті грошового забезпечення на виконання судових рішень протиправними з огляду на положення постанови Кабінету Міністрів України № 44, якою затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу. Тому звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою від 29.01.2024 відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 13945 від 21.02.2024), у якому проти позову заперечив. В обґрунтування такого вказав, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, поширюються саме на грошове забезпечення. Проте, Відповідачем було сплачено кошти в сумі 67 318,31 гривень на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.09.2022 року у справі 380/3039/22 (надалі Рішення), а не виплачувалося саме грошове забезпечення, тому ця виплата не є грошовим забезпеченням та не пов`язана з виконанням обов`язків несення служби, а має характер виплати, що здійснена на підставі виконання рішення суду, відтак на неї не поширюються положення абзацу 2 підпункту 1.7. частини 161 підрозділу 10 розділу ХХ та п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України, а також положення Порядку №44 щодо компенсації сум податку на доходи фізичних осіб, та ці норми права до виниклих правовідносин не застосовуються. Просив відмовити у задоволенні позову.

Суд дослідив подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінив докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 10 листопада 2021 року № 380 ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у відставку за підпунктом в (за віком ) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.01.2022р. № 3 виключений зі списків особового складу частини з 06.01.2022р.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.09.2022р. у справі №380/9039/22 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, з врахуванням січня 2008 року, як місяця для обчислення індексу споживчих цін при проведенні індексації грошового забезпечення («базового» місяця), з урахуванням виплачених сум.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2023 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково. Скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року у справі № 380/9039/22 у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із врахуванням січня 2008 року, як місяця для обчислення індексу споживчих цін при проведенні індексації грошового забезпечення (базового місяця) з урахуванням виплачених сум та такі вимоги задовольнити частково. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця останнього підвищення його грошового забезпечення (за рахунок його постійних складових) як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), та провести її виплату з урахуванням виплачених раніше сум. У решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 17.08.2023р. у справі № 380/9039/22 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року скасовано, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року у справі № 380/9039/22 залишено в силі.

Виплату вказаних сум грошового забезпечення у сумі 67318,31 грн відповідачем здійснено 24.12.2023, що підтверджується наданою позивачем випискою по картковому рахунку позивача в АТ Приватбанк та не заперечується відповідачем.

Разом з цим, з довідку-розрахунок № 257 суми індексації згідно постанови КМУ від 17.07.2003 № 1078, яка належить до виплати ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року. Сума нараховної індексації становить 83 625,23 грн., одночасно із вказаної суми відраховано податок з доходів фізичних осіб та військовий збір у розмірі (18%+1,5%) 16306,92 грн.

Оскільки, як вважає позивач, з вищевказаних сум протиправно утримано суми ПДФО, він звернувся із цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктами 2-5 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.03.2016 № 276) (далі - Порядок № 44) грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Держспецзв`язку, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України Про податок з доходів фізичних осіб.

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Відповідно до п. 293 Положення про проходження громадянами України військової служби у Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115 (далі - Положення), - особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпечення.

Пунктом 292 Положення визначено, що після надходження до органу Держприкордонслужби витягу з наказу начальника органу Держприкордонслужби вищого рівня або письмового повідомлення зазначеного органу про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу начальника органу Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходить військову службу, про його звільнення військовослужбовець здає в установлені строки посаду, з ним проводиться розрахунок, військовослужбовець виключається із списків особового складу органу Держприкордонслужби і направляється на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за обраним місцем проживання.

Отже, на відповідача як суб`єкта владних повноважень, у якому позивач проходив військову службу та перебував на усіх видах забезпечення було покладено обов`язок вжити заходів з проведення з позивачем повного розрахунку за всіма видами забезпечення на день виключення із списків особового складу. Однак, відповідні заходи відповідачем щодо повного розрахунку з позивачем на час його звільнення з військової служби вжито не було, що підтверджується рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.09.2022 року у справі № 380/9039/22, яке набрало законної сили.

Відповідно до п. 168.5 ст.168 ПК України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Із огляду на зазначене, військовій частині НОМЕР_4 належало при виплаті позивачу заборгованості у повному обсязі компенсувати ОСОБА_1 суму податку на доходи фізичних осіб.

Крім того, суд зазначає, що право на грошову компенсацію позивач набув під час проходження військової служби та повинен був її отримати при звільненні, однак не отримав з вини відповідача, що підтверджується вищевказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Зважаючи на вищенаведене, втрата позивачем статусу військовослужбовця на час виплати йому заборгованості, не звільняє відповідача компенсувати позивачу суму податку на доходи фізичних осіб, оскільки саме бездіяльність відповідача призвела до виплати позивачеві такої компенсації вже після звільнення з військової служби та як наслідок після втрати статусу військовослужбовця.

Відтак, дії відповідача по утриманню з суми грошового забезпечення податку на доходи фізичних осіб без її компенсації втрат доходів є протиправними.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.06.2020 у справі № 825/761/17, який, в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України, враховується судом при вирішенні спірних правовідносин.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню шляхом визнати протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо утримання податку на доходи фізичних осіб з суми грошового забезпечення, виплаченої позивачу на виконання рішень Львівського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 року у справі № 380/9039/22, без рівноцінної та повної компенсації витрат доходів та Зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу недоотримане грошове забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб при виплаті грошового забезпечення на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 року у справі № 380/9039/22, яке набрало законної сили.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подання цього позову, доказів понесення інших судових витрат останнім не надано, відтак такі, в силу приписів ст. 139 КАС України, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 293, 295 КАС України, суд,

ухвалив:

1. Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо утримання податку на доходи фізичних осіб з суми грошового забезпечення, виплаченої ОСОБА_1 на виконання рішень Львівського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 року у справі № 380/9039/22, без рівноцінної та повної компенсації витрат доходів.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб при виплаті грошового забезпечення на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 року у справі № 380/9039/22, яке набрало законної сили.

4. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяГрень Наталія Михайлівна