Справа № 300/64/24
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2024-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" березня 2024 р. справа № 300/64/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Главач І.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до товариства з обмеженою відповідальністю "Воскресінецькі ковбаси" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені у розмірі 702031,09 грн,
В С Т А Н О В И В:
Івано-Франківське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (надалі, також позивач) звернулось до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Воскресінецькі ковбаси" (надалі, також відповідач, ТОВ "Воскресінецькі ковбаси", товариство) про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені у розмірі 702 031,09 грн з підстав їх несплати у добровільному порядку.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також КАС України) пунктом 2 ухвали суду про відкриття провадження від 08.01.2024 розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами.
05.02.2024 на адресу суду надійшов відзив товариства з обмеженою відповідальністю "Воскренсінецькі ковбаси", в інтересах якого діє Сливінський Олексій Анатолійович. В якому не погоджується із заявленими позовним вимогами, вважає їх необгрунтованиими, безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Середньооблікова чисельність штатних працівників відповідача у 2022 році склала 160 осіб. Відповідачем було подано податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, а в подальшому подані уточнюючі податкові розрахунки, що містили інформацію щодо працевлаштування інвалідів. З яких слідує, що середньообліклова чисельність штатних працівників за рік складала 160 осіб і відповідачем було дотримано квоту щодо працевлаштування інвалідів. При цьому, відповідачем не взято до уваги уточнюючі звіти, у зв`язку з чим допущено помилку при обрахунку кількості працевлаштованих інвалідів. Одночасно, представник позивача просить провести розгляд справи №300/64/24, у зв`язку з значною сумою адміністративно-господарської санкції заявленої до стягнення, в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. При цьому, будь-яких обґрунтувань щодо потреби розгляду даної адміністративної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, відповідачем не зазначено.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.02.2024 відмовлено в задоволенні клопотання представника товариства з обмеженою відповідальністю "Воскресінецькі ковбаси" про розгляд справи в загальному порядку з викликом сторін. Витребувано у товариства з обмеженою відповідальністю "Воскресінецькі ковбаси" належним чином засвідчені копії: наказів про прийняття на роботу у 2022 році осіб з інвалідністю; довідок до актів огляду МСЕК, пенсійних посвідчень осіб з інвалідністю, що працевлаштовані у 2022 році; повідомлення про прийняття працівників на роботу (осіб з інвалідністю) та квитанції про отримання даного повідомлення; перелік осіб з інвалідністю в хронологічному порядку, які працювали у 2022 році у товаристві з обмеженою відповідальністю "Воскресінецькі ковбаси" із зазначенням періодів роботи з "дд.мм.рррр" по "дд.мм.рррр".
Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, судом встановлено наступні обставини.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Воскресінецькі ковбаси" є юридичною особою, яка здійснює господарську діяльність та використовує найману працю.
Івано-Франківським обласним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю проведено аналіз діяльності товариства з обмеженою відповідальністю "Воскресінецькі ковбаси" на предмет дотримання вимог Закону України "Про зайнятість населення" та Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні".
Водночас, відповідач вимоги вказаних нормативних актів не виконав, що вбачається із розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю (надалі розрахунок) (а. с. 5).
Так, згідно із рядком 3 вказаного розрахунку, норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю для товариства з обмеженою відповідальністю "Воскресінецькі ковбаси" становить 6 осіб, у той же час відповідно до рядка 2, у роботодавця протягом 2022 року середньооблікова кількість осіб з інвалідністю становила 3 особи (а. с. 5).
Середньорічна зарплата штатного працівника у товаристві з обмеженою відповідальністю "Воскресінецькі ковбаси" становила 219110,71 грн. Середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу 160 осіб.
Отже, за непрацевлаштування трьох осіб з інвалідністю відповідачу було нараховано адміністративно-господарські санкції у сумі 657332,14 грн.
17.04.2023 о 13:30 розрахунок у формі електронного документа надіслано відповідачу через електронний кабінет на вебпорталі Пенсійного фонду України (зворотня сторона а. с. 5).
Несплата відповідачем адміністративно-господарських санкцій та пені стала підставою для звернення Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, що гарантують їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, визначаються Законом України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" №875-ХІІ від 21.03.1991 (надалі, також Закон №875-ХІІ).
Згідно з частиною третьою статті 18 Закону №875-ХІІ підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини третьої статті 18-1 Закону №875-ХІІ державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань.
Згідно з частинами першою та другою статті 19 Закону №875-ХІІ для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Отже, Законом передбачені гарантії соціального захисту осіб з інвалідністю шляхом встановлення особливих вимог щодо організації робочого місця для такої особи та покладення на підприємства обов`язку забезпечувати для осіб з інвалідністю належні та безпечні умови праці з урахуванням медичних показань.
Частиною першою статті 20 Закону №875-ХІІ визначено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Відповідно до частини другої статті 20 Закону №875-ХІІ порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120% річної облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.
Адміністративно-господарські санкції за незайняті особами з інвалідністю робочі місця не є податком, збором (обов`язковим платежем), обов`язкова сплата яких передбачена Конституцією України та іншими законами України, а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв`язку зі скоєнням правопорушення.
Відповідно до пункту 3.2 та підпунктів 3.2.1, 3.2.2, 3.2.5 Інструкції №286 середньооблікова кількість штатних працівників розраховується на підставі щоденних даних про облікову кількість штатних працівників, які повинні уточнюватись відповідно до наказів про прийом, переведення працівника на іншу роботу та припинення трудового договору. Облікова кількість штатних працівників за кожен день має відповідати даним табельного обліку використання робочого часу працівників, на підставі якого визначається кількість працівників, які з`явились або не з`явились на роботу. Середньооблікова кількість штатних працівників за місяць обчислюється шляхом підсумовування кількості штатних працівників облікового складу за кожний календарний день звітного місяця, тобто з 1 по 30 або 31 число (для лютого - по 28 або 29), включаючи вихідні, святкові та неробочі дні, і ділення одержаної суми на число календарних днів звітного місяця. Кількість штатних працівників облікового складу за вихідний, святковий і неробочий день приймається на рівні облікової кількості працівників за попередній робочий день. У випадку двох або більше вихідних чи святкових і неробочих днів підряд кількість штатних працівників облікового складу за кожний з цих днів приймається на рівні кількості працівників облікового складу за робочий день, що їм передував. При обчисленні середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу враховуються всі категорії працівників облікового складу, зазначені у пунктах 2.4, 2.5 цієї Інструкції, крім працівників, які перебувають у відпустках у зв`язку з вагітністю та пологами або для догляду за дитиною до досягнення нею віку, передбаченого чинним законодавством або колективним договором підприємства, включаючи тих, які усиновили новонароджену дитину безпосередньо з пологового будинку (підпункти 2.5.8 - 2.5.9 Інструкції). Облік цих категорій працівників ведеться окремо. Середньооблікова кількість штатних працівників за період з початку року (у тому числі за квартал, півріччя, 9 місяців, рік) обчислюється шляхом підсумовування середньооблікової кількості штатних працівників за всі місяці роботи підприємства, що минули за період з початку року до звітного місяця включно, та ділення одержаної суми на кількість місяців у цьому періоді, тобто відповідно на 2, 3, 4, ... 12.
Не включаються до облікової кількості штатних працівників працівники, прийняті на роботу за сумісництвом з інших підприємств (п.п. 2.6.1 п. 2.6 розділу 2 Інструкції №286).
Як слідує з матеріалів справи, на товаристві з обмеженою відповідальністю "Воскресінецькі ковбаси" у 2022 році були працевлаштовані особи з інвалідністю за основним місцем роботи:
- ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ), працював у періоди з 14.10.2022 по 10.11.2022 підсобним робітником (згідно наказу (розпорядження) про прийняття на роботу №383 від 14.10.2022) та є особою з інвалідністю ІІІ групи з 01.10.2021 (інвалід дитинства) та при повторному огляді інвалідність встановлена на строк до 01.12.2022, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №415777 від 03.11.2021 та посвідченням серії НОМЕР_13 від 10.10.2019.
Принагідно зауважити, що документального підтвердження проходження повторного переогляду, зокрема щодо ОСОБА_3 представником відповідача суду не надано.
Крім того, на вимогу суду представником відповідача подано суду повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту та квитанціями про отримання вище перейменованих осіб з інвалідністю.
Судом також встановлено, що ТОВ "Воскресінецькі ковбаси" подало 31.07.2023, до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області уточнюючі податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 4 квартали 2022 року, що містили інформацію щодо працевлаштування осіб з інвалідністю. Так, відповідно до уточнюючого податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 1 квартал 2022 року кількість працівників осіб з інвалідністю 2, 6, 6 у відповідних місяцях (січень, лютий та березень 2022 року). У таких же розрахунках за 2 квартал 2022 року 4, 4 та 4 осіб (квітень, травень та червень 2022 року), за 3 квартал 2022 року 8, 5 та 5 осіб (липень, серпень та вересень 2022 року), за 4 квартал 2022 року 5, 5 та 4 осіб (жовтень, листопад та грудень 2022 року).
Як встановлено судом вище, за період 2022 року відповідач фактично прийняв на роботу 9 осіб з інвалідністю.
Оскільки, вищевказані працівники - особи з інвалідністю, відпрацювали на товаристві у 2022 році різні періоди, враховуючи періоди документального підтвердження встановлення таким особам відповідних груп інвалідності (на підставі досліджених вище по тексту рішеннян довідок МСЕК та наказів на прийняття на роботу) середньооблікову кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність необхідно рахувати таким чином.
Як встановлено судом, штатні працівники, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, ТОВ "Воскресінецькі ковбаси" у звітному 2022 році відпрацювали, зокрема:
- ОСОБА_1 з 01.01.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 31.12.2022 365 днів;
- ОСОБА_2 з 01.01.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 31.12.2022 365 днів;
- ОСОБА_3 з 01.01.2022 по 30.09.2022 242 днів;
- ОСОБА_4 з 13.10.2022 по 28.12.2022 77 днів;
- ОСОБА_5 з 01.02.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 01.07.2022 151 день;
- ОСОБА_6 з 01.01.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 30.12.2022 333 дні;
- ОСОБА_7 з 01.02.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 15.11.2022 287 днів;
- ОСОБА_8 з 12.02.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 03.06.2022 112 днів;
- ОСОБА_9 з 14.10.2022 по 10.11.2022 28 днів.
Тобто, середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність, за 2022 рік (365+365+242+77+151+333+287+112+28) 1960 днів/365 днів=5,4, що становить 5 робочих місць, при нормативі робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю 6 осіб (160*4%).
Таким чином, ТОВ "Воскресінецькі ковбаси" не заповнило в 2022 році 1 (одне) робоче місце, призначене для працевлаштування осіб з інвалідністю.
В даній справі слід наголосити на положення частинами 1-3 статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" (в редакції Закону від 18.10.2022 за №2682-IX), за змістом яких забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.
Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань особи з інвалідністю, наявних у неї професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.
Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Аналогічні положення частини 3 статті 18 Закон №875-ХІІ містив і до 18.10.2022 впродовж всього 2022 року, зокрема, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно частини 10 статті 19 Закону вищевказаного Закону керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю несуть відповідальність у встановленому законом порядку.
В ході розгляду справи, ТОВ "Воскресінецькі ковбаси" не надало суду доказів на підтвердження обставин:
- виділення та створення робочого місця для працевлаштування іншої однієї особи з інвалідністю, у тому числі спеціальне робоче місце;
- створення на виділеному робочому місці (для відповідної особи з інвалідністю) відповідних умови праці, в тому числі з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством;
- подання до державної служби зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зокрема: з дня виникнення в потреби в підборі працівників з інвалідністю та/або з дати відкриття вакансій, на які можливе працевлаштування осіб з інвалідністю, в тому числі за період до 2022 року.
Згідно частини 10 статті 20 Закону №875-XII спори, що виникають із правовідносин за статтями 19 і 20 цього Закону, вирішуються Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю або в судовому порядку.
Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов`язкових платежів).
Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.
Як встановлено судом, в 2022 році середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу відповідача складала 160 осіб, кількість осіб з інвалідністю штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" становить 6 осіб.
Відповідно до частини першої статті 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.
Стаття 218 Господарського кодексу України передбачає, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.
Таким чином, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до учасника господарських відносин за порушення ним правил, встановлених законодавчими актами, при наявності в діях суб`єкту господарювання вини у вчиненні такого порушення та якщо ним не приймались заходи, спрямовані на недопущення господарського правопорушення.
При цьому, елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв`язку між самим порушенням та його наслідками.
Суд звертає увагу на те, що передбачена частиною першою статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" міра юридичної відповідальності у вигляді виникнення обов`язку здійснити грошовий платіж на користь Фонду соціального захисту інвалідів має наставати або 1) в разі невиділення та нестворення робочих місць 2) в разі безпідставної відмови у працевлаштуванні особи з інвалідністю, яка звернулася до роботодавця самостійно чи була направлена до нього державною службою зайнятості.
Вказані обставини свідчать про те, що ТОВ "Воскресінецькі ковбаси" в 2022 році вжило заходи для працевлаштування лише однієї особи з інвалідністю, при нормативі дві особи, а тому суд вважає, що наявні підстави для застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій, передбачених статтею 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", за одну непрацевлаштовану особу з інвалідністю на суму 219110,71 грн.
Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.
Стаття 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначає види судових витрат, відповідно до частини 1 якої, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини 2 цієї ж статті, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з пунктом 1 частини 3 зазначеної статті КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження надання адвокатом Сливінським Олексієм Анатолієвичем правничої допомоги та понесення відповідачем витрат надано:
- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001222 від 14.09.2017;
- копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АТ №1050785 від 02.02.2024.
Крім того, представником відповідача по тексту додаткових пояснень від 27.02.2024 в довільній формі повідомлено, що розрахунок суми судових витрат (детальний опис наданих послуг, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги) складає:
- зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції 5000 грн;
- збір доказів 5000 грн;
- збір та подання додаткових доказів, пояснень 5000 грн.
Разом із тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом пропорційності, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу (документів), витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України", від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, їх розмір є розумним та обґрунтованим.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Отже, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм їхньої дійсності та необхідності, а також критерієм розумності їхнього розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (пункт 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що розмір витрат на правничу допомогу, заявлений до відшкодування за рахунок позивача, є завищеним та неспівмірним із складністю справи.
Таким чином, суд, зважаючи на зміст відзиву на позовну заяву, викладеного на 1 аркуші; зміст додаткових пояснень викладених на сторінки; час, який необхідно затратити кваліфікованому юристу на підготовку усіх матеріалів цієї адміністративної справи; відсутність особливої складності такої адміністративної справи; долучення документальних доказів до відзиву та на виконання вимог ухвали суду від 14.02.2024 не спричинило труднощів, позаяк такі були в наявності товариства; відсутність документального підтвердження реальності понесених витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат; справа слухалась в порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін; наявність заперечень позивача щодо розміру витрат на правничу допомогу та підсумовуючи свої міркування з цього приводу, беручи до уваги часткове задоволення позовних вимог, вважає справедливим відшкодування у такій справі судових витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 5000 грн.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивачу та відповідачу рішення надіслати через підсистему "Електронний суд".

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (, вулиця Гуцульська, 9, місто Івано-Франківськ, 76007);

відповідач - товариства з обмеженою відповідальністю "Воскресінецькі ковбаси" (, вулиця Січових Стрільців, 2-В, село Воскресинці, Коломийський район, Івано-Франківська область, 78213).

Суддя Главач І.А.