Справа № 420/33487/23
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді - Бойко О.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання провести перерахунок та виплату грошової компенсації за невикористані 70 календарних днів додаткової щорічної відпустки, як учаснику бойових дій за 2019-2023 роки, грошової компенсації за невикористані 42 календарних днів основної щорічної відпустки, грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки з урахуванням додаткової винагороди 30000 гривень, вирішив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

І. Суть спору:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом позивача, ОСОБА_1 , до відповідача, Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування додаткової винагороди до складу місячного грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 70 календарних днів додаткової щорічної відпустки, як учаснику бойових дій за 2019 - 2023 роки;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 70 календарних днів додаткової щорічної відпустки, як учаснику бойових дій за 2019 - 2023 роки з урахуванням додаткової винагороди 30000 гривень з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування додаткової винагороди до складу місячного грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 42 календарних дні основної щорічної відпустки за 2021 - 2023 роки;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерах унок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 42 календарних дні основної щорічної відпустки з урахуванням додаткової винагороди 30000 гривень з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування додаткової винагороди до складу місячного грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2022 - 2023 роки;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2022 - 2023 роки з урахуванням додаткової винагороди 30000 гривень з урахуванням раніше виплачених сум.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція позивача

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідач при виплаті йому грошової компенсації за невикористані 70 календарних днів додаткової щорічної відпустки, як учаснику бойових дій за 2019-2023 роки, грошової компенсації за невикористані 42 календарних днів основної щорічної відпустки, грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки протиправно не враховував до його місячного грошового забезпечення щомісячну додаткову винагороду, яка виплачувалась позивачу щомісячно у період з лютого 2022 року по лютий 2022 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

При цьому, позивач звернув увагу, що аналіз норм Постанови № 168 з урахуванням фактичних обставин цієї справи, а саме виплати позивачу додаткової винагороди щомісячно, з моменту й установлення до моменту звільнення позивача з військової служби вказує на те, що передбачена Постановою № 168 додаткова винагорода відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має постійний характер. Те, що виплату зазначеної винагороди постановлено Кабінетом Міністрів України здійснювати на період воєнного стану жодним чином не спростовує притаманних їй ознак щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, позаяк воєнний стан, як правовий режим, не є одномоментним за своєю суттю, триває певний період до його скасування у встановленому порядку і протягом цього періоду виплата додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168 здійснюється щомісячно.

(б) Позиція відповідача

Відповідач не скористався своїм правом для подання відзиву на позовну заяву, належним чином та своєчасно повідомлений про розгляд вказаної справи.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

04.12.2023 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

IV. Обставини, встановлені судом

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.01.2018 № 18 позивача з 24.01.2018 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.02.2023 № 37 позивача з 11 лютого 2023 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, а з безкоштовного котлового забезпечення з 12 лютого 2023 року. Вказаним наказом, серед іншого, вирішено:

- виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані 42 дні основної щорічної відпустки за 2021-2023 роки;

- виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані 70 днів додаткової щорічної відпустки як учаснику бойових дій за 2019 2023 роки;

- виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік.

Крім того, вказаним наказом підтверджено, що позивач грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік отримувала.

Відповідач не заперечує, що виплата позивачу грошової компенсації за невикористані 70 календарних днів додаткової щорічної відпустки, як учаснику бойових дій за 2019-2023 роки, грошової компенсації за невикористані 42 календарних днів основної щорічної відпустки, грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки здійснювалась без обчислення їх розміру із урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

V. Джерела права та висновки суду.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не належить до задоволення. Свій висновок вмотивовує наступним чином.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється законом України 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 40 Закону № 2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до Законів України "Про Збройні Сили України", Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон України №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Так, частиною 2 статті 9 Закону України № 2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Положеннями пункту 1 постанови КМУ від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Право позивача на грошову компенсацію за невикористані 70 календарних днів додаткової щорічної відпустки, як учаснику бойових дій за 2019-2023 роки, грошову компенсацію за невикористані 42 календарних днів основної щорічної відпустки, грошову допомогу на оздоровлення за 2022-2023 роки підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Спірним питанням є склад грошового забезпечення військовослужбовців, з якого розраховується розмір вказаних виплат.

Щодо включення до складу грошового забезпечення додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" № 168 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - постанова № 168) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Вирішуючи питання, чи повинна входити до грошового забезпечення, з якого обраховуються грошова компенсація за невикористані дні додаткової щорічної відпустки, як учаснику бойових дій, грошова компенсація за невикористані дні основної щорічної відпустки, грошова допомога на оздоровлення за 2022-2023 роки, та чи інша виплата, слід встановити характер такої виплати (тимчасовий чи постійний).

Аналізуючи норми вказаної постанови, суд дійшов висновку про те, що додаткова винагорода є тимчасовою виплатою лише на період дії воєнного стану, при цьому її виплата залежить від певних умов. Тобто, така виплата не є постійною і не має систематичного характеру, а її розмір залежить як від днів безпосередньої військової служби, так і від безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Так, наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44 «Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 № 177/39233, перелік одноразових додаткових видів грошового забезпечення доповнено додатковою винагородою на період дії воєнного стану.

За таких обставин, додаткова винагорода, передбачена постановою №168, не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, який є складовим елементом грошового забезпечення при визначенні розмірів грошової компенсації за невикористані дні додаткової щорічної відпустки, як учаснику бойових дій, грошової компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки, грошової допомоги на оздоровлення.

При цьому, слід відмітити, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2021 у справі №825/997/17 викладена правова позиція щодо нарахування та виплати грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону №2011-XII, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, що була передбачена постановою Кабінету Міністрів України "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" від 22.09.2010 № 889 (далі - постанова № 889).

Однак такі висновки в даних спірних правовідносинах не можуть бути застосовані, оскільки постановою № 889 встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду (військовослужбовцям Державної прикордонної служби у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення), яка відповідала ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має постійний характер. Разом з тим, постановою № 168 запроваджено додаткову винагороду у розмірі до 30000,00 грн. та 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. Тобто така додаткова винагорода носить тимчасовий характер та її виплата передбачається лише у період дії воєнного стану на підставі наказів командирів (начальників), а її розмір залежить від завдань, які виконуються військовослужбовцем.

Разом з тим, жодним нормативно-правовим актом не передбачено включення до складу грошового забезпечення, з якого нараховується грошова компенсацію за невикористані дні додаткової щорічної відпустки, як учаснику бойових дій, грошова компенсацію за невикористані дні основної щорічної відпустки, грошова допомогу на оздоровлення такої додаткової винагороди, передбаченої постановою № 168.

Відтак, суд, проаналізувавши наведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, вважає, що відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу грошової компенсації за невикористані дні додаткової щорічної відпустки, як учаснику бойових дій, грошової компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки, грошової допомоги на оздоровлення, не врахувавши додаткову винагороду, передбачену постановою №168, діяв правомірно, оскільки до складу грошового забезпечення, з якого нараховується вказані виплати, включаються тільки винагороди, які мають постійний характер.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.

VI. Судові витрати

Враховуючи, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного адміністративного позову, питання щодо розподілу судових витрат у вказаній справі суд не вирішує.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 244-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Оксана БОЙКО

.