Справа № 420/23331/23
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/23331/23
Перша інстанція: суддя Білостоцький О.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного від 18 грудня 2023р. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Авіс» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2023р. ТОВ «ТД Авіс» звернулося до суду із позовом до ГУ ДПС в Одеській області, ДПС України, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН за №8856871/43360330 від 23.05.2023р.;

- зобов`язати ДПС України зареєструвати в ЄРПН податкову накладну за №3816 від 31.03.2023р..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним для реєстрації податкової накладної надано усі необхідні документи для підтвердження здійснення господарських операцій, проте відповідачем протиправно відмовлено у реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

При цьому, на думку позивача, оскаржуване рішення не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості актів індивідуальної дії, що, в свою чергу, впливає на можливість реалізації права або здійснення обов`язку позивача виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасувати рішення комісії ГУ ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН за №8856871/43360330 від 23.05.2023р. про відмову у реєстрації податкової накладної за №3816 від 31.03.2023р..

Зобов`язано ДПС України зареєструвати податкову накладну ТОВ «ТД Авіс» за №3816 від 31.03.2023р. в ЄРПН датою її фактичного подання.

Стягнуто з ГУ ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ТОВ «ТД Авіс» суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 2 684грн..

Не погодившись із даним рішенням суду, ГУ ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «ТД Авіс» було надано усі необхідні для реєстрації накладної первинні документи податкового та бухгалтерського обліку, які підтверджують реальність господарських операцій, проте, податковим органом не надано належної оцінки цим первинним документам, що і стало помилковою підставою для висновку про нереальність господарських операцій позивача та про відмову в реєстрації спірної податкової накладної в ЄРПН.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що ТОВ «ТД Авіс» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами діяльності товариства є: 46.45 оптова торгівля парфумними та косметичними товарами (основний); 73.20 дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки; 73.11 рекламні агентства; 70.22 консультування з питань комерційної діяльності й керування; 52.10 складське господарство; 46.90 неспеціалізована оптова торгівля; 46.74 оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткуванням і приладдям до нього; 46.73 оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 46.49 оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 46.46 оптова торгівля фармацевтичними товарами; 46.44 оптова торгівля фарфором, скляним посудом і засобами для чищення; 46.39 неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

При здійсненні господарської діяльності, між ТОВ «ТД Авіс» (як постачальником) та ТОВ «ІТРІЙ» (як покупцем) було укладено договір поставки за №1-ПП/2021 від 5.04.2021р. (надалі Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору, постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти й оплатити продукцію (продукти, дитяче харчування, хімія, косметика) (далі - товар), відповідно до заявок покупця, в асортименті та кількості, що зазначені в видаткових накладних, які є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно п.1.2 Договору конкретна номенклатура, асортимент, кількість та ціна товару, що постачається і є предметом даного договору, буде узгоджуватися сторонами у відповідній заявці (замовлені) покупця. Така заявка може подаватися покупцем шляхом направлення постачальникові відповідного листа (поштою, електронною поштою) або телефонним зв`язком. Заявка обов`язково повинна містити дані, щодо асортименту та кількості товару.

За п.2.1 Договору поставка товару здійснюється протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту одержання постачальником заявки від покупця, яка відповідає вимогам п.1.2. даного Договору, транспортом та за рахунок постачальника.

Відповідно до п.2.4 Договору товар, що постачається, повинен супроводжуватися наступними документами: видатковою накладною; податковою накладною (надається в електронному вигляді та зареєстрована належним чином відповідно до Законодавства України, товарно-транспортною накладною; сертифікатом якості, сертифікатом відповідності та інша технічна документація (надаються на паперовому носію при першій поставці товару, у випадку змін у документах, що підтверджують якість товару, паперовий носій документів надається повторно при поставці наступної партії товару або за письмовою вимогою покупця надсилається на електронну адресу).

За п.3.1 Договору загальна сума даного договору визначається загальною вартістю товарів (сумою видаткових накладних), які поставлені протягом строку дії даного договору.

Відповідно до п.3.4 Договору покупець у платіжних документах обов`язково повинен вказати номер видаткової накладної на поставку товару.

Згідно п.3.7 Договору для зручності розрахунків сторони проводять звірку взаєморозрахунків кожного 10-го (десятого) числа поточного місця за попередній місяць, з обов`язковим підписанням акту звірки взаємних розрахунків.

На виконання умов даного договору №1-ПП/2021 від 5.04.2021р., ТОВ «ТД Авіс» 31.03.2023р. на адресу контрагента поставило товар (шпаклівка, герметик, стяжка, грунтівка, ґрунтуюча фарба, еластичний водостійкий кольоровий шов, інтер`єрна акрилова фарба, інтер`єрна латексна фарба, клей для керамічної плитки, клеюча суміш, мастика гідроізоляційна однокомпонентна, піна монтажна, суміш будівельна, суміш для анкеровки, суміш для кладки газобетону, суміш ППС/МВ, штукатурка цементна, вологопоглинач, змінні таблетки, клей-піна, клей-герметик, концентрат, очисник піни, монтажний клей для декору, піна побутова, батарейки, піна професійна, клей контактний, алкидна емаль, барви, ґрунт, емаль для дерева та металу, колорант, лазур, розчинник, клей епоксидний, фасадна фарба, стрічка-ущільнювач, стріча тефлонова) на суму 455 678,1грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною за №26551 від 31.03.2023р..

Також, позивачем до податкового органу було надано товарно-транспортну накладну за №26551 від 31.03.2023р., що підтверджує факт перевезення вищезазначеного товару ТОВ «ІТРІЙ». Крім того, позивачем був наданий до суду акт звірки взаємних розрахунків за період з 1.01.2023р. по 24.05.2023р. між ТОВ «ТД Авіс» та ТОВ «ІТРІЙ» за договором №1-ПП/2021 від 5.04.2021р..

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що постачальником позивачу товару є товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «ХЕНКЕЛЬ БАУТЕХНІК (Україна)», що підтверджується наявними в матеріалах справи копією договору №125/01 від 2.01.2021р., видатковою накладною №, товарно-транспортною накладною № від 19.04.2021р., актом звіряння розрахунків та оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 281 за січень-квітень 2023р..

Крім того, позивачем до суду була надана копія договору відповідального зберігання №ВЗ-881/21 від 15.09.2021р. між позивачем та ТОВ «РАЙЗ ЛОГІСТІК», відповідно до якого ТОВ «РАЙЗ ЛОГІСТІК» зобов`язується приймати і зберігати майно позивача, а також повертати позивачу відповідне майно в схоронності в обумовлений даним договором строк, або на першу вимогу позивача. Виконання вказаного договору також підтверджується наявними в матеріалах справи додатками до договору, актом звірки взаємних розрахунків за період з 1.01.2023р. по 22.05.2023р., актом надання послуг №123 від 31.03.2023р., платіжною інструкцією №7150 та акт звіряння розрахунків.

Як вбачається із матеріалів справи, що ФОП ОСОБА_1 , як орендодавцем, передано позивачу нежитлове приміщення (офісне) в оренду з правом користування земельною ділянкою площею 150кв.м, що підтверджується наявними в матеріалах справи копією договору оренди нежитлового приміщення №5/2021 від 1.04.2021р., актом прийому-передачі об`єкта оренди за договором №5/2021 від 1.04.2021р. та актом надання послуг №60 від 31.03.2023р..

Також, позивачем було надано до суду повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані із оподаткуванням або через які провадиться діяльність, відповідно до якого таким об`єктом є офіс за адресою: м.Одеса, вул.Миколи Боровського, 1/12.

За фактом першої події, а саме поставки ТОВ «ІТРІЙ» вищезазначеного товару ТОВ «ТД Авіс» виписало та подало на реєстрацію в ЄРПН податкову накладну за №3816 від 31.03.2023р. на суму 455 678,1грн..

Вищезазначена податкова накладна, складена позивачем, згідно квитанції від 12.04.2023р. та була доставлено до ДПС України, але її реєстрацію було зупинено з посиланням на положення п.201.16 ст.201 ПК України.

У вказаній квитанції зазначено, що обсяг постачання товару/послуги 1602 дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Запропоновано позивачу надати пояснення та копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На виконання приписів зазначеної квитанції ДПС, ТОВ «ТД Авіс» засобами електронного сервісу М.E.DOC було направлено повідомлення до ГУ ДПС в Одеській області про подання пояснень та копії первинних документів щодо податкової накладної за №3816 від 31.03.2023р..

В наданих на адресу податкового органу поясненнях (вих.№22 від 19.05.2023р.) позивачем було зазначено, що він є дистриб`ютором парфумних та косметичних засобів, дитячого харчування. Основним видом діяльності підприємства є оптова торгівля КВЕД 46.45 та КВЕД 46.90, КВЕД 46.74, КВЕД 46.73, КВЕД 46.49, КВЕД 46.46, КВЕД 46.44, КВЕД 46.39, 52.10, КВЕД 70.22, КВЕД 73.11, КВЕД 73.20. Постачання продукції до ТОВ «ІТРІЙ» здійснюється на постійній довготривалій основі згідно договору поставки №1-ПП/2021 від 5.04.2021р..

Також, у поясненнях було зазначено, що на підприємстві провели аналіз придбання і продажу товару «Ceresit Інтер?єрна латексна фарба д/кухні та ванної кімнати IN56 Іл» і виявили, що даного товару на складі було у достатній кількості (згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 281), також було виявлено, що при придбанні товару з кодом УКТЗЕД сталась технічна помилка, по якій замість вірних кодів, в програму внесли код 1602. Товар з кодом ТОВ «ТД Авіс» купує на постійній договірній основі у ТОВ з ІІ «ХЕНКЕЛЬ БАУТЕХНІК (Україна) згідно договору поставки №125/01 від 2.01.2021р.. У поясненнях також було додатково зазначено, що вищевказану помилку можливо виправити розрахунком коригування на зміну номенклатури, що і буде зроблено позивачем після реєстрації спірної накладної.

Проте, рішенням комісії ГУ ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН за №8856871/43360330 від 23.05.2023р. позивачу було відмовлено у реєстрації податкової накладної №3816 від 31.03.2023р. в ЄРПН з підстав надання платником податку копій документів, складених із порушенням законодавства. У додатковій інформації зазначено, що такими документами є первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявних типових форм та галузевої специфікації, накладні.

Не погодившись із зазначеним рішенням та вважаючи його протиправним і необґрунтованим, позивач звертався зі скаргою до ДПС України.

Разом з тим, 9.06.2023р. ДПС України скаргу товариства залишило без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Підставою залишення скарги без задоволення зазначено ненадання платником податку копій договорів, зокрема, зовнішньоекономічних контрактів з додатками до них, та копій розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків.

Не погодившись із зазначеним рішенням податкового органу та вважаючи, що до податкового органу позивачем надано повний та вичерпний перелік документів, який відображає всі аспекти господарської операції між товариством та його контрагентом, позивач звернувся із відповідним позовом до суду.

Перевіряючи правомірність прийняття рішення податкового органу, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує його протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями п.201.1 ст.201 ПК України встановлено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Приписами п.201.10. ст.201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених п.201.1 цієї статті та/або п.192.1 ст.192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до п.201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

В свою чергу положення п.201.16. ст.201 ПК України визначають, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному КМУ.

Відповідно до п.п.10,11 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою КМУ №1165 від 11.12.2019р., (далі Порядок №1165) у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів відповідно до Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Мінфіну від 12 грудня 2019р. № 520.

Відповідно до п.п.4,5 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних /розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженому наказом Мінфіну 12 грудня 2019р. №520 (далі - Порядок №520) у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі. Перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Відповідно до п.п.9,11 Порядку №520 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня. Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі; та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку; та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Верховний Суд за результатами аналізу наведених норм у постановах від 18 листопада 2021р. у справі № 380/3498/20, від 20 січня 2022р. у справі № 140/4162/21 дійшов висновку, що чинними нормативно-правовими актами визначено вичерпний перелік підстав, які можуть слугувати підставою для прийняття рішення про відмову у реєстрації податкових накладних.

При цьому, як підтверджується змістом п.5 Порядку №520, передбачений цим пунктом перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, не є вичерпним.

Здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій контролюючого органу.

Суб`єкти владних повноважень, ухвалюючи рішення, якими, зокрема, обмежується права платника податків, повинні уникати надмірного формалізму. Обсяг документів, які надаються платниками податку на додану вартість з метою усунення сумнівів у контролюючих органів щодо легальності відповідної операції за наслідками якої складено податкову накладну, яку подано для реєстрації якої в ЄРПН і, хоч і є визначеним у Порядку №520, проте завжди є унікальним та залежить від організації господарських взаємовідносин між суб`єктами господарювання, змісту договірних відносин між такими, а також особливостями законодавчого врегулювання діяльності тієї чи іншої сфери бізнесу. Саме за результатами детального дослідження змісту документів (в тому числі договору), наданих на підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній, можливим є формування висновків щодо можливості чи неможливості реєстрації є ЄРПН податкової накладної, реєстрація якої була зупинена згідно із відповідною квитанцією.

У постанові від 3 листопада 2021р. у справі № 360/2460/20 Верховний Суд за наслідками аналізу положень Порядку №520 зазначив, що можливість надання платником податків переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків з зазначенням необхідності надання документів за переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не довільно, на власний розсуд.

Як вбачається із матеріалів справи, що у квитанціях, якими ТОВ «ТД Авіс» повідомлено про зупинення реєстрації спірної податкової накладної, податковим органом запропоновано платнику податків надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН / РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН, проте в цих квитанціях не вказано конкретного переліку документів, які необхідно надати платнику податків.

Згідно із пунктом 6 Порядку №520 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування. Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складено на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображено однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДКПП)).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, що на виконання вимог цієї норми ТОВ «ТД Авіс» направлено до податкового органу пояснення разом із документами на підтвердження операцій із контрагентом. Необхідно звернути увагу на те, що податковий орган у своїй квитанції не конкретизував, саме які документи позивач мав надати йому, а після отримання, наданих позивачем документів, ніяких додаткових документів від позивача не вимагав.

Як вбачається із оскаржуваних рішень, податковий орган відмовив ТОВ «ТД Авіс» в реєстрації податкової накладної з підстав ненаданням платником податку копій документів: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження, продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (документи, які не надано, підкреслити).

Під час розгляду даної справи, позивачем, на підтвердження своїх тверджень, були надані відповідні докази та документи, а саме ті документи, які товариством було надано ДПС при подачі спірної податкової накладної.

Розглянувши надані документи, судова колегія вважає, що ТОВ «ТД Авіс» було надано до податкового органу: весь перелік первинних документів на підтвердження реальності господарських операцій та у податкового органу при дослідженні вказаних документів не виникало питань щодо їх оформлення чи фіктивності.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення адміністративного позову ТОВ «ТД Авіс» та скасування оскаржуваного рішення податкового органу про відмову у реєстрації податкової накладної, оскільки позивачем надано усі необхідні документи, які підтверджують факт здійснення господарських операцій за поданими податковими накладними, а податковим органом не доведено протилежне.

Апеляційний суд також враховує, що Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 12 листопада 2019р. у справі за №816/2183/18, від 18 лютого 2020р. у справі за №360/1776/19, від 27 квітня 2020р. у справі за №360/1050/19, від 18 червня 2020р. у справі за №824/245/19-а та ряді інших наголошував на тому, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинно підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

Приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарської операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарської операції може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. У свою чергу, при реєстрації податкової накладної фактично проводиться моніторинг операції чи платника податків лише за зовнішніми (формальними) критеріями.

Окрім того, судова колегія зазначає, що доводи податкового органу щодо ненадання позивачем певних документів наведені лише у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі, та не були відомі платнику податків під час зупинення реєстрації ПН та прийняття відповідачем рішень про відмову реєстрації ПН.

Також, в апеляційній скарзі податковий органу зазначає про те, що хоча такі документи й не зазначені у переліку, що наведений у пункті 5 Порядку №520, однак позивачем в підтвердження реальності відображених у податкових накладних господарських операцій також не було надано бухгалтерського документа (наприклад, оборотно-сальдових відомостей, аналізів або карток по субрахункам рахунків 10, 15, 30, 31, 36, 66, 90, 93 тощо, плану рахунків бухгалтерського обліку (або їх аналогів відповідно до Спрощеного плану рахунків), які б свідчили про зміну активів та пасивів підприємства внаслідок проведення зазначених господарських операцій, що б сприяло підтвердженню настання реального економічного ефекту для позивача від господарських операцій, відображуваних у податкових накладних Позивача (наявність ділової мети)).

То, судова колегія вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки як квитанції про зупинення реєстрації податкових накладних, так і спірні рішення, не містять посилання та вимоги про необхідність надання та ненадання позивачем зазначених документів.

При цьому, судова колегія зазначає, що відповідно до абз.11 ст.1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч.1 ст.9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Схоже визначення первинних документів міститься також і в Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88.

У п.2.1 Положення вказано, що первинні документи це документи, створені в письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження й дозволи адміністрації (власника) на їх проведення

Оборотно-сальдова відомість один із стандартних (загальних) звітів, який містить для кожного рахунку залишки на початок та на кінець періоду та обороти за дебетом і кредитом за обраний період та формується на підставі первинних документів. Не є первинними документами й аналізи або картки по субрахунках рахунків 10, 15, 30, 31, 36, 66, 90, 93, плани рахунків бухгалтерського обліку тощо, про ненадання яких зазначає відповідач.

З урахуванням вищезазначеного, а також факту того, що ТОВ «ТД Авіс» не надало до контролюючого органу документів, які є обов`язковими реквізитами до договору оренди нерухомого майна, відповідач зробив висновок, що документи, надані Позивачем, є сумнівними та ймовірно складені з порушенням законодавства.

Однак, з огляду на вищевикладене, судова колегія вважає, що доводи податкового органу щодо надання платником податку копій первинних документів, складених/оформлених із порушенням законодавства, не відповідають дійсним обставинам справи.

Так, судова колегія вважає, що висновки податкового органу ґрунтується на припущеннях «документи, надані Позивачем, є сумнівними та ймовірно складені з порушенням законодавства».

Отже, позиція ДПС не дає чіткого розуміння обставин, за яких було прийняте негативне для платника податку рішення.

При цьому, спірні рішення не обґрунтовані фактом ненадання / часткового надання додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Єдиному реєстрі податкових накладних, при отриманні повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, платником податку.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що з матеріалів справи не вбачається, що податковим органом було направлено повідомлення до ТОВ «ТД Авіс» про необхідність надання додаткових пояснень та / або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, за формою згідно з додатком 2 до Порядку №520, з пропозицією щодо надання додаткових пояснень та копій документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/ розрахунку коригування.

Отже, неможливо встановити, що саме порушив позивач, а саме: товариством надано копії документів, що складені з порушенням законодавства, чи документи є недостатніми, або документи надано у недостатній кількості та складені з порушенням законодавства.

Надаючи правову оцінку прийнятим комісією ГУ ДПС рішенням про відмову у реєстрації ПН, судова колегія зазначає про те, що контролюючий орган визначив лише загальні підстави прийняття такого рішення, не зазначивши конкретної інформації щодо причин та підстав його прийняття.

На вирішення питання щодо правомірності оскаржуваних рішень про відмову у реєстрації ПН впливає й той факти, що недотримання податковим органом вимог законодавства на етапі зупинення реєстрації щодо оформлення квитанції прямо вказує на те, що рішення, яке прийняте на наступному етапі, тобто рішення Комісії про відмову у реєстрації ПН, теж не є законним.

Аналогічна правова позиція висловлена і Верховним Судом у постановах від 22.07.2019р. у справі за №815/2985/18, від 10.04.2020р. у справі за №819/330/18, висновки якого, в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Також, в апеляційній скарзі представник податкового органу звернув увагу на те, що станом на момент зупинення податкових накладних у позивача відсутня прийнята таблиця даних платника податку із зазначеним кодом УКТЗЕД/ДКПП 1602 як таким, що на постійній основі постачається/виготовляється.

Водночас, судова колегія зазначає, що згідно п.12 Порядку №1165, подання до ДПС таблиці даних платника податку за встановленою формою (додаток 5) є правом платника податку (а не обов`язком) для безумовної реєстрації ПН. Тобто законодавець надав право платнику податків подати Таблицю даних платника податку на додану вартість та якщо вона буде врахована, це є підставою для безумовної реєстрації податкової накладної. В іншому випадку діють загальні правила щодо реєстрації податкової накладної. Відсутність не врахованої Таблиці не є безумовною підставою для зупинення податкової накладної.

Отже, контролюючий орган не довів обґрунтованості відмови позивачу у реєстрації поданих розрахунків коригування.

Також, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що в своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п.120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п.128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява №21151/04, п.72, від 8 квітня 2008р., і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява №10373/05, п.51, від 15 вересня 2009р.). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п.74, від 20 травня 2010р., і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п.37, від 25 листопада 2008р.) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п.128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п.119).

Крім того, Резолюцією Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977р. урядам держав-членів рекомендовано керуватися у своєму праві й адміністративній практиці принципами, які наводяться у додатку до цієї резолюції.

Ці принципи застосовуються для захисту осіб, як фізичних, так і юридичних, в адміністративних процедурах відносно будь-яких індивідуальних заходів або рішень, які були прийняті в ході здійснення публічної влади і які за своїм характером безпосередньо впливають на їхні права, свободи або інтереси (адміністративні акти).

В ході реалізації цих принципів слід ураховувати належним чином вимоги щодо належного та ефективного управління, а також інтереси третіх сторін та основні публічні інтереси. У випадках, коли вимоги зумовлюють необхідність внесення змін або вилучення одного чи більше принципів у конкретних випадках або в специфічних сферах публічної адміністрації, слід докласти всіх можливих зусиль, відповідно до фундаментальних цілей цієї резолюції, для досягнення якомога вищого ступеня справедливості.

Такими принципами, згідно з Додатком до Резолюції, зокрема, є:

- право бути вислуханим, що означає, що щодо будь-якого адміністративного акту, який за своїм характером може несприятливо впливати на права, свободи або інтереси особи, така особа може пред`явити факти й аргументи та, у відповідних випадках, докази, що будуть ураховані адміністративним органом;

- виклад мотивів, що означає, що якщо адміністративний акт є таким, що за своїм характером несприятливо впливає на права, свободи або інтереси особи, така особа отримує інформацію про мотиви, на яких він ґрунтується. Інформація про мотиви зазначається в акті або передається відповідній особі, за її запитом, у письмовій формі протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає, що дії Комісії ГУ ДПС в Одеської області по прийняттю спірного рішення, в якому не наведено мотиви його ухвалення свідчать про порушення відповідачем як принципу належного урядування, так і принципів, закріплених в Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977р., а також свідчать про непрозорість та непередбачуваність дій відповідача, що перешкоджають можливості платника податків планувати в подальшому свою господарську діяльність.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: І.О. Турецька

Л.П. Шеметенко