Справа № 140/36345/23
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/36345/23 пров. № А/857/3229/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

з участю секретаря судового засідання Вовка А. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року (прийняте в м. Луцьку суддею Сорокою Ю. Ю.; дата складення рішення в повному обсязі не вказана) в адміністративній справі № 140/36345/23 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі також - ГУ ПФУ у Волинській області) звернулося до Волинського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило:

- скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Трофимюка П. В. у виконавчому провадженні № 73211989 про накладення на ГУ ПФУ у Волинській області штрафу в розмірі 5100 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що оскаржувана постанова про накладення штрафу є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позаяк на виконання судового рішення ГУ ПФУ у Волинській області провело нарахування за період з 08 листопада 2022 року по ЗО вересня 2023 року, з 01 жовтня 2023 року виплата підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру відповідно до статті 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» проводиться щомісячно без обмеження строком. Виплата нарахованих коштів буде здійснена в межах бюджетних асигнувань на цю мету.

Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.11.2020 у справі № 200/9195/19-а, керуючись пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ, яким встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, крім розрахунку щорічного обсягу фінансування статутної діяльності політичних партій, на виконання рішення суду проведено нарахування підвищення як непрацюючому пенсіонеру з 08 листопада 2023 року в розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на 01 січня 2022 року в розмірі 4962 грн, з 01 січня 2023 в розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на 01 січня 2023 року - 5368 грн.

Відтак, у державного виконавця були відсутні правові підстави для винесення постанови про накладення штрафу. Вказана доплата до пенсії ОСОБА_1 здійснюється щомісячно разом з основною пенсією.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправною і скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Трофимюка П. В. від 15 грудня 2023 року у виконавчому провадженні № 73211989 про накладення на ГУ ПФУ у Волинській області штрафу у розмірі 5100 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, який вказав, що суд першої інстанції не врахував формулювання рішення Волинського оружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року в справі № 140/10243/23, яким було зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 08.11.2022 нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік).

Територіальний орган Пенсійного фонду не надав доказів на підтвердження вжиття ним будь-яких конкретних заходів, направлених на реальне виконання рішення - нарахування та виплату підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат, суду, лише від 21.12.2023 рішенням № 80, тобто після накладення штрафу здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_1 , однак з урахуванням величини прожиткового мінімуму станом на 01 січня календарного року виплати пенсії, а не мінімальної заробітної плати.

За вказаних умов нарахування щомісяця суми підвищення до пенсії у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та її виплати пенсіонеру пенсійним органом не здійснено; органу державної виконавчої служби не надано доказів вжиття заходів зі сторони боржника для повного і своєчасного виконання рішення суду.

Тому суд першої інстанції безпідставно посилався у своєму рішенні на порушення прав позивача як боржника у виконавчому проваджені державним виконавцем, оскільки виплачується стягувану лише підвищення до пенсії у розмірі двох прожиткових мінімумів доходів громадян, про що вказано у скасованій судом постанові про накладення штрафу від 15 грудня 2023 року.

З врахуванням викладеного, вважаючи, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та необґрунтовано скасував і визнав незаконною оскаржувану постанову про накладення штрафу, апелянт просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ГУ ПФУ у Волинській області.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Як встановлено судом, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року у справі № 140/10243/23 позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Волинській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ.

Зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 08 листопада 2022 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік).

16 серпня 2023 року Волинський окружний адміністративний суд видав ОСОБА_1 виконавчий лист № 13315/2023 у справі № 140/10243/23 про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 08 листопада 2022 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік).

03 листопада 2023 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Трофимюк П. В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 73211989 з виконання виконавчого листа за № 13315/2023, виданого Волинським окружним адміністративним судом 16 серпня 2023 р.

У повідомленні про виконання рішення суду від 16 листопада 2023 року ГУ ПФУ у Волинській області зазначило, що на виконання рішення суду проведено нарахування за період з 08 листопада 2022 року по 30 вересня 2023 року в сумі 53 424,20 грн. Виплата нарахованих коштів буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. З 01 жовтня 2023 року виплата доплати до пенсії ОСОБА_1 здійснюється щомісячно разом з основною пенсією.

15 грудня 2023 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Трофимюк П. В. виніс постанову про накладення штрафу на ГУ ПФУ у Волинській області у розмірі 5100 грн за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення.

Підставою для застосування штрафу державний виконавець вказав, що з доданого до заяви стягувана ОСОБА_1 розрахунку від 28.08.2023 10:11, рішення № 80 від 29.08.2023 видно, що територіальним органом Пенсійного фонду здійснено нарахування та виплату щомісяця підвищення до пенсії із застосуванням двох прожиткових мінімумів станом на 01 січня 2022 року, але не розміру двох мінімальних заробітних плат станом на 01 січня календарного року виплати пенсії, - отже не так, як про це вказано у виконавчому листі № 13315/2023, виданому 16.08.2023.

Вважаючи зазначену постанову неправомірною, ГУ ПФУ у Волинській області оскаржило її до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що при виконанні рішення суду у справі № 140/10243/23 як розрахункову величину для визначення розміру доплати до пенсії позивачем правомірно застосовано розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Водночас, в оскаржуваній постанові про накладення штрафу підставою для її прийняття зазначено про не застосування пенсійним органом при виконанні рішення суду розміру двох мінімальних заробітних плат станом на 01 січня календарного року виплати пенсії, як вказано у виконавчому листі № 13315/23. Проте, такі підстави не узгоджуються з доводами відзиву про те, що штраф застосований у зв`язку з неврахуванням боржником зміни щороку розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відтак, постанова про накладення штрафу з підстав, зазначених у ній, прийнята протиправно та підлягає скасуванню, позаяк розрахунковою величиною при обрахунку підвищення до пенсії стягувачу є прожитковий мінімум для працездатних осіб, як передбачено пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774-VIII.

Всупереч приписам статті 77 КАС України, відповідач не довів правомірність спірної постанови, факт порушення прав позивача знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, а тому адміністративний позов необхідно задовольнити повністю.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з таких підстав.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Вказане узгоджується з приписами частин першої - третьої статті 14 КАС України, відповідно до яких судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Також частинами першою, другою статті 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

А відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (пункти 1, 16 частини третьої вказаної статті).

Згідно з частиною шостою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

А частиною четвертою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» на сторону виконавчого провадження покладено обов`язок невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Частинами п`ятою, шостою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частин першої, другої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

А статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення Закону України «Про виконавче провадження», суд зазначає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин, тобто коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Отже, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлено факт невиконання (неналежного виконання) боржником судового рішення без поважних причин.

Як зазначено вище, виконавче провадження № 73211989 з виконання виконавчого листа за № 13315/2023, виданого Волинським окружним адміністративним судом 16 серпня 2023 року, було відкрите 03 листопада 2023 року.

Боржник, отримавши постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, зобов`язаний був повідомити про виконання рішення суду та надати докази такого виконання протягом 10 робочих днів.

Зі змісту рішення про перерахунок пенсії № 80 (виконане 21.12.2023) видно, що на виконання рішення суду у справі № 140/10243/23, а також на опрацювання постанови про накладення штрафу ОСОБА_1 проведено нарахування підвищення до пенсії (стаття 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи») від прожиткового мінімуму станом на 01 січня 2022 року та станом на 01 січня 2023.

Місячна сума підвищення з 08.11.2022 - 30.11.2022, 01.12.2022 - 31.12.2022 становить 4962,00 грн, а з 01.01.2023 - 31.12.2023 та щ 01.01.2024 довічно 5368,00 грн.

Отже, ГУ ПФУ у Волинській області рішенням № 80 від 21.12.2023 здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму станом на 01 січня календарного року.

Також у повідомленні про виконання рішення суду від 16 листопада 2023 року ГУ ПФУ у Волинській області зазначило, що виплата нарахованих коштів буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. З 01 жовтня 2023 року виплата доплати до пенсії ОСОБА_1 здійснюється щомісячно разом з основною пенсією.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 24 січня 2018 року в справі № 405/3663/13-а, невиконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Тому, відсутність бюджетного асигнування та фактичної відсутності коштів у боржника, ні суд, ні державний виконавець не ставить у вину позивачу, за невиконання судового рішення без поважних причин і така причина в оскаржуваному рішенні про накладення штрафу не вказана.

Натомість, в оскаржуваній постанові від 15 грудня 2023 року про накладення штрафу за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення підставою для застосування штрафу вказано те, що з доданого до заяви стягувана ОСОБА_1 розрахунку від 28.08.2023 10:11, рішення № 80 від 29.08.2023 видно, що боржник здійснив нарахування та виплату щомісяця підвищення до пенсії із застосуванням двох прожиткових мінімумів станом на 01 січня 2022 року, але не розміру двох мінімальних заробітних плат станом на 01 січня календарного року виплати пенсії, - отже не так, як про це вказано у виконавчому листі № 13315/2023, виданому 16.08.2023.

Також колегія суддів не погоджується з рішенням ГУ ПФУ у Волинській області в частині нарахування та виплати позивачу підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із застосуванням як розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, як і не погоджується з висновками суду першої інстанції в тому, що боржник належним чином виконав судове рішення.

Так, суд першої інстанції зазначив, що ГУ ПФУ у Волинській області при виконанні рішення суду у справі № 140/10243/23 як розрахункову величину для визначення розміру доплати до пенсії правомірно застосувало розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому суд першої інстанції взяв до уваги норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII, який набрав чинності 01.01.2017, та за змістом пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року.

Також суд покликався на постанову Великої Палати Верховного Суду, яка в пункті 58 постанови від 11 грудня 2019 року у зразковій справі № 240/4946/18 вказала, що за загальним правилом дії норм права у часі, у зв`язку з набранням чинності Законом № 1774-VIII, яким установлено розрахункову величину для визначення посадових окладів, заробітної плати працівників та інших виплат і заборонено застосовувати мінімальну заробітну плату після набрання чинності цим Законом, положення статті 37 Закону № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо обчислення щомісячної грошової допомоги у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.

Отже, як підсумував суд першої інстанції, вказаного правового підходу щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини необхідно дотримуватися і при визначенні конкретного розміру підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, передбаченого статтею 39 Закону № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Проте, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та діями відповідача на виконання рішення суду, позаяк при виконанні рішення суду ГУ ПФУ у Волинській області повинно було врахувати той спосіб захисту порушеного права, який визначений у резолютивній частині рішення суду, яке не було змінене чи скасоване і набрало законної сили, а саме те, що в резолютивній частині рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року у справі № 140/10243/23 зазначено про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 08 листопада 2022 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік), а не розмірі двох прожиткових мінімумів встановлених на 1 січня відповідного календарного року, як про це зазначило ГУ ПФУ у Волинській області в рішенні про перерахунок пенсії № 80.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в тому, що державний виконавець правомірно наклав штраф на ГУ ПФУ у Волинській області у зв`язку з невиконанням судового рішення без поважних причин.

А суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позовні вимоги ГУ ПФУ у Волинській області є обґрунтованими та необґрунтовано визнав неправомірною та скасував постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Трофимюка П. В. у виконавчому провадженні № 73211989 про накладення на ГУ ПФУ у Волинській області штрафу в розмірі 5100 гривень.

Тобто, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року в адміністративній справі № 140/36345/23 скасувати.

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови про накладення штрафу відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 14 березня 2024 року.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду