Справа № 640/10219/20
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2024-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2024 року справа №640/10219/20

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом до Державної міграційної служби України (ДМС України), в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №348 від 23.12.2016 в частині визнання недійсним (анулювання) бланку паспорта громадянина України НОМЕР_1 та бланку паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 ;

- зобов?язати відповідача проінформувати Адміністрацію Державної прикордонної служби України, Службу безпеки України, Національну поліцію України, Міністерство закордонних справ України та Національний банк України про скасування наказу Державної міграційної служби України №348 від 23.12.2016 в частині визнання недійсним (анулювання) бланку паспорта громадянина України НОМЕР_1 і бланку паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , та необхідність вилучення із баз даних загублених, викрадених та оголошених недійсними документів, відомостей про визнання недійсними (анулювання) паспорта громадянина України НОМЕР_1 та паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , а також вилучити відомості про визнання недійсними (анулювання) цих паспортів із відповідної бази даних Державної міграційної служби України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та проведення судового засідання.

21.06.2023 від Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла адміністративна справа №640/10219/20 на виконання Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду».

21.06.2023 протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями цю справу передано на розгляд судді Журавлю В.О. та ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 (суддя ОСОБА_2) відкрито провадження у справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 03.10.2023 №949/0/15-23 суддю ОСОБА_2 звільнено з посади судді Київського окружного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

За результатами повторного автоматизованого розподілу 31.01.2024 адміністративна справа була передана для розгляду судді Скрипці І.М.

Ухвалою від 05.02.2024 провадження у справі відкрито, її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

В обґрунтування своїх вимог позивач стверджував протиправність оскаржуваного наказу. Вказав, що ним визнані недійсними (анульовані) бланки паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон позивача з підстав тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим. Стверджував, що відповідний наказ не містить визначених нормами чинного законодавства підстав для визнання недійсними (анулювання) паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Наголошував і на тому, що Державною міграційною службою України не було проведено службового розслідування за фактом оформлення паспортів з порушенням вимог законодавства, як і не встановлено таких фактів.

Відповідач у відзиві просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що передумовою для оформлення та видачі паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон є набуття особою громадянства у визначеному законодавством порядку та звернення до уповноваженого органу за оформленням документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство.

У відповіді на відзив представник позивача звертав увагу, що відповідач не надав суду копій будь-яких документів, покладених в основу прийняття оскаржуваного наказу. Вказав, що не надано і доказів на спростування фактів видачі позивачу відповідних паспортів та використання відповідних бланків документів. Стверджував, що отримання паспортів позивачем у 2012 році виключає можливість перебування невикористаних бланків паспортів у територіальних органах та підрозділах ГУ ДМС України в АР Крим станом на лютий 2014 року. Наголошував, що відповідач в основу наказу, який оскаржується, поклав не встановлені й доведені факти, а припущення.

У запереченні на відповідь на відзив ДМС України підкреслювали, що набуття громадянства України можливе лише у разі постійного проживання на законних підставах. Вказали, що передумовою отримання довідки про реєстрацію особи громадянином України є проходження законодавчо визначеної процедури набуття громадянства, а надана позивачем довідка не відповідає установленій формі для довідок такого типу. Зазначили, що проведення службового розслідування можливе за умови виявлення порушень оформлення та видачі паспортів після проходження законодавчо визначеної процедури, а у відповідача відсутнє підтвердження щодо підстав набуття, належності або прийняття позивача до громадянства України та документування паспортом України у визначеному законодавством порядку. Тут же наголошували, що під час прийняття оскаржуваного наказу враховувалось наступне: нелегальна міграція є загрозою національній безпеці; сухопутна територія АР Крим та м. Севастополя з 20.02.2014 є тимчасово окупованою територією; оформлення документів, що підтверджують громадянство посвідчують особу чи її спеціальний статус, громадянам, які проживають на тимчасово окупованій території, здійснює ДМС; бланк паспорта НОМЕР_1 був розподілений до ГУ ДМС України в АР Крим; передумовою видачі паспорта є набуття громадянства у визначеному порядку; паспорт є документом, що підтверджує громадянство, при умові отримання його у визначеному законодавством порядку.

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, 05.01.2012 Залізничним РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в Автономній Республіці Крим видано ОСОБА_1 паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 . Датою народження вказано ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцем народження - місто Газа, Палестина.

ІНФОРМАЦІЯ_2 видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 .

23.12.2016 наказом Державної міграційної служби України №348 бланки названих вище паспортів визнані недійсними (анульованими)(а.с.23,42)

У цьому ж наказі зазначено, що він прийнятий у зв`язку з тимчасовою окупацією Автономної Республіки Крим, а також окремих районів, міст та селищ Донецької та Луганської областей згідно переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.2014 №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», а також ураховуючи положення статті 7 Закону України «Про основи національної безпеки України». Будь-яких інших підстав прийняття не вказано.

У листі Адміністрації Президента України від 06.12.2016 (а.с.44) повідомлено, що матеріали стосовно прийняття до громадянства України або виходу з нього інших осіб, перерахованих, зокрема, у листі Державної міграційної служби України від 23.11.2016 №6.3/13708-16 (а.с.45-46, вказано і позивача), на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства не надходили.

У письмових поясненнях представник позивача вказав, що відповідні паспорти знаходяться у ОСОБА_1 , який на цей час перебуває за межами України, на вимогу суду надав копії всіх сторінок таких документів (а.с.150з-164,173-188), а також копію картки платника податку (а.с.150).

Як вбачається з паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 05.01.2012; на сторінці «Особливі відмітки» вказані діти ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4. Також містяться відмітки про отримання закордонних паспортів НОМЕР_2 (код органу 0103) від 11.01.2012 та НОМЕР_5 (код органу 3201) від 29.10.2014.

Також, як видно з копій названих паспортів, 29.10.2014 позивачу видано закордонний паспорт НОМЕР_3 (а.с.156з,174з), який недійсним не визнавався; відмітки про видачу проставлені у паспортах, які визнані недійсними оскаржуваним наказом.

Судом витребовувалися у позивача копія військового квитка, копія документу щодо складання іспиту з державної мови та копії документів, які подавалися для оформлення громадянства України.

Представник позивача у письмових поясненнях зазначив, що на момент набуття громадянства України (08.12.2011) ОСОБА_1 не мав будь-якої військово-облікової спеціальності, не проходив військову службу, не мав військового звання і досяг граничного віку перебування в запасі, тому його не було взято на облік військовозобов`язаних, тому він і не має військового квитка. Стосовно документів, які подавалися для оформлення громадянства, пояснив, що вони зберігаються в ГУ ДМС України в АР Крим. Щодо документу про складання іспиту з державної мови, вказав на його відсутність у зв`язку набуттям громадянства за територіальним походженням, процедура для якого не потребує складання такого іспиту.

Крім того, позивач зазначав, що протягом 1987-1991 років постійно проживав у м. Сімферополі, а після припинення існування СРСР повернувся до Палестини; в Україну повернувся у вересні 2011 року за посвідченням палестинського біженця.

Судом ухвалою від 05.02.24 витребовувалися у відповідача відомості щодо перетину кордону позивачем, зокрема і з метою встановлення дати в`їзду на територію України, а також відомості стосовно використання позивачем паспорта громадянина України НОМЕР_1 та паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , зокрема при перетині кордону.

У відповідності із даними з автоматизованої системи «Аркан» за період з 08.11.2017 по 20.02.2024 відомості стосовно перетину державного кордону за паспортами НОМЕР_2 та НОМЕР_1 - відсутні; за інший період - інформації не надали.

Також у матеріалах справи міститься довідка про реєстрацію особи громадянином України на підставі частини першої статті 8 Закону «Про громадянство України» (а.с.52). Відповідач стверджував, що така довідка не відповідає установленій формі, оскільки затвердженим зразком не передбачено вклеювання до неї фотокартки особи. Позивач, у свою чергу, зазначив, що наявне фото не спотворює зміст документу, а під час оформлення довідки були дотримані встановлені вимоги до наявності в ній обов`язкових реквізитів; вказав, що довідка отримана у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУ МВС України в АР Крим з вже вклеєною фотокарткою, а фото засвідчене відбитком гербової печатки.

У відповіді на запит, зокрема і щодо позивача, ДМС України повідомила, що у ДМС відсутній централізований облік набуття фізичними особами громадянства України за територіальним походженням, усі відомості та матеріали зберігаються в територіальному органі ДМС України, який прийняв рішення по справі. Централізований облік оформлення та видачі паспортів громадянина України за 2012 рік не здійснювався, усі відомості зберігалися у територіальному підрозділі органів МВС України. Повідомили, що у зв`язку з тимчасовою окупацією АР Крим провести перевірку щодо ОСОБА_1 не є можливим (а.с.26).

Судом також встановлено, що спірні паспорти не вибули з користування позивача, не були втраченими, зіпсованими чи викраденими, їх копії надані суду у лютому 2024 року (а.с.150з-164,173-187).

Надаючи правову оцінку, що склалися у випадку, який розглядається, суд зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначаються Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-III (Закон №2235-ІІІ, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних відносин).

Згідно зі статтею 3 Закону № 2235-ІІІ громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Згідно зі статтею 5 Закону № 2235-ІІІ документами, що підтверджують громадянство України, зокрема, є: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно зі статтею 6 Закону № 2235-ІІІ громадянство України набувається: громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

За змістом частини першої статті 8 Закону №2235-III особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

За нормами статті 21 Закону №2235-ІІІ рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27.03.2001 №215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 215/2001).

Згідно з пунктом 1 Порядку №215/2001 для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Відповідно до пункту 24 Порядку №215/2001 для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка народилася до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент народження особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає: а) заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням; б) дві фотокартки (розміром 35 х 45 мм); в) один із таких документів: - декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства; - зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України; - декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує надання особі статусу біженця чи притулку в Україні, - для іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні; - заяву про зміну громадянства - для іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України; г) копію свідоцтва про народження або інший документ, що підтверджує факт народження особи на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

За правилами пункту 25 Порядку №215/2001 для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" п. 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

За нормами пункту 88 Порядку №215/2001, для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону органами міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи: а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України; б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка органу міграційної служби, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація органу міграційної служби про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону).

До повноважень органів міграційної служби також належить скасування прийнятих ними рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону № 2235-ІІІ (пункт 92 Порядку 215/2001).

Міністерством внутрішніх справ України 15.06.2006 прийнято наказ №600 «Про затвердження Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 07.07.2006 (Порядок №600, який був чинним на момент видачі позивачу паспорта громадянина України).

У відповідності до пунктом 6 Порядку №600 паспорти оформлюються працівниками територіальних підрозділів, на яких згідно з їх службовими обов`язками покладено заповнення паспортів. Заповнення здійснюється відповідно до поданих документів за допомогою комп`ютерного обладнання або, у виключних випадках, від руки, розбірливим почерком, без скорочень та виправлень. У разі допущення помилок або виправлень паспорти підлягають знищенню в порядку, установленому розділом 9 Порядку.

Іноземці та особи без громадянства, які набули громадянства України відповідно до чинного законодавства України, отримають паспорти на підставі довідки встановленого зразка, виданої територіальним органом служби у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб (Пунктом 18 Порядку №600).

Порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.04.2012 №320, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.07.2012 №1089/21401 (Порядок №320, в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

За нормами пункту 10.4 Порядку № 320 погашаються, уважаються недійсними та знищуються паспорти: які обмінюються у зв`язку зі зміною (переміною) прізвища, імені та по батькові; у разі встановлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті, записам в інших документах); у разі непридатності паспорта для користування (пошкодження з різних причин, утрата фотокартки); осіб, громадянство України яких припинено; знайдені, замість яких видано нові; померлих громадян; зіпсовані під час заповнення; оформлені з порушенням вимог чинного законодавства України; не отримані власником протягом року.

У разі оформлення паспорта з порушенням вимог чинного законодавства керівником територіального органу (територіального підрозділу) проводиться службове розслідування, за результатами якого складається висновок у двох примірниках, який надсилається до Державної міграційної служби України для затвердження керівником відповідного структурного підрозділу ДМС України. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС України, другий - у територіальному органі (підрозділі).

За змістом пункту 39 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 (Порядок № 302) за наявності підстав, зазначених у цьому Порядку, раніше виданий паспорт підлягає вилученню, поверненню державі, знищенню або тимчасовому затриманню.

Згідно з пунктом 45 Порядку № 302 паспорт вважається недійсним у разі: 1) коли він підлягає обміну у зв`язку із зміною інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації); 2) встановлено розбіжності у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті, записам в інших документах); 3) непридатності паспорта для подальшого використання; 4) припинення особою громадянства України; 5) коли він заявлений як втрачений або викрадений; 6) смерті особи, якій було видано паспорт; 7) зіпсуття паспорта під час заповнення; 8) оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства.

Недійсні паспорти підлягають списанню та знищенню.

За правилами пункту 46 Порядку №302 у разі оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства керівник територіального підрозділу ДМС проводить службову перевірку, за результатами якої складається висновок у двох примірниках, який надсилається до ДМС для затвердження керівником відповідного структурного підрозділу апарату ДМС. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС, другий - у територіальному підрозділі ДМС.

Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення визначений постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 №152 (Порядок № 152, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин).

За змістом пункту 55 Порядку № 152 паспорт для виїзду за кордон вважається недійсним та знищується в разі: 1) коли він підлягає обміну у зв`язку із зміною прізвища, імені та по батькові; 2) встановлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті для виїзду за кордон, записам в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження); 3) непридатності паспорта для виїзду за кордон для подальшого використання; 4) припинення громадянства особи; 5) коли паспорт для виїзду за кордон знайдено, а замість нього видано новий паспорт для виїзду за кордон; 6) смерті особи, якій було видано такий паспорт; 7) зіпсуття паспорта для виїзду за кордон під час заповнення; 8) оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства.

Згідно з пунктом 56 Порядку № 152 у разі оформлення паспорта для виїзду за кордон з порушенням вимог законодавства керівник територіального органу чи підрозділу ДМС проводить службове розслідування. За результатами розслідування складається висновок у двох примірниках, який надсилається до ДМС для затвердження керівником відповідного структурного підрозділу апарату ДМС. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС, другий - у територіальному органі або підрозділі ДМС.

Отже, підстави для визнання недійсними паспорту громадянина України та паспорту громадянина України для виїзду за кордон є вичерпними і перераховані у нормах наведених вище Порядків.

За приписами статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII (в редакції на час виникнення спірних відносин) тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

За змістом статті 3 названого Закону визначено, що для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини.

Отже, дійсно, передумовою оформлення і видачі паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон є набуття громадянства у визначеному законодавством порядку.

Разом із тим, у цьому випадку суд приходить до наступних висновків.

У основу оскаржуваного наказу покладено факт окупації АР Крим та положення статті 7 Закону України «Про основи національної безпеки України», де в загальних рисах перераховані можливі загрози. При цьому, відсутність доказів набуття громадянства позивачем як підстава прийняття наказу - не зазначається. Суд звертає увагу, що тимчасова окупація АР Крим, як і положення статті 7 Закону «Про основи національної безпеки України» не можуть бути самостійною підставою визнання недійсними (анулювання) паспорта громадянина України та громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідач не надав жодних доказів спростування набуття громадянства України позивачем та отримання і використання бланків паспортів НОМЕР_1 та НОМЕР_2 . При цьому, відповідь Адміністрації Президента України на запит ДМС України є доказом лише того, що ОСОБА_1 не набував громадянства шляхом прийняття на підставі Указу Президента України. Позивач і не стверджував цього, навпаки вказував на набуття громадянства за територіальним походженням, документи стосовно чого зберігаються в територіальних органах ДМС України, які приймали рішення в справі (тут ГУ ДМС України в АР Крим).

До того ж, відсутність доказів набуття громадянства України не зазначалась як підстава прийняття оскаржуваного наказу.

Суд звертає увагу, що дійсно позивачем не надано документів, які, за його твердженням, подавалися до територіального органу ДМС, розташованого на території АР Крим, вказано, що такі документи наявні у такого органу. Однак, саме відповідач мав вчинити активні дії для належного з`ясування підстав та обставин отримання громадянства ОСОБА_1 або ж для отримання доказів на підтвердження відсутності такого факту, та спростування доводів позивача належними та достатніми доказами, проте ДМС України цього зроблено не було. Стосовно тверджень про невідповідність довідки про реєстрацію особи громадянином України у частині наявності фотокартки, ДМС також не надало доказів встановлення обставин отримання такого документу або ж наявності кримінального провадження щодо підробки документу, як і не вчинило будь-яких інших дій з метою з`ясування дійсності довідки.

ДМС України не провело і службову перевірку та службове розслідування стосовно законності документування ОСОБА_1 відповідними паспортами, а, отже, не оформлювалися і висновки за наслідками таких дій, хоча повинно було це зробити, як то передбачено у нормах наведених вище Порядків.

Таким чином, ДМС України не надало доказів дотримання процедури та порядку визнання недійсними паспортів громадянина України та громадянина України для виїзду за кордон у випадку, який розглядається, що має наслідком констатування протиправним і скасування наказу у оскаржуваній частині.

Також суд враховує правові висновки Верховного Суду у постановах від 16.09.2020 у справі №1540/3894/18, від 26.02.2020 у справі №826/27146/15, від 27.06.2019 у справі №826/8658/18, від 26.02.2020 у справі №826/20841/15, від 26.02.2020 у справі №826/20841/15, від 27.06.2019 у справі №826/8658/18, від 18.09.2019 у справі №826/27148/15, від 26.02.2020 у справі №826/27146/15, від 11.02.2020 у справі №826/4210/18. Так, Верховний Суд звернув увагу на наявність переліку підстав для визнання паспорту недійсним, а також на необхідність проведення службової перевірки за фактом оформлення паспорту з порушенням вимог законодавства та необхідності складання висновку.

Також суд звертає увагу, що у паспорті громадянина України позивача НОМЕР_1 відсутня фотокартка, яка мала бути вклеєна при досягненні ним 45-річного віку у 2013 році.

За правилами пункту 8 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII до паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним. Таким чином, такий паспорт є недійсним із названої підстави.

Стосовно паспорта для виїзду за кордон у цьому випадку, то він був дійсним до 11 січня 2022 року.

Тобто такі документи (паспорти громадянина України НОМЕР_1 та для виїзду за кордон НОМЕР_2 ) на цей час не є діючими.

Разом із тим, оскаржуваний наказ прийнятий з інших підстав, тому такі обставини не стосуються розгляду питання правомірності прийняття оскаржуваного наказу.

Таким чином, суд резюмує, що відповідачем обрано неправильний спосіб реагування на отриману інформацію про можливе порушення при оформленні, видачі, використанні відповідних паспортів позивачем, однак не вчинено активних дій щодо з`ясування обставин набуття громадянства і документування паспортами про які йдеться.

За правилами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У той же час, оскаржуваний наказ не відповідає наведеним вимогам, тому підлягає визнанню протиправним і скасуванню.

Стосовно другої позовної вимоги, то, враховуючи, що після прийняття оскаржуваного наказу відповідні органи інформувалися про визнання недійсними паспортів, а інформація щодо цього вносилася до бази даних ДМС, то належним способом відновлення порушених прав позивача буде задоволення позову і в цій частині.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 26.02.2020 по справі №826/20841/15.

За змістом частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини другої цієї ж статті 77 в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У випадку, який розглядається, суб`єкт владних повноважень не виконав обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 1681,60 грн. (а.с.14) підлягають стягненню з відповідача як суб`єкта владних повноважень, який прийняв оскаржувані рішення.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Державної міграційної служби України №348 від 23.12.2016 в частині визнання недійсними (анулювання) бланку паспорта громадянина України НОМЕР_1 та бланку паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 .

3. Зобов`язати Державну міграційну службу України проінформувати Адміністрацію Державної прикордонної служби України, Службу безпеки України, Національну поліцію України, Міністерство закордонних справ України та Національний банк України про скасування наказу Державної міграційної служби України №348 від 23.12.2016 в частині визнання недійсними (анулювання) бланку паспорта громадянина України НОМЕР_1 і бланку паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , та необхідність вилучення із баз даних загублених, викрадених та оголошених недійсними документів, відомостей про визнання недійсними (анулювання) паспорта громадянина України НОМЕР_1 та паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , а також вилучити відомості про визнання недійсними (анулювання) цих паспортів на підставі наказу Державної міграційної служби України №348 від 23.12.2016 із відповідної бази даних Державної міграційної служби України.

4. Стягнути сплачений судовий збір у сумі 1681(одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн. 60 коп. на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Державної міграційної служби України (; місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 9).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.