Справа № 440/11934/23
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2024-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/11934/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Канигіної Т.С., розглянувши у справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, а саме просить: визнати протиправним та скасувати наказ Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 07.07.2023 №60 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності".

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що в матеріалах службового розслідування відсутні будь-які пояснення, в яких би вказувалось, що у позивача були ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: специфічний виражений запах, почервоніння очей, неадекватна поведінка, розгальмованість, зниження інтелекту, сонливість, млявість, зниження м`язового тонусу, порушення координації рухів чи інші специфічні характерні ознаки стану алкогольного сп`яніння. Зазначив, що 22.04.2023 не перебував на службі в стані алкогольного сп`яніння.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 справу №440/11934/23 прийнято до розгляду та відкрито провадження; вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У наданому відзиві представник Головного управління Національної поліції в Полтавській області просив у задоволенні адміністративного позову відмовити. Зазначив, що в ході службового розслідування, дисциплінарна комісія прийшла до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається недотримання вимог пункту 1 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліції", пункту 14 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, та пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, що виразилося у перебуванні на службі в стані алкогольного сп`яніння. Дисциплінарною комісією твердження майора поліції ОСОБА_1 щодо невживання ним алкогольних напоїв перед заступанням на службу, спираючись на довідку КП "Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради № 858 від 22.04.2023, сприйнято критично, оскільки підстав недовіряти результатам тесту за допомогою газоаналізатора "Драгер" та не брати їх до уваги немає, а огляд у медичному закладі проводився через годину та на час його проведення цілком ймовірно ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 були вже відсутні.

20.02.2024 відповідачем також надані до суду письмові пояснення від 19.02.2024 щодо обставин справи.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 07.11.2015 проходить службу в органах Національної поліції.

З 22.01.2021 відповідно до наказу №39 о/с від 22.01.2021 майора поліції ОСОБА_1 призначено на посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, що підтверджується послужним списком позивача.

За доповідною запискою начальника УГІ ГУНП в Полтавській області начальником Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області видано наказ №230 від 12.06.2023 "Про призначення та проведення службового розслідування".

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 26.06.2023 №250 "Про продовження строку проведення службового розслідування та внесення змін до наказу Полтавського РУП від 12.06.2023 №230" продовжено термін проведення службового розслідування, призначеного наказом Полтавського РУП ГУНП від 12.06.2023 №230, до 12.07.2023.

07.07.2023 начальником Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, полковником поліції затверджено висновок службового розслідування за фактом перебування на службі у стані алкогольного сп`яніння майора поліції ОСОБА_1 .

Згідно з цим висновком встановлено наступне.

22.04.2023 мобільною групою УГІ ГУНП здійснено огляд поліцейських, які заступали до добового наряду, у відділі поліції №2 Полтавського РУП ГУНП з метою недопущення перебування поліцейських на службі у стані сп`яніння за допомогою газоаналізатора "Драгер".

Відповідно до доповідної записки начальника УГІ ГУНП в Полтавській області о 08:11 год. у старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП №2 Полтавського РУП ГУНП майора поліції ОСОБА_1 встановлений результат огляду - 0,41 проміле. З результатами огляду поліцейський погодився та пояснив, що напередодні вживав пиво.

У подальшому майор поліції ОСОБА_1 виявив бажання звернутися для проходження освідування у медичний заклад, а саме: КП "Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради", де о 09:20 год. здав тести та пройшов огляд спеціалістів даного закладу та ознак сп`яніння у майора поліції ОСОБА_1 не виявлено (довідка № 858 від 22.04.2023, час огляду 09:20).

Згідно з книгою нарядів відділу поліції № 2 Полтавського РУП ГУНП (інв. № 182 н/т від 10.04.2023) 22.04.2023 о 08:00 майор поліції ОСОБА_1 дійсно заступив на службу з табельною вогнепальною зброєю ПМ, 2-ма магазинами та 16-тьма набоями, а також із спецзасобами.

Відповідно до журналу реєстрації інструктажів з питань дотримання заходів безпеки при поводженні зі зброєю (інв. № 180 н/т від 28.02.2023) 22.04.2023 перед заступанням на службу добовому наряду було проведено інструктаж, у тому числі і майору поліції ОСОБА_1 .

Окрім цього згідно з роздруківкою мобільного принтеру до пристрою "Драгер 6810" (модель: Alcotest 6810, прилад № АRBH-0563, принтер № ARBM-5152, тест № 3883, ост. калібруй.: 2022.12.27) про результати алкотесту - час тесту 08:11, дата тесту 22.04.2023, результат тесту 0,41 %о (проміле). У графі ПІБ особи, яку тестують мається запис " ОСОБА_1 ", у графі "підпис особи, яку тестують" стоїть підпис.

Також, проаналізувавши наявні матеріали, отримані в ході службового розслідування, пояснення старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області старшого майора поліції ОСОБА_1 , дисциплінарна комісія дійшла висновку, що в діях останнього вбачається недотримання вимог пункту 1 частини першої статті 18 ЗУ "Про Національну поліцію", пункту 14 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, та пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, що виразилося у перебуванні на службі в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно зі службової характеристики майор поліції ОСОБА_1 характеризується позитивно, як сумлінний, дисциплінований, ініціативний та відповідальний працівник.

Обставин, що пом`якшують відповідальність майора поліції ОСОБА_1 , не встановлено.

Таким чином, враховуючи викладене вище, дисциплінарна комісія твердження майора поліції ОСОБА_1 щодо невживання ним алкогольних напоїв перед заступанням на службу, спираючись на довідку КП "Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради" № 858 від 22.04.2023, сприйняла критично, оскільки підстав недовіряти результатам тесту за допомогою газоаналізатора "Драгер" та не брати їх до уваги немає, а огляд у медичному закладі проводився через годину та на час його проведення цілком ймовірно ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 були вже відсутні.

Враховуючи вищевикладене, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що факт перебування 22.04.2023 майора поліції ОСОБА_1 на службі у стані алкогольного сп`яніння знайшло своє підтвердження.

На підставі вищевикладеного комісія вважає, що за порушення службової дисципліни, що виразилося в недотриманні пункту 1 частини першої статті 18 ЗУ "Про Національну поліцію", пункту 14 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, та пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, старший оперуповноважений сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області майор поліції ОСОБА_1 заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани та на підставі пункту 5 статті 23 Дисциплінарного статуту Національної поліції України при встановленні розміру премії за липень 2023 року зменшити її на 100% (сто відсотків).

07.07.2023 начальником Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області видано наказ №60 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності", відповідно до якого за порушення службової дисципліни, що виразилося в недотриманні пункту 1 частини першої статті 18 ЗУ "Про Національну поліцію", пункту 14 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, та пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області майор поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани та на підставі пункту 5 статті 23 Дисциплінарного статуту Національної поліції України при встановленні розміру премії за липень 2023 року зменшити її на 100% (сто відсотків).

Позивач, не погодившись з наказом Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області №60 від 07.07.2023, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (надалі - Закон № 580-VIII) Національна поліція України це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з частиною третьою статті 11 Закону № 580-VIII рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина перша статті 59 Закону № 580-VIII).

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до частини першої статті 64 цього Закону особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначено Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі за текстом Дисциплінарний статут).

Частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з частиною третьою статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону, зобов`язує поліцейського, зокрема: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

З метою урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі за текстом - Правила), з вимогами яких, згідно з пунктом 4 розділу І, особу ознайомлюють під час прийняття на службу до поліції.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.

Згідно зі статтею 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Частини перша, третя, четверта та десята статті 14 Дисциплінарного статуту передбачають, що службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої, сьомої, десятої, п`ятнадцятої статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування. Забороняється включення до складу дисциплінарної комісії осіб, які є підлеглими поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування, осіб, які сприяли вчиненню або приховуванню дисциплінарного проступку, та осіб, зацікавлених у результатах розслідування. У разі виникнення таких обставин член дисциплінарної комісії зобов`язаний негайно письмово повідомити про це керівнику, який призначив службове розслідування. Порядок утворення дисциплінарних комісій та їх повноваження визначаються Міністерством внутрішніх справ України. За рішенням керівника, який призначив службове розслідування, розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією у відкритому засіданні. У такому разі поліцейський, який притягається до відповідальності, у письмовій формі не пізніше ніж за три дні повідомляється про час, дату та місце розгляду справи дисциплінарною комісією. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначає Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 № 893, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807 (далі за текстом Порядок проведення службових розслідувань).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Пунктами 7, 8 Розділу V Порядку проведення службових розслідувань передбачено, що розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів. За рішенням уповноваженого керівника розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією на відкритому засіданні, яке полягає в гласному та відкритому дослідженні обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування, за участю поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших заінтересованих осіб.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія (пункт 2 розділу VI Порядку проведення службових розслідувань).

З аналізу наведених норм Дисциплінарного статуту та Порядку проведення службових розслідувань слідує, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку, а розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться або у формі письмового провадження, або у відкритому засіданні, при цьому рішення про проведення розгляду справи у відкритому засіданні приймається керівником, який призначив службове розслідування, про що повинно бути вказано у наказі про призначення службового розслідування.

Згідно з висновком службового розслідування вбачається, що 22.04.2023 мобільною групою УГІ ГУНП здійснено огляд поліцейських, які заступали до добового наряду, у відділі поліції №2 Полтавського РУП ГУНП з метою недопущення перебування поліцейських на службі у стані сп`яніння за допомогою газоаналізатора "Драгер".

Відповідно до доповідної записки начальника УГІ ГУНП в Полтавській області о 08:11 год. у старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП №2 Полтавського РУП ГУНП майора поліції ОСОБА_1 встановлений результат огляду - 0,41 проміле.

У подальшому майор поліції ОСОБА_1 виявив бажання звернутися для проходження освідування у медичний заклад, а саме: КП "Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради", де о 09:20 год. здав тести і пройшов огляд спеціалістів даного закладу. Ознак сп`яніння у майора поліції ОСОБА_1 не виявлено (довідка № 858 від 22.04.2023, час огляду 09:20): алкотест 6820 0,25 % (09:20); алкотест 6820 0 % (09:35).

Відповідно до висновку службового розслідування дисциплінарна комісія твердження майора поліції ОСОБА_1 щодо невживання ним алкогольних напоїв перед заступанням на службу, спираючись на довідку КП "Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради" № 858 від 22.04.2023, сприйняла критично, оскільки підстав недовіряти результатам тесту за допомогою газоаналізатора "Драгер" та не брати їх до уваги немає, а огляд у медичному закладі проводився через годину та на час його проведення цілком ймовірно ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 були вже відсутні.

Дисциплінарна комісія дійшла висновку, що факт перебування 22.04.2023 майора поліції ОСОБА_1 на службі у стані алкогольного сп`яніння знайшло своє підтвердження.

Суд враховує, що положення статей 8, 18 Закону України "Про Національну поліцію" покладають на поліцейського обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.

Поняття "службова дисципліна" містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника поліції.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте, його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 815/2527/15, від 13.08.2020 у справі № 817/3305/15, від 24.11.2020 у справі № 2140/1341/18.

У Рішенні Конституційного Суду України № 1-6/2018 від 27.02.2018 констатовано: "У Доповіді "Верховенство права", яка схвалена Європейською Комісією "За демократію через право" (Венеціанською Комісією) на 86-му пленарному засіданні (25-26.03.2011), наголошено, що принцип правової визначеності є ключовим у питанні довіри до судової системи і верховенства права; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію (пункт 44); правова визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин (пункт 46); парламентові не може бути дозволено зневажати основоположні права людини внаслідок ухвалення нечітких законів (пункт 47); правова визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми (поняття "законних очікувань") (пункт 48). Конституційний Суд України вважає, що принцип правової визначеності вимагає від законодавця чіткості, зрозумілості, однозначності правових норм, їх передбачуваності (прогнозованості) для забезпечення стабільного правового становища людини".

Чинним законодавством не визначено поняття дискредитації.

Дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довір`я когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету. Аналізуючи складові цього поняття, суд дійшов до висновку, що вони тісно пов`язані з морально-етичними нормами. Отже, вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Отже, під вчинками, що дискредитують звання працівника національної поліції та власне органи національної поліції, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника поліції та власне органи національної поліції.

З огляду на вказане, порушення позивачем цих приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції України, і відповідальність за це несе Держава.

Зазначене безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів національної поліції з боку суспільства.

Суд зазначає, що з тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто порушення Присяги це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.03.2020 у справі №815/4478/16.

Вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов`язків працівників поліції. Приймаючи присягу, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки (постанова Верховного Суду від 25.04.2019 у справі №816/604/17).

Верховним Судом у постанові від 02.10.2018 у справі №815/4463/17 сформована правова позиція щодо того, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Суд звертає увагу на те, що як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі "Звежинський проти Польщі" (заява №34049/96), рішення ЄСПЛ від 19.04.2007 у справі "Вільхо Ескелінен та інші проти Фінляндії" (заява № 63235/00).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 12.01.2012 у справі "Горовенки та Бугара проти України" зазначив, що уряди та правоохоронні органи забезпечують те, щоб усі посадові особи з підтримання правопорядку мали відповідні моральні, фізичні та психологічні якості для ефективного виконання своїх функцій і проходили безперервну та ретельну професійну підготовку. Необхідно періодично здійснювати перевірку їхньої придатності для виконання таких функцій.

Суд повторив, що від держав очікується встановлення високих професійних стандартів у рамках їх правоохоронних систем і забезпечення того, щоб особи, які перебувають на службі в таких системах, відповідали необхідним критеріям (рішення від 17.06.2008 у справі "Абдулла Їлмаз проти Туреччини").

Отже, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення присяги. У зв`язку з чим, складаючи присягу, працівник поліції покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Під порушенням присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Аналогічний правовий висновок здійснено Верховним Судом у постанові від 21.09.2018 у справі № 824/227/17-а.

Таким чином, підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 у справі №814/2530/16 зазначив, що враховуючи те, що позивача притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі №802/1150/17-а вказав на те, що під час правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому: чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Суд бере до уваги пояснення відповідача від 19.02.2024, які підтверджені матеріалами справи, відповідно до яких повна інформація щодо освідування позивача в КП "Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради" міститься в Медичному огляді на стан сп`яніння № 858, відповідно до якого зазначено, "Алкотест 6820 - 0,25%, 09:20; Алкотест 6820 - 0%, 09:35".

Отже, навіть під час першої перевірки в медичному закладі о 09:20 год алкотест 6820 показав, що рівень алкоголю в організмі позивача значно зменшився, однак, однаково становив 0,25% проміле.

З моменту заступання на службу до моменту проведення даного тесту минула 1 година 50 хвилин.

Другий тест засвідчив повне виведення алкоголю з організму позивача, однак, цей тест було проведено о 09:35 год, тобто через 2 години 5 хвилин після того, як позивач заступив на службу о 7:30 год.

При цьому в Медичному огляді № 858 у графі відомостей про вживання ПАР чітко зазначено зі слів позивача "вчора ввечері пив пиво".

Таким чином, додаткові огляди, проведені у медичному закладі, лише підтверджують факт перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння на момент заступання на службу в добовий наряд у складі слідчо-оперативної групи з табельною вогнепальною зброєю.

Водночас, поступове зменшення відсотку алкоголю до нуля свідчить лише про те, що з моменту заступання позивача на службу о 7:30 год він не вживав алкоголь і відбувалася елімінація, тобто поступове виведення алкоголю з організму.

Суд вважає, що така поведінка позивача безумовно підриває авторитет поліції, формує негативну думку у населення про поліцію та дискредитує звання працівника поліції, що, відповідно, свідчить про особисту недисциплінованість позивача та недотримання ним вимог законодавства, а також присяги працівника поліції і посадових обов`язків.

Також слід зазначити, що велика кількість індивідуальних особливостей організму людини впливає на його реакцію від прийому алкоголю та відповідно швидкість виведення речовини, однак, у контексті наведених вище обставин, слід зазначити, що за своєю специфікою стан алкогольного сп`яніння супроводжується лише тимчасовою зміною свідомості, викликаною дією етилового спирту на центральну нервову систему, з огляду на що як науковці, так законодавець дотримуються єдиної думки (позиції) та вказують, що з метою забезпечення достовірності результатів медичного обстеження на стан алкогольного сп`яніння, огляд особи повинен бути проведений не пізніше двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. В іншому випадку результати такого огляду слід вважати недійсними.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 03.06.2020 у справі № 806/2014/16.

Щодо застосування до позивача виду дисциплінарного стягнення, суд зазначає таке.

Відповідно до частини восьмої статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За результатами проведеного службового розслідування, відповідач дійшов висновку, що за вчинення дисциплінарного проступку позивача слід застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді сурової догани.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність встановленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у вільний розсуд суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями.

Верховним Судом у постанові від 10.09.2020 у справі №360/4790/19 зроблено правовий висновок, що питання обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, але при цьому необхідно враховувати певні обставини. Суд здійснює правову оцінку рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень за критеріями частини другої статті 2 КАС України, які є межею для дискреційних повноважень останніх. Правова оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна перевірятися судами насамперед у тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України, чи дійсно у діях особи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення, чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим особою діянням.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.11.2023 у справі №420/14443/22, від 23.06.2023 у справі № 420/8984/20.

При вирішенні даної справи суд враховує, що згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, №303-A, п.29).

Інші доводи позивача є безпідставними та не впливають на висновки суду.

Відповідно до частин першої-другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд дійшов висновку, що позивачем не доведена протиправність дій та рішень відповідача, проте, відповідачем доведено обґрунтованість та правомірність прийнятого ним наказу.

Підстави розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ), Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Скороводи, 2Б, м. Полтава, Полтавська область, 36014) про визнання протиправним та скасування наказу відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.С. Канигіна