Справа № 120/13606/23
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

14 березня 2024 р. Справа № 120/13606/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Крапівницької Н.Л.,

розглянувши у письмовому провадженні в місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області,

Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення відповідача № ПС/71 від 20.07.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Ухвалою від 11.09.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.

04.10.2023 від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшов відзив на позов, в якому останній заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що 13.07.2023 року позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Згідно з підпунктом 4.2 розділу 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок №22-1), встановлено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. З огляду на що, вказана заява розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.

Вказав, що за результатом розгляду документів, до стажу роботи за Списком № 2 не зараховано періоди роботи: - з 20.01.1989 року по 18.08.1989 року, оскільки довідка №187К від 10.07.2023 року містить неправильне посилання на постанову Кабінету Міністрів України; - з 19.11.2009 року 14.11.2012 року згідно з довідкою № 6 від 13.01.2023 року, оскільки відсутні відомості про атестацію посади електрогазозварник ручного зварювання.

Вказав, що актом № 0200-1102-1/7803 від 11.09.2023 року та актом № 0200-1102- 1/7990 від 14.09.2023 року не підтверджено факт отримання позивачем доплати та/або надання йому додаткової відпустки за роботу із шкідливими та важкими умовами праці. Також вказав, що актом № 0200-1102-1/7803 від 11.09.2023 року не підтверджено надання додаткової відпустки відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці. - з 14.01.1997 року по 03.02.2009 року, оскільки рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 5 від 06.06.2023 року не підтверджено вказаний період роботи.

Таким чином, на думку відповідача страховий стаж ОСОБА_1 склав 36 років 25 днів. Стаж, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 2 становив 9 років 2 місяці 8 днів, а тому, недостатньо для призначення пенсії за Списком № 2.

08.10.2023 від Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області надійшов відзив на позов, в якому останній заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що стаж, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 2 у позивача становить 9 років 2 місяці 8 днів, чого недостатньо для призначення пенсії за Списком № 2.

Суд, вивчивши матеріали справи, та оцінивши наявні у ній докази, в їх сукупності, встановив, що 13.07.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду в Харківській області.

Так, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №ПС71 від 20.07.2023 йому відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із тим, що за результатом розгляду документів, до стажу роботи за Списком № 2 не зараховано періоди роботи: з 20.01.1989 року по 18.08.1989 року, оскільки довідка №187К від 10.07.2023 року містить неправильне посилання на постанову Кабінету Міністрів України; з 19.11.2009 року 14.11.2012 року згідно з довідкою № 6 від 13.01.2023 року, оскільки відсутні відомості про атестацію посади електрогазозварник ручного зварювання.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV).

Закон № 1788-ХІІ був введений в дію з 01 січня 1992 року в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 01 квітня 1992 року в повному обсязі.

01 січня 2004 року набув чинності Закон України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон України № 2148-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", що доповнив Закон № 1058-ІV розділом ХІV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:

"На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах".

За приписами статті 12 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом "з" статті 13 в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв:

- чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців;

- жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "з" статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VІІІ (пункт 1 Рішення № 1-р/2020).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ.

Відтак, на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ, з урахуванням Рішення № 1-р/2020, встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для чоловіків після досягнення 55 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах.

Тому, оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України").

У зв`язку з цим між сторонами виник спір, оскільки позивач вважає, що під час переведення її на пенсію за віком на пільгових умовах відповідач повинен керуватися положення статті 13 Закону № 1788-ХІІ у редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ. Водночас пенсійний орган під час розгляду заяви позивача керувався нормами статті 114 Закону № 1058-ІV.

Отже, визначаючись з тим, нормами якого саме закону слід керуватися під час вирішення справи, суд враховує правову позицію Верховного Суду, сформовану за результатами розгляду справи № 360/3611/20.

Так, розглядаючи вказану справу, у постанові від 03.11.2021 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Тому застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Згідно із частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За приписами ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Згідно пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Тобто надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої, або ж необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 04.03.2020 у справі № 367/945/17 та від 27.04.2020 у справі № 367/4230/17.

Пунктами 1, 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 № 442 (далі Порядок № 442) визначено, що атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731 (далі Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 4.2 Порядку № 383 визначено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Таким чином, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові та безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Розділом XXXII «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, передбачалися професії «газозварювальник», «електрозварювальник».

Розділом XXXIII «Загальні професії» Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10, передбачалися професії «газозварювальник», «електрозварювальник».

Постановою Кабінету Міністрів від 11.03.1994 року № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено Список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII «Загальні професії» передбачені професії «електрозварники» та «електрогазозварники».

Постановою Кабінету Міністрів від 16.01.2003 року № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено Список №2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII «Загальні професії» передбачені професія «електрозварники ручного зварювання».

Згідно до Списку № 2, затвердженого постановами Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, від 11.03.1994 № 162, № 461 від 24.06.2016 р. право на пільгову пенсію мають: електрогазозварювальники, електрогазозварники, газозварники, електрозварники ручного зварювання, електрозварники, на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті зварюванням в середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, електрогазозварники зайняті на ручному зварюванні.

З огляду на вищезазначене, суд зазначає, що професія газозварника, електрогазозварювальника, газоелектрозварювальника, електрозварники ручного зварювання передбачена у всіх Списках № 2.

Поряд з тим, колегія суддів Верховного Суду у Постановах від 23.12.2019 року у справі № 535/103/17 та від 27.03.2020 року у справі № 607/1266/17 зауважила, що відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС 16.01.1985 року № 17/2-54 професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах. Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для ствердження, що професія зварника, електрозварника та газоелектрозварника є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.

Щодо доводів відповідача про те, що в довідці (період роботи позивача 20.01.1989 18.08.1989) №187К від 10.07.2023 року міститься неправильне посилання на постанову Кабінету Міністрів України, то суд не приймає до уваги такі, адже суд відзначає, професія електрогазозварювальника, газоелектрозварювальника передбачена у всіх Списках № 2, які затверджувались постановами КМУ та постановами Кабінету Міністрів СРСР.

Більше того, суд звертає увагу, що кваліфікаційною характеристикою робіт електрозварника передбачено виконання робіт, як електрозварника так і газозварника.

Так, як вбачається з наданої суду копії трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач ОСОБА_1 , серед іншого, працював:

-з 20.01.1989 по 18.08.1989 працював на посаді газозварником (Державне підприємство « 45 Експериментальний механічний завод»,а.с.23)

-з 19.11.2009 по 14.11.2012 на посаді електрозварником (КЕМ або квартирно-експлуатаційний відділ м Вінниці, а.с.22).

Крім того, відповідно до запису в трудовій книжці під номером 26 від 26.06.2010, роботодавцем внесено запис про підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 (код 7212.1-19756, позиція 33) за результатами проведеної чергової атестації робочого місця за умовами праці по посаді електрогазозварника, зайнятого різанням та ручним зварюванням металу. Підстава Наказ № 104 від 26.02.2010.

Крім того, відповідно до довідки № 187К від 10.07.2023 виданої директором ДП « 45 експериментальний механічний завод» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_1 в період з 20.01.1989 по 18.08.1989 працював повний робочий день, виконував роботи газозварника, за професією газозварника, що передбачена Списком № 2 (підстава для видачі картка Т-2, особові рахунки по нарахуванню з/п НОМЕР_2 , наказ про атестацію № 51 від 31.01.1995 р. вперше).

Відповідно до довідки № 6 від 13.01.2023 виданої начальником КЕВ м. Вінниці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_1 працював повний робочий день в період з 19.11.2009 по 14.11.2012, виконував роботи електрогазозварника, ручного зварювання, за професією електрогазозварника, ручного зварювання, що передбачена Списком №2. (підстава для видачі книги наказів (по стройовій частині), облікова картка № НОМЕР_3 , нарахування заробітної плати 2009-2012 роки, наказ начальника КЕВ м. Вінниця «Про проведення атестацій робочих місць за умовами праці» від 19.12.2007 №192, наказ начальника КЕВ м. Вінниця «Про результати атестації робочих місць за умовами праці» від 06.02.2009 № 23.).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що у трудовій книжці позивача наявні відповідні записи, які підтверджують факт його роботи у спірних періодах на посаді, що дає право на зарахування таких періодів до пільгового стажу.

При цьому, суд вкотре звертає увагу, що в трудовій книжці позивача наявні всі записи спірних періодів роботи, з посиланням на відповідні накази та дотримано порядок заповнення трудової книжки. Більше того в трудовій книжці позивача зроблено запис про атестацію посади, яку позивач обіймав в період з 19.11.2009 по 14.11.2012.

Тому суд критично оцінює посилання відповідача на акти від 11.09.2023 та від 14.09.2023 складені за результатом проведення перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідок для призначення пенсії та про відсутність відомостей щодо доплати та/або надання додаткова відпустка позивачу за роботу із шкідливими та важкими умовами праці, адже основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, і лише у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Більше того, у вищевказаних актах, складених відповідальними працівниками пенсійного фонду та роботодавців позивача (директора ДП « 45 експериментальний механічний завод» та начальника КЕВ м. Вінниці) вказано, що ОСОБА_1 дійсно в спірні періоди працював газозварником (20.01.1989-18.08.1989) та електрогазозварником ручного зварювання (19.11.2009-14.11.2012).

Отже, покладені в основу оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, факт того, що в позивача відсутній пільговий стаж по Списку №2, оскільки довідка № 187К від 10.07.2023 року містить неправильне посилання на постанову Кабінету Міністрів України та того що в довідці № 6 від 13.01.2023 року відсутні відомості про атестацію посади електрогазозварник ручного зварювання, не знайшов свого підтвердження в межах розгляду даної справи.

До того ж, як видно з матеріалів справи, пенсійний орган не відмовив у зарахуванні вищезазначених періодів до загального трудового стажу роботи позивача, що також спростовує доводи відповідачів в цій частині.

Суд також зазначає, що Велика Палата Верховного Суду 19.02.2020 прийняла постанову у справі №520/15025/16-а, в якій зазначила, що з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10.09.2013 у справі № 21-183а13, від 25.11.2014 у справі № 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14.04.2015 у справі № 21-383а14, від 02.12.2015 у справі № 21-1329а15, від 10.02.2016 у справі № 21-5432а15 та від 12.04.2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Приймаючи зазначену вище постанову у справі № 520/15025/16-а, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах.

Отже, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Відтак, із урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі №520/15025/16-а суд зазначає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Крім того, в оскаржуваному рішенні від 20.07.2023 вказано, що згідно рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 5 від 06.06.2023 період роботи позивача за Списком №2 з 14.01.1997 по 03.02.2009 не підтверджений.

Разом з тим, в суду відсутні відомості про оскарження позивачем такого рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 5 від 06.06.2023, а в межах даної справи позивач не обґрунтовує протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.07.2023 з підстав не зарахування йому стажу роботи за Списком №2 період з з 14.01.1997 по 03.02.2009.

Разом з тим, в частині не зарахування позивачу періодів роботи з 20.01.1989 по 18.08.1989, з 19.11.2009 по 14.11.2012 до пільгового стажу пенсійним органом протиправно відмовлено, а тому рішення в цілому підлягає скасуванню.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № ПС 71 від 20.07.2023.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що відповідач безпідставно не підтвердив пільгові періоди роботи позивача з 20.01.1989 по 18.08.1989, з 19.11.2009 по 14.11.2012.

Відтак за наслідками розгляду справи слід зобов`язати саме Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати вказані періоди до пільгового стажу роботи.

Крім того, в позовній заяві представник позивача вказує, що період навчання ОСОБА_2 з 01.09.1983 по 18.07.1986 (2 роки 10 місяців 18 днів) та період проходження військової служби з 19.11.1986 - 20.12.1988 також повинні бути зараховані до пільгового стажу, однак суд звертає увагу, що стороною відповідача не надавалась оцінка вищевказаним періодам навчання позивача та проходження ним військової служби та останні не були покладені в основу оскаржуваного рішення, а тому відсутні підстави для зарахування вказаних періодів до пільгового стажу.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити та виплачувати пенсію з 13.07.2023 року, суд зазначає наступне.

Частиною четвертою статті 245 КАС України встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача-суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду.

При цьому, варто врахувати, що в позовній заяві позивач просить скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, натомість вимоги зобов`язального характеру скеровані до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Разом із тим, суд зазначає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії є належним способом захисту як похідна вимога у випадку визнання протиправним та скасування рішення саме цього суб`єкта владних повноважень, а не будь-якого іншого.

Відповідно, за обставин цієї справи відсутні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вчиняти певні дії. Окрім цього, цей суб`єкт владних повноважень не розглядав заяву позивача, в зв`язку з чим він не може бути зобов`язаний повторно її розглянути.

Як наслідок, повторно розглянути заяву позивача належить саме Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

В даному випадку враховуючи те, що призначення пенсії належить до виключної компетенції пенсійного органу, та беручи до уваги необхідність повторного розрахунку пільгового стажу позивача із урахуванням періоду його роботи з 20.01.1989 по 18.08.1989, з 19.11.2009 по 14.11.2012, суд дійшов висновку, що порушені права позивача необхідно захистити шляхом зобов`язання ГУ ПФУ у Харківській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії на пільгових умовах, з урахуванням зазначених у цьому рішенні суду висновків, зарахувавши при цьому до пільгового стажу позивача періоди його роботи з 20.01.1989 по 18.08.1989, з 19.11.2009 по 14.11.2012.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, у спосіб визначений судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України у разі задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено частково, судові витрати зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області пропорційно до розміру задоволених вимог, тобто в сумі 536,80 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №/ПС 71 від 20.07.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 20.01.1989 по 18.08.1989 включно; з 19.11.2009 по 14.11.2012 включно.

Розглянути повторно заяву (звернення) ОСОБА_1 від 13.07.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про Пенсійне забезпечення» із врахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

В задоволенні решти вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5 (Держпром) 3 під. 2 поверх, )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, )

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя:

Секретар