Справа № 620/921/23
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/921/23 Суддя (судді) першої інстанції: Баргаміна Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року (повний текст складено 28 лютого 2023 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду у Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА

Позивач звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду у Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.12.2022 № 87, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 02.01.2023 № 87 про відмову у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 13.12.2022.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області не порушувало прав позивача, оскільки жодних рішень по відмові в призначенні йому пенсії не приймало, а тому позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області заявлені безпідставно, а вирішення питання про призначення пенсії належить до дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що повноваження державних органів не є дискреційними, якщо є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень, при цьому, саме початкові дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області не відповідали приписам пенсійного законодавства.

Інші учасники справи відзиви на апеляційну скаргу не подавали.

Позиція Головного управління Пенсійного фонду у Харківській області та Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області в суді першої інстанції обґрунтовувалась тим, що позивачу правомірно відмовлено в призначенні пенсії за відсутності в нього права на застосування положень вимог п.3 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки мати особи з інвалідністю з дитинства вже використала своє право на пенсію.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, введення в Україні воєнного стану, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 13.12.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з заявою про призначення пенсії за віком, яку за принципом екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 21.12.2022 № 87, з огляду на відсутність у позивача права на призначення пенсії згідно статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки матері особи з інвалідністю з дитинства призначена пенсія по інвалідності з 14.11.2019, про що позивача повідомлено листом Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 27.12.2022 №2500-0208-8/49675 (а.с.12-15).

27.12.2022 позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з заявою про призначення пенсії за віком, яку за принципом екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 02.01.2023 № 87 з підстав того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є матір`ю особи з інвалідністю з дитинства, отримує пенсію по інвалідності з 14.11.2019, тому права на призначення дострокової пенсії за віком батько дитини з інвалідністю не має, про що позивача повідомлено листом Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 03.01.2023 №2500-0208-8/539 (а.с.16-19).

Вважаючи такі відмови протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком як батькові дитини з інвалідністю, оскільки дружиною позивача не було використано можливості призначення пенсії за віком з підстав виховання нею до шестирічного віку особи з інвалідністю з дитинства.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, в межах вимог та обґрунтувань апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом (стаття 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, - після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років.

За вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п`ятьох або більше дітей, дитини з інвалідністю чи тяжко хворої дитини, якій не встановлено інвалідність, до шестирічного віку здійснювалося батьком, батьку призначається дострокова пенсія за віком після досягнення віку 55 років та за наявності страхового стажу не менше ніж 20 років.

Таким чином, матері надається право вибору особи, яка буде одержувати дострокову пенсію за віком: вона сама або батько дітей.

Судом встановлено, що підставою для відмови в призначенні позивачу пенсії за п.3 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є позиція органів Пенсійного фонду України, що мати особи з інвалідністю з дитинства - ОСОБА_2 одержує пенсію по інвалідності, а тому вона не може відмовитися від призначення дострокової пенсії за віком на користь позивача, оскільки використала своє право на пенсію.

Разом з тим апеляційний суд звертає увагу, що така позиція пенсійного органу є помилковою з огляду на таке.

Як слідує з матеріалів справи, своє право на отримання пенсії із підстав, встановлених п.3 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_2 не використала, оскільки отримує пенсію по інвалідності, внаслідок чого делегувала своє дострокове право на пенсію за віком батьку особи з інвалідністю з дитинства, що підтверджується заявою самої ОСОБА_2 від 13.12.2022 (а.с.24).

Положеннями абз.2 п.3 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено спеціальне суб`єктивне право батька, як одного з подружжя, що здійснювало виховання дитини-інваліда, на призначення дострокової пенсії за віком, і допустимість реалізації цього права не може ставитися в залежність від реалізації матір`ю свого права на призначення пенсії за інвалідністю, передбаченого іншими нормами законодавства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 12 листопада 2013 року у справі №21-373а13. Верховний Суд від зазначеної правової позиції у своїх рішеннях станом на час розгляду справи не відступав.

Відтак, апеляційний суд вважає безпідставними посилання органів Пенсійного фонду України, що батьки дитини використали своє право на пенсію, як на підставу відмови позивачу в призначенні пенсії.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується із доводами суду першої інстанції, що позивачу протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком як батькові особи з інвалідністю з дитинства відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки під час розгляду справи суд встановив, що при призначенні позивачу дострокової пенсії, як батькові особи з інвалідністю з дитинства за вибором матері, дружина позивача отримувала інший вид пенсії, про що було відомо пенсійному органу.

Щодо твердження апелянта, що ним не було допущено порушень прав позивача, внаслідок чого позовні вимоги до нього заявлені безпідставно, колегія суддів виходить з наступного.

Так, рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" були прийняті не ГУ ПФ України в Чернігівській області, а іншими територіальними органами Пенсійного фонду України.

Разом з тим, відповідні заяви про призначення пенсії подавались позивачем за місцем реєстрації до відповідного управління Пенсійного фонду України.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до п.4.1 р.IV якого заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Відповідно до п.4.2 р.IV наведеного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

В той же час, встановлення порядку розгляду заяв про призначення пенсії за принципом екстериторіальності не спростовує положення законодавства, що виплата пенсії здійснюється органом, що призначає пенсію, за місцем проживання особи, що прямо передбачено п.4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якого після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги встановлені обставини колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову та зобов`язання ГУ ПФ України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують. При цьому, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Текст постанови складено 14 березня 2024 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма