Справа № 304/2968/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 304/2968/23 пров. № А/857/2696/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Островерх Б.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській обл. на рішення Перечинського районного суду Закарпатської обл. від 10.01.2024р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській обл. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (суддя суду І інстанції: Ганько І.І., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 13 год. 30 хв. 10.01.2024р., м.Перечин Закарпатської обл., дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

26.12.2023р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1120637, винесену поліцейським відділу поліції № 1 (с.Оноківці) Ужгородського районного управління поліції Головного управління /ГУ/ Національної поліції /НП/ в Закарпатській обл. сержантом поліції Делеганом В.В. 18.12.2023р., якою його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити (а.с.1-7).

Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської обл. від 10.01.2024р. заявлений позов задоволено; скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1120637, винесену поліцейським відділу поліції № 1 (с.Оноківці) Ужгородського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатській обл. сержантом поліції Делеганом В.В. 18.12.2023р., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ГУ НП в Закарпатській обл. на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп. (а.с.44-51).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ НП в Закарпатській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.54-63).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що зі слів працівника поліції Делегана В.В., який складав постанову, при перевірці документів на транспортний засіб позивачем були надані документи на транспортний засіб, які свідчили про ввезення в Україну цього засобу ще до моменту введення воєнного стану в Україні та прийняття відповідної постанови КМ України № 190 від 04.03.2022р. За таких умов на позивача не поширюються норми постанови КМ України № 190 від 04.03.2022р. щодо нового строку реєстрації автомобіля, а саме після припинення воєнного стану.

Тому для об`єктивного розгляду справи представником ГУ НП в Закарпатській обл. було заявлено клопотання про витребування доказів у позивача, однак ухвалою суду від 10.01.2024р. в його задоволенні відмовлено.

Окрім того, в постанові серії ЕНА № 1120637 від 18.12.2023р. встановлено, що позивачем вчинено правопорушення, передбачене приписами п.31.6 Правил дорожнього руху /ПДР/, відповідно до яких забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких в темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Таким чином, позивач порушив вимоги п.31.6.6 ПДР України, оскільки він рухався на автомобілі з непрацюючими габаритними вогнями, через що режим роботи вказаних габаритних вогнів був порушений і не відповідав ДСТУ 3649:2010.

Вказана обставина щодо непрацюючих габаритних вогнів позивачем не заперечується. Також зазначений факт підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення, з наступних мотивів.

Як слідує з матеріалів справи, о 17 год. 24 хв. 18.12.2023р поліцейським відділу поліції № 1 (с.Оноківці) Ужгородського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатській обл. сержантом поліції Делеганом В.В. винесено постанову серії ЕНА № 1120637 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої о 16 год. 57 хв. 18.12.2023р. по вул.Центральній, 2 в с.Невицьке Ужгородського району Закарпатської обл. позивач керував легковим автомобілем марки «Фольксваген» (в постанові помилково вказано «Вольво»), модель «Джетта», з несправними габаритними ліхтарями та який не був зареєстрований протягом 10 діб з моменту придбання, чим порушив вимоги п.2.9 «в» ПДР.

На підставі наведеного, відповідачем визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. (а.с.8-9).

Окрім цього, будь-яких доказів по справі до спірної постанови відповідачем не долучено.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 18.12.2023р. строк державної реєстрації транспортного засобу не сплив, останній продовжено у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, тому в діях позивача є відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП.

Стосовно керування автомобілем з несправними габаритними ліхтарями суд наголосив на тому, що в оскаржуваній постанові не зазначено про порушення позивачем вимог п.31.6 ПДР, а відтак і вчинення таким адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП. Також поліцейським не застосовані приписи ч.2 ст.36 КУпАП, які визначають порядок накладення адміністративних стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень. Відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, у постанові є відсутніми.

Наведені висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є такими, що відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи, з наступних підстав.

Відповідно до пп.«в» п.2.9 ПДР, затв. постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001р., водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення.

Згідно з ч.6 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.11. ст.34 Закону України «Про дорожній рух» власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Положеннями ст.37 вказаного Закону встановлено, що експлуатація незареєстрованих транспортних засобів забороняється.

Відповідно до абз.1 п.6 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затв. постановою КМ України № 1388 від 07.09.1998р., транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС або через центри надання адміністративних послуг. Державна реєстрація нових транспортних засобів може проводитися сервісними центрами МВС за участю суб`єктів господарювання, які стоять на обліку в Головному сервісному центрі МВС, здійснюють продаж таких транспортних засобів та уклали з Головним сервісним центром МВС відповідний договір.

Поряд з цим, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях. У разі припинення або скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях власники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом дев`яноста днів. (Абзац перший п.7 Порядку викладений із врахуванням змін, внесеними згідно з постановами КМ № 190 від 04.03.2022р., № 1019 від 10.09.2022р).

Отже, окремою спеціальною підставою для продовження строку державної реєстрації транспортного засобу є введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях. У такому разі власники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом дев`яноста днів з дня, наступного за днем припинення або скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні», затв. Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022р., в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022р. на 30 діб, який неодноразово був продовжений і діє на час апеляційного розгляду справи.

Під час судового розгляду встановлено, що транспортний засіб - легковий автомобіль марки «Фольксваген» модель «Джетта» ввезено на територію України 09.06.2022р. за митною декларацією № UA209200/2022/007853, тобто, під час воєнного стану в Україні (а.с.14, 15).

Таким чином, оскільки строк державної реєстрації транспортного засобу станом на 18.12.2023р. не сплив (не закінчився), оскільки такий продовжено у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, тому суд першої інстанції дійшов логічного та послідовного висновку про те, що в діях позивача є відсутнім склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП.

Стосовно тверджень відповідача про те, що позивачем ОСОБА_1 вчинено ще адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, а відтак поліцейським адміністративне стягнення було накладено з урахуванням приписів ч.2 ст.36 КУпАП, колегія суддів підкреслює наступне.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Проте вказаним вимогам постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1120637 від 18.12.2023р. не відповідає, оскільки вказані дії позивача в ній описані, однак не кваліфіковані як конкретне правопорушення за відповідною статтею КУпАП із подальшим притягненням до відповідальності.

Зокрема, поліцейським не зазначено про порушення ОСОБА_1 приписів п.31.6 ПДР і не визнано останнього винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

Також накладення стягнення згідно спірної постанови проведено без застосування правил ч.2 ст.36 КУпАП, що визначають порядок накладення адміністративних стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень.

Додатково колегія суддів наголошує, що будь-яких доказів вчинення позивачем порушення ПДР відповідачем не представлено, будь-які фото-, відеоматеріали до справи останнім не долучені.

Відповідно до ст.77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В аспекті наведеного, матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із змісту вимог ст.283 КУпАП слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Разом з тим, вказана постанова не містить посилання на жоден доказ вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення.

Таким чином, колегія суддів дійшла до переконливого висновку про протиправність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за недотримання вимог п.2.9 «в» ПДР. Також складену інспектором поліції постанову за наведених обставин не можна вважати належним і допустимим доказом по справі.

Звідси, заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Згідно вимог ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, вказаною нормою процесуального закону передбачені повноваження суду щодо скасування рішення суб`єкта владних повноважень та одночасного вирішення питання про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Наведені вимоги в розглядуваному випадку судом дотримані, оскільки останнім прийнято рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, заперечення відповідача були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Таким чином, заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Враховуючи результат апеляційного розгляду, відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ НП в Закарпатській обл.

Окрім цього, у зв`язку із завершенням апеляційного розгляду справи слід визнати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2024р. в частині зупинення дії рішення Перечинського районного суду Закарпатської обл. від 10.01.2024р. в адміністративній справі № 304/2968/23 такою, що втратила чинність (а.с.76-78).

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.ст.271, 272, 286, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській обл. на рішення Перечинського районного суду Закарпатської обл. від 10.01.2024р. в адміністративній справі № 304/2968/23 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головного управління Національної поліції в Закарпатській обл.

Визнати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2024р. в частині зупинення дії рішення Перечинського районного суду Закарпатської обл. від 10.01.2024р. в адміністративній справі № 304/2968/23 такою, що втратила чинність.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 15.03.2024р.