Справа № 460/1540/24
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2024-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 березня 2024 року м. Рівне №460/1540/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гудими Н.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доПриватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Наталії Олексіївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Акціонерне товариство "Укрсиббанк"
про визнання протиправними та скасування постанов, пункту постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Наталії Олексіївни про визнання протиправними і скасування постанов у ВП №74015230 про стягнення з боржника основної винагороди від 31.01.2024, про арешт коштів боржника від 31.01.2024 та п.3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2024.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що на виконанні у відповідача перебуває виконавче провадження ВП №74015230 з виконання виконавчого листа 2-641/10 від 07.05.2021. Повідомлено, що в лютому 2024 року позивач отримав постанови приватного виконавця від 31.01.2024 про відкриття виконавчого провадження, стягнення з боржника основної винагороди та про арешт коштів боржника, однак з їх правомірністю не погоджується. Стверджує, що питання розміру основної винагороди приватного виконавця залежить від суми фактичної стягнутої ним суми, а не від суми, зазначеної у виконавчому документі, та стягується після повного виконання рішення. Вказано, що виконавцем неправильно обраховано розмір основної винагороди шляхом визначенням її суми в доларах США, оскільки стягнення за виконавчим листом належить проводити у гривнях, а також визначено суму стягнення, в межах якої накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші боржника. Крім того, зауважено, що оскаржені рішення не містять розрахунку суми стягнення основної винагороди приватного виконавця та порядку її стягнення. З огляду на наведене, вважає, що приватний виконавець приймаючи оскаржувані постанови, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством, а тому просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 19.02.2024 позовна заява залишалася без руху.

Ухвалою суду від 04.03.2024 клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору задоволено, звільнено позивача від сплати судового збору за подання цього позову, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та у порядку статті 287 КАС України призначено судове засідання на 08.03.2024.

В судовому засіданні 08.03.2024 оголошено перерву до 11.03.2024.

11.03.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження ВП №74015230 з примусового виконання виконавчого листа №2-641/10 від 07.05.2021 про стягнення з позивача заборгованостей по кредиту. Повідомлено, що одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди, в якій зазначено порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця, яка стягується, а саме: у розмірі 10 % від суми, що підлягає стягненню. Наголосив, що в оскаржуваних постановах здійснено лише розрахунок основної винагороди, а у разі здійснення повного або часткового виконання рішення, основна винагорода має бути стягнута з дотриманням пропорційності відповідно до фактично стягнутого боргу, тобто вказана у постановах сума не є остаточною. За таких обставин, вважає, що відповідач у спірних правовідносинах діяв правомірно, в межах наданих повноважень та у спосіб, визначений законом, а тому просив у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні 11.03.2024 судом оголошено перерву до 12.03.2024.

В судове засідання 12.03.2024 представники сторін не прибули, хоча про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Від обох сторін на адресу суду надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі.

У зв`язку з цим, ухвалою від 12.03.2024 суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового розгляду справи (в письмовому провадженні) за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши позовну заяву та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

На виконанні приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Наталії Олексіївни перебуває виконавчий лист №2-641/10, виданий 19.05.2010 Рівненським міським судом Рівненської області.

Так, 09.01.2024 АТ Укрсиббанк звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Наталії Олексіївни з заявою про прийняття до виконання виконавчого листа №2-641/10, виданого Рівненським міським судом 19.05.2010, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ УкрСиббанк:

- заборгованості по кредиту, згідно з кредитним договором за № 0 від 09.02.2007, договору поруки №95114 від 09.02.2007, договору поруки №65116 від 09.02.2007 та договором поруки №95117 від 09.02.2007 в розмірі 26234,23 дол. США, що згідно з курсом НБУ станом на 24.06.2009 становить 199671,35 грн, неустойки за порушення своїх зобов`язань в розмірі 500,00 грн, пені за порушення термінів повернення кредиту в розмірі 6,82 грн солідарно;

- заборгованості по кредиту згідно з кредитним договором за №0 від 19.03.2007 та договором поруки №102559 від 19.03.2007 в розмірі 7881,23 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 24.06.2009 становить 59984,83 грн, неустойки за порушення своїх зобов`язань в розмірі 500,00 грн, пені за порушення термінів повернення кредиту в розмірі 1,62 грн, солідарно;

- заборгованості по кредиту, згідно з кредитним договором за № 0 від 19.03.2007 в розмірі 826,64 грн, неустойки за порушення своїх зобов`язань в розмірі 500,00 грн., пені за порушення термінів повернення кредиту в розмірі 0,36 грн, солідарно;

- витрат, що понесені ПАТ "УкрСиббанк" на оплату державного мита в сумі 1700 грн та витрат на ІТ3 в сумі 252,00 грн.

31.01.2024 на підставі вказаної заяви приватним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №74015230 з примусового виконання виконавчого листа №2-641/10, виданого Рівненським міським судом 19.05.2010. Пунктом 3 вказаної постанови зазначено про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у розмірі 3411,60 доларів США та 428,80 грн.

Цього ж дня приватним виконавцем прийнято постанову про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 3411,60 доларів США та 428,80 грн. та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, згідно з якою загальна сума мінімальних витрат 300 грн.

Також 31.01.2024 приватним виконавцем прийнято постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої вирішено накласти арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонені законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 37528 доларів США.

У зв`язку з допущенням технічної помилки у п.3 постанови про відкриття виконавчого провадження в частині суми основної винагороди, 07.03.2024 приватним виконавцем винесено постанови про виправлення помилки в процесуальному документі, а саме:

-у постанові про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2024: пункт 3 резолютивної частини вважати правильним: Стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 3411,55 доларів США та 428,74 грн.;

- у постанові про стягнення з боржника основної винагороди від 31.01.2024:

до мотивувальної частини постанови після абз. 5 додано абз. 6 наступного змісту: "У відповідності до Закону України "Про виконавче провадження" (частина третя статті 45 та частина друга статті 27), основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Розрахунок для визначення суми основної винагороди приватного виконавця проводиться за наступною формулою: Ах10% = Б (де "А" - сума боргу за виконавчим документом, "Б" - основна винагорода приватного виконавця), отже: 1) 34115,46 дол. США х 10% = 3411,55 дол. США (оскільки за загальним правилом заокруглення якщо остання цифра у числі - 5 і більше, то після округлення до попереднього числа додається одиниця); 4287,44 грн х 10% = 428,74 грн.

п.1 резолютивної частини постанови вважати правильним такого змісту: Стягнути з боржника ОСОБА_1 дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 основну винагороду приватного виконавця у розмірі 3411,55 доларів США (USD) та 428,74 грн (UAH).

- у постанові про арешт коштів боржника від 31.01.2024: виправити помилку в абз.2 пункту 1 резолютивної частини та вважати правильним такий зміст абзацу 2 пункту 1: у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, а саме: 37527,01 доларів США та 5016,18 грн.

Вважаючи протиправними постанови приватного виконавця у ВП №74015230 про стягнення з боржника основної винагороди від 31.01.2024, про арешт коштів боржника від 31.01.2024 та п.3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2024, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) є Закон України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII).

В силу вимог ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилами ч.2 ст.2 Закону №1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Частиною 1 ст.26 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з вимогами ч.1-2 ст.56 Закону №1404-VІІІ арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

В силу вимог ч.3 ст.56 Закону №1404-VІІІ арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно з ч.1 ст.31 Закону України від 02 червня 2016 року №1403-VIII Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (далі - Закон №1403-VIII) визначено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Відповідно до частин другої - четвертої статті 31 Закону №1403-VIII винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється, зокрема, у вигляді відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За правилами частини 5 ст.31 Закону №1403-VIII, якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

На виконання статті 31 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2016 року №643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі - Порядок №643).

Відповідно до п.12 Порядку №643 розмір основної винагороди приватного виконавця становить 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

При цьому, ч.3 ст.45 Закону №1403-VIII визначено, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Відповідно до ч.4 ст.27 Закону №1403-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Системний аналіз положень Закону №1404-VIII свідчить про те, що приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, зазначених у статті 3 цього Закону, яке розпочинає, зокрема, за заявою стягувача. У разі виконання рішень приватним виконавцем виконавчий збір не стягується. Натомість за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю виплачується винагорода.

Водночас, аналіз норм Закону №1404-VIII, які регулюють діяльність приватних виконавців, і статті 31 Закону №1403-VIII вказує на те, що основна винагорода - це винагорода приватного виконавця за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в розмірі пропорційному до фактично стягнутої суми.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03 березня 2020 року у справі №260/801/19, від 10 вересня 2020 року у справі №120/1417/20-а, від 28 жовтня 2020 року у справі №640/13697/19, від 16 квітня 2020 року у справі №640/8425/19.

Одночасно із цим, основна винагорода приватного виконавця і виконавчий збір у виконавчому провадженні, що здійснює державний виконавець, хоча й виступають формами винагороди виконавців, проте не є однаковими поняттями. Згідно з приписами статті 45 Закону №1404-VIII спільним для цих форм винагороди є лише порядок стягнення. Що стосується підстав виникнення у приватного виконавця права на основну винагороду та розміру цієї винагороди, такі питання регулюється окремими правовими нормами.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29 січня 2021 року у справі №640/13434/19, від 26 серпня 2021 року у справі №380/6503/20, від 26 жовтня 2023 року у справі №640/20265/19.

Крім цього, аналіз статті 31 Закону №1403-VIII свідчить про те, що одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватний виконавець повинен вирішити питання про стягнення основної винагороди і прийняття постанови про стягнення основної винагороди разом з постановою про відкриття виконавчого провадження є обов`язком приватного виконавця.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 21 січня, 27 квітня, 03 червня та 26 серпня 2021 року у справах №160/5321/20, №580/3444/20, №640/17286/20, №380/6503/20.

Водночас саме лише існування постанови про стягнення основної винагороди, винесеної одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не означає безумовного та гарантованого стягнення цієї винагороди та не надає права приватному виконавцю стягувати визначену ним суму без здійснення фактичних дій з виконання судового рішення (пункт 52 постанови Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі №420/6845/18).

Верховний Суд у постанові від 28.07.2023 року у справі № 640/28577/21 вказував, що якщо позивач посилається на існування негативних правових наслідків внаслідок чинності постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця, у цьому контексті Верховний Суд зауважує, що у разі коли одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження приватний виконавець правильно визначив розмір основної винагороди і постанова про її стягнення є правомірною, то така постанова сама по собі не свідчить про протиправне втручання у права боржника. Надалі питання про незаконність втручання у його права з боку приватного виконавця може постати у разі стягнення основної винагороди за відсутності фактичного виконання рішення суду або у більшій сумі, ніж належить, тощо. У такому разі належним способом захисту порушеного права буде оскарження цих дій (рішень) приватного виконавця.

Також у своїй практиці Верховний Суд уже зауважував, що для правильної оцінки правомірності постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця, визначеної у виді відсотка, винесеної приватним виконавцем одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, судам необхідно встановити предмет виконавчого провадження (стягнення сум чи передача майна за виконавчим документом).

Враховуючи, що на момент відкриття виконавчого провадження не завжди можливо визначити розмір фактично стягнутих сум чи остаточну вартість переданого майна за наслідками фактичного виконання приватним виконавцем, суди мають перевіряти механізм розрахунку, застосованого виконавцем при визначенні суми основної винагороди та наведеного ним у постанові про стягнення основної винагороди, винесеної одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Зрештою необхідно мати на увазі, що сума основної винагороди, визначена приватним виконавцем у постанові про її стягнення, винесеній одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не є сумою, яка гарантовано має бути стягнута за наслідками фактичного виконання виконавчого провадження у випадках неповного виконання або ж невиконання відповідного виконавчого документа.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 січня, 08 липня та 24 грудня у справах №160/5321/20, №360/2855/20, №200/3149/21-а.

Беручи до уваги наведені правові норми та висновки Верховного Суду щодо їх застосування, суд дійшов висновку, що прийняття постанови про стягнення з боржника основної винагороди разом із постановою про відкриття виконавчого провадження є обов`язком, а не правом приватного виконавця, що відповідає вимогам ч.7 ст.31 Закону №1403-VIII.

Поряд з цим, суд наголошує, що, враховуючи положення ч.7 ст.31 Закону №1403-VIII та ст.27 Закону №1404-VIII, приватний виконавець при відкритті виконавчого провадження, зобов`язаний не лише прийняти постанову про стягнення основної винагороди, але й здійснити розрахунок такої винагороди, тобто визначити чітко суму, яка може бути стягнута у разі здійснення виконавцем повного виконання виконавчого документу.

Як свідчить зміст постанов про відкриття виконавчого провадження та про стягнення з боржника основної винагороди від 31.01.2024, приватний виконавець одночасно з відкриттям виконавчого провадження визначив суму основної винагороди. Однак розрахунку вказаної суми оскаржувані постанови не містять.

Водночас, судом встановлено, що 07.03.2023 приватним виконавцем внесено виправлення до цих постанов від 31.01.2024, зокрема, до мотивувальної частини постанови про стягнення з боржника основної винагороди внесено абзац, в якому зазначено розрахунок основної винагороди (Ах10% = Б (де "А" - сума боргу за виконавчим документом, "Б" - основна винагорода приватного виконавця), отже: 1) 34115,46 дол. США х 10% = 3411,55 дол. США (оскільки за загальним правилом заокруглення якщо остання цифра у числі - 5 і більше, то після округлення до попереднього числа додається одиниця); 4287,44 грн х 10% = 428,74 грн).

Тобто приватним виконавцем самостійно виправлено неточності постанови в частині ненаведення розрахунку основної винагороди.

Суд звертає увагу, що сума винагороди приватного виконавця, вказані у постанові про відкриття виконавчого провадження та про стягнення з боржника основної винагороди, визначені у доларах США, без зазначення її гривневого еквіваленту.

Разом з тим, вказуючи у цих постановах розмір винагороди у доларах США, приватний виконавець фактично не визначив чітко суми цієї винагороди, яка може бути в подальшому стягнута, оскільки така сума може змінюватись разом із коливанням курсу. В даному випадку основна винагорода згідно із вимогами Закону №1403-VIII та Закону №1404-VIII становить 10% від суми 34115,46 доларів США в гривневому еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України на момент відкриття виконавцем виконавчого провадження.

Висновки аналогічного змісту викладені у постанові Верховного Суду від 26.01.2024 у справі № 580/192/23.

Водночас, посилання відповідача на правовий висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі №761/12665/14-ц, суд відхиляє як безпідставні, позаяк такий висновок не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки у справі №761/12665/14-ц спір виник щодо дій та бездіяльність державного виконавця стосовно стягнення зобов`язання за рішенням суду. Окрім того, у вказаній справі правовідносини регулювались Законом України від 21 квітня 1999 року №606-XIV Про виконавче провадження. Відтак, правовідносини в цій справі не є подібними до спірних.

Аналогічно, у спірній постанові про арешт коштів боржника в суму, у межах якої, накладається арешт, включено суму основної винагороди виконавця, що визначена у доларах США, без зазначення її гривневого еквіваленту, що також унеможливлює визначити чітко і конкретно таку суму коштів, у зв`язку з регулярним коливання курсу гривні до долара США.

Встановлені в ході розгляду обставини справи в їх сукупності дають підстави для висновку, що спірні постанови не відповідають вимогам ст.27 Закону №1404-VIII та ст.31 Закону №1403-VIII.

Таким чином, приватний виконавець, приймаючи оскаржувані постанови діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, встановлені чинним законодавством, а вказані постанови не відповідають критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, необґрунтовані, протиправні та підлягають скасуванню.

Згідно з частинами 1-2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятих ним рішень у спірних правовідносинах, доводи позивача обґрунтовані, підтверджені належними та допустимими доказами, а факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.

За таких обставин, позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

Правові підстави для застосування положень ст.139 КАС України у суду відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору ухвалою суду від 04.03.2024.

Керуючись статтями 241-246, 255, 270-272, 287 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати постанови Приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Наталії Олексіївни ВП №74015230 про стягнення з боржника ОСОБА_1 основної винагороди від 31.01.2024, постанови про арешт коштів боржника від 31.01.2024 та пункт 3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2024.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Днем подання апеляційної скарги є день її надходження до відповідного суду. Строк подання апеляційної скарги не може бути поновлено. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 15 березня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Наталія Олексіївна ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Укрсиббанк" Адреса: м.Київ, вул.Андріївська, буд.2/12), ЄДРПОУ/РНОКПП 09807750.

Суддя Н.С. Гудима