Справа № 380/27424/23
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 рокусправа № 380/27424/23
місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А. Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій учасників справи

до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01 січня 2020 року по день фактичної виплати 24 жовтня 2023 року;

- зобов`язати Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01 січня 2020 року по день фактичної виплати 24 жовтня 2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 27.07.2020 № 357-ОС ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України та всіх видів забезпечення, звільненого з військової служби у запас на підставі підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Представник позивача звертався до відповідача із адвокатським запитом про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2020 по день її фактичної виплати 24.10.2023. Проте відповідач відмовив у нарахуванні та виплаті компенсації втрат частини доходів.

12.12.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позову заперечив повністю. Відзив обґрунтований тим, що відповідач нарахував та виплатив позивачу грошове забезпечення відповідно до вимог законодавства та в межах судового рішення. Також посилається на те, що позивач у встановленому порядку із заявою про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати не звертався.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 23.11.2023 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Заходи забезпечення позову та доказів, у тому числі шляхом їх витребування, не вживались.

ІІІ. Фактичні обставини справи

Суд встановив, що наказом начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 27.07.2020 № 357-ОС ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України та всіх видів забезпечення, звільненого з військової служби у запас на підставі підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Остаточною датою закінчення проходження військової служби відповідно до наказу від 27.07.2020 № 357-ОС є 01.08.2020.

Згідно з довідкою про нараховане та виплачене грошове забезпечення підполковнику ОСОБА_1 нараховано та виплачено грошове забезпечення у сумі 349313,62 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 у справі №380/4720/23, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2023, визнано протиправними дії Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 в заниженому розмірі грошового забезпечення в період з 01.01.2020, одноразової грошової допомоги при звільненні, суми грошової допомоги на оздоровлення, суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020; зобов`язано Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.01.2020, перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання згаданого рішення суду 24.10.2023 відповідач нарахував та виплатив позивачу грошове забезпечення у загальній сумі 95999,32грн, що підтверджується банківською випискою про рух коштів позивача та довідкою-перерахунком про нарахування та виплату індексації ОСОБА_1 .

26.10.2023 представник позивача адвокат Каверін С.М. звернувся до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) з адвокатським запитом про нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму нарахованого та виплаченого грошового забезпечення за період з 01.01.2020 по день її фактичної виплати - 24.10.2023.

Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України листом від 31.10.2023 за результатами розгляду адвокатського запиту представника позивача від 26.10.2023 повідомило, що підстави для задоволення адвокатського запиту у частині нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення відсутні, оскільки кошти були виплачені в межах та спосіб, визначений законодавством.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати йому компенсації за несвоєчасну виплату сум грошового забезпечення за період з 01.01.2020 по 24.10.2023, звернувся до суду з відповідним позовом.

IV. Позиція суду

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статею 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частина перша статті 116 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно з частиною першою статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 згаданого Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (частина друга статті 117 КЗпП України).

Відповідно до статті 1 Закону України від 19.10.2000 № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з статею 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення), сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Пунктом 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженому постановою КМ України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок № 159) передбачено, що компенсації підлягають грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і які не мають разового характеру, разом із сумою індексації: у редакції, чинній до 14.04.2022 про це зазначено у першому абзаці цього пункту, у чинній редакції у шостому абзаці.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (ст. 3 Закону № 2050-III).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст. 4 Закону № 2050-III).

Стаття 7 Закону № 2050-III визначає, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Відповідальність власника або уповноваженого ним органу (особи) за несвоєчасну виплату доходів визначається відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Системний аналіз даних положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів.

При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

При цьому суд враховує правову позицію Верховного суду в постанові від 24.01.2023 у справі № 200/10176/19-а згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України.

Крім того, необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050-III, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, або відмовити у її виплаті. А тому, тільки у разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.

Отже, необхідними умовами для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є:

- нарахування та виплата нарахованих доходів;

- звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050-III, за наслідками розгляду якої власником чи уповноваженим ним органом відмовлено у її виплаті.

Суд встановив, що остаточна виплата позивачу доходу вигляді у нарахованого грошового забезпечення за період з 01.01.2020 по 01.08.2020 відбулась лише 24.10.2023.

Суд звертає увагу відповідача на те, що нарахування та виплата грошового забезпечення мала бути здійснена відповідачем саме з моменту набуття позивачем права на її отримання відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Ураховуючи періоди, за які грошове забезпечення мало бути виплаченим позивачу, та час його фактичної виплати, суд доходить висновку про те, що відповідач порушив строки виплати позивачу грошового забезпечення.

Враховуючи наявність факту невиплати позивачу грошового забезпечення з 01.01.2020, суд вважає, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, оскільки фактична остаточна виплата позивачу вказаного грошового забезпечення відбулась 24.10.2023.

Суд відхиляє аргументи відповідача про те, що позивач у встановленому порядку із заявою про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати не звертався, у виплаті компенсації відмовлено не було, а тому такі позовні вимоги передчасні, виходячи з наступного.

Як вбачається із адвокатського запиту від 26.10.2023, адвокат каверін С.М.просив, зокрема, нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми щомісячного грошового забезпечення нарахованого та виплаченого на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 у справі №380/4720/23 за період з 01 січня 2020 року по день фактичної виплати із наданням відповідним розрахунків нарахувань та утримань.

За результатами розгляду адвокатського запиту відповідач надав відповідь від 31.10.2023 №11/9636-23-Вих, у якій, зокрема, зазначив, що підстав для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати на суми щомісячного грошового забезпечення немає, оскільки кошти були виплачені на виконання рішення суду в межах та у спосіб, визначений законодавством. У разі незгоди з вказаною відповіддю, її можна оскаржити у встановленому порядку.

Аналізуючи норми Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-III та Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений постановою КМУ від 21 лютого 2001 року №159, суд висновує, що згадані нормативно -правові акти не встановлюють конкретних вимог щодо форми і змісту заяви особи про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Так само як і не встановлює вимог до форми і змісту відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати такої компенсації.

Суд звертає увагу на те, що відповідач за результатами розгляду адвокатського запиту чітко вказав, що підстав для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати на суми щомісячного грошового забезпечення немає.

У зв`язку з чим суд висновує, що відповідач по-перше, розглянув по суті такий запит саме як заяву про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати; по-друге, за результатами розгляду запиту відмовив у виплаті такої компенсації.

У згаданій відповіді немає посилань відповідача на те, що такий запит не є належним зверненням позивача у розумінні Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-III та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений постановою КМУ від 21 лютого 2001 року №159, а тому не підлягає розгляду як відповідна заява.

Крім цього, суд зазначає, що адвокат Каверін С.М. звертався до відповідача із запитом у порядку, визначеному Закоком України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року № 5076-VI саме у зв`язку із захистом порушених прав позивача.

Щодо позовних вимог зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Водночас, згідно з пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статею 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави та, виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

З метою повного та ефективного захисту порушеного права позивача необхідно зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01.01.2020 по день фактичної виплати, 24.10.2023.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

V. Судові витрати.

Позивач звільнений від сплати судового збору і такий фактично не сплачував, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат між сторонами.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01.01.2020 по день фактичної виплати 24.10.2023.

Зобов`язати Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01.01.2020 по день фактичної виплати 24.10.2023.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Гулик Андрій Григорович