Справа № 140/36336/23
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/36336/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Ковальчука В.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЕКВІСТ-СІМ до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ЕКВІСТ-СІМ (далі - ТОВ ЕКВІСТ-СІМ, позивач) звернулося в суд з позовом до Волинської митниці (далі - митниця, відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 03.11.2023 №UA205050/2023/000728/2, №UA205050/2023/000729/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що товариство внаслідок укладеного з іноземною компанією зовнішньоекономічного договору придбало товари (транспортні засоби (сідельні тягачі)) та подало через декларанта митному органу митні декларації та додатні до них документи, що підтверджують складові митної вартості, яка визначена за першим методом.

Однак відповідач прийняв оскаржувані рішення, якими здійснив коригування митної вартості у зв`язку із тим, що подані документи містили розбіжності, а декларант не усунув такі розбіжності у додатково поданих документах.

На думку представника позивача, подані документи не містили розбіжностей, що впливали на ціну товарів. Різниця відомостей про ціну товарів, вказаних в інвойсах, та таких відомостей у митних деклараціях країни відправлення, а також різниця відомостей про власника товару відповідно до інвойсів та зазначену в свідоцтвах про реєстрацію транспортних засобів не може бути підставою для коригування митної вартості, оскільки ціна та продавець товару визначається саме інвойсами та договором, а не статистичною вартістю у митних деклараціях країни відправлення та у свідоцтвах про реєстрацію транспортних засобів. Крім того, позивач надав митному органу банківський платіжний документ, який підтверджує загальну вартість товарів відповідно до поданих інвойсів.

Представник позивача погоджується з тим, що декларантом у поданих митних деклараціях помилково визначено умови поставки товару, які усунені позивачем у додатково поданих документах, а також виправлено такі помилки у митних деклараціях, на підставі яких транспортні засоби були випущені у вільний обіг.

Також зауважив, що відповідачем неправомірно обрано джерело інформації при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару та необґрунтовано визначено митну вартість товару за резервним методом. Митна вартість скоригована на підставі митної декларації, відповідно до якої розмитнювалася інша модель транспортного засобу та за інших умов поставки. Викладене свідчить про некоректність порівняння митної вартості тягачів.

З наведених підстав представник позивача просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити. В обґрунтування цієї позиції вказав, що під час перевірки документів, поданих декларантом в митних цілях, встановлено розбіжності та неточності, відтак у митного органу виникли сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товарів. Оскільки позивачем не було надано всіх документів на запит митного органу, які б підтверджували або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості. Крім того, декларантом до митної вартості не включено витрати на транспортування товарів. У зв`язку з цим декларанта повідомлено про намір прийняття рішення про коригування митної вартості товару та після проведення консультацій із декларантом, зважаючи на неможливість застосування ряду методів визначення митної вартості з причини відсутності у митного органу та декларанта відповідної інформації, митну вартість згідно зі статтею 64 Митного кодексу України визначено за резервним методом.

З наведених підстав відповідач вважає, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості є законними та обґрунтованими.

Крім того, у відзиві просить розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного провадження у судовому засіданні із викликом (повідомленням) сторін.

У відповіді на відзив представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, та просив їх задовольнити.

Відповідач заперечення на відповідь на відзив не подав.

Учасники справи не зверталися із окремими клопотаннями про розгляд справи в судовому засіданні, оформленими відповідно до вимог статті 167 КАС України. Суд звертає увагу, що за змістом статті 162 КАС України у відзиві на позовну заяву відповідач викладає виключно заперечення проти позову, відзив не може містити будь-яких заяв чи клопотань, оскільки заяви та клопотання учасники справи подають окремо у письмовій формі із зазначенням підстав та з дотриманням інших вимог статті 167 КАС України. Тому заявлене у відзиві на позовну заяву клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не підлягало вирішенню судом по суті.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

13.10.2023 між компанією Volvo Polska Sp. z o.o. (Польща) (продавець) та покупцем - ТОВ ЕКВІСТ-СІМ (Україна) було укладено зовнішньоекономічний контракт №EKV/10/23, за умовами якого продавець продає, а покупець купує та оплачує тягачі VOLVO FM 430 4х2 2020.

На виконання вказаного контракту на митну територію України на адресу позивача були ввезені два тягачі VOLVO FM 430 з ідентифікаційними номерами кузовів № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 .

У відповідності до рахунків-фактур (інвойсів) від 25.10.2023 №10002014UTV та №10002013UTV ціна кожного з тягачів склала 32 500 євро.

З метою митного оформлення тягачів Волинській митниці уповноваженим представником позивача ФОП ОСОБА_1 (далі - декларант) 02.11.2023 були подані митні декларації від 02.11.2023 №23UA76U6, №23UA80U6 з доданими до них документами, на підставі яких декларувались тягачі.

У графі 12 вказаних вище митних декларацій декларантом була заявлена митна вартість кожного з тягачів 1 242 510,75 грн.

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення, митним органом в електронних повідомленнях декларанту запропоновано подати в 10-денний термін такі документи: 1) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару; 3) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається; 5) виписку з бухгалтерської документації; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 7) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Декларантом було надано: банківський платіжний документ від 23.10.2023 №231023/000220454; довідку про транспортні витрати від одержувача товару від 03.11.2023 №03/11-03; планову калькуляцію від 03.11.2023 року б/н. Решту витребуваних документів декларант відмовився надати, про що вказав в заявах від 03.11.2023 року №497, №498.

03.11.2023 Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2023/000728/2, №UA205050/2023/000729/2.

Як зазначено у графі 33 оскаржуваних рішень, під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності.

Так, у рішенні про коригування митної вартості товарів від 03.11.2023 №UA205050/2023/000728/2 вказано на наступні розбіжності у поданих документах.

Вартість товару згідно інвойсу від 25.10.2023 №10002014UTV не відповідає вартості товару згідно копії митної декларації країни відправлення від 25.10.2023 №23PL451030E0897295. В даному інвойсі від 25.10.2023 №10002014UTV зазначені умови поставки FCA MLOCHOW, що відповідає пункту 3.1 контракту 13.10.2023 №EKV/10/23 та не відповідає графі 20 МД від 02.11.2023 №205050/2053/071776 DAP KOVEL. Відповідно до товаросупровідних документів продавцем товару є Volvo Polska Sp. z o.o. У свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 власником вказано MILLENNIUM LEASING SP. Z.OO, інформація щодо якого відсутня в зовнішньоекономічному контракті. Вказане свідчить про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов та ціни придбання товару.

Щодо додатково наданих на вимогу митниці документів зазначено наступне.

Вартість оплати згідно наданого банківського платіжного документу від 23.10.2023 №231023/000220454 не відповідає вартості товару згідно інвойсу від 25.10.2023 №10002014UTV. Окрім того, в даному платіжному документів міститься посилання на номер інвойса, відмінний від номера інвойса, згідно якого подано до митного оформлення оцінюваний товар. У наданих довідці про транспортні витрати від 03.11.2023 №03/11-04 та плановій калькуляції від 03.11.2023 року б/н вказані витрати по доставці товару, понесені отримувачем товару, які не включено до митної вартості. Пояснень наявних розбіжностей в товаросупровідних документах не надано.

У рішенні про коригування митної вартості товарів від 03.11.2023 №UA205050/2023/000729/2 вказано на наступні розбіжності у поданих документах.

Вартість товару згідно інвойсу від 25.10.2023 №10002013UTV (далі - Інвойс) не відповідає вартості товару згідно копії митної декларації країни відправлення від 25.10.2023 №23PL451030E0897300. В Інвойсі зазначені умови поставки FCA MLOCHOW, що відповідає пункту 3.1 контракту від 13.10.2023 № EKV/10/23 та не відповідає графі 20 МД від 02.11.2023 №205050/2053/071780 DAP KOVEL. Відповідно до товаросупровідних документів продавцем товару є Volvo Polska Sp. z o.o., а у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 власником вказано MILLENNIUM LEASING SP. Z.OO, інформація щодо якого відсутня в зовнішньоекономічному контракті. Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов та ціни придбання товару.

Щодо додатково наданих на вимогу митниці документів зазначено наступне.

Вартість оплати згідно наданого банківського платіжного документу від 23.10.2023 №231023/000220454 не відповідає вартості товару згідно Інвойсу. Окрім того, в даному платіжному документів міститься посилання на номер інвойса, відмінний від номера інвойса, згідно якого подано до митного оформлення оцінюваний товар. У наданих довідці про транспортні витрати від 03.11.2023 №03/11-03 та плановій калькуляції від 03.11.2023 року б/н вказані витрати по доставці товару, понесені отримувачем товару, які не включено до митної вартості. Пояснень наявних розбіжностей в товаросупровідних документах не надано.

У зв`язку із вищевикладеним митний орган відмовив у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС. Митну вартість встановлено на рівні 66 500 євро за МД від 18.08.2023 №UA209150/2023/008247.

Декларанту запропоновано звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг, за умови надання гарантій відповідно до розділу Х та статті 55 Митного кодексу України.

Товар було випущено у вільний обіг за МД від 04.11.2023 №23UA59U4, №23UA61U6.

Позивач, не погоджуючись із рішеннями про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту)).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України: декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із МД документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України, а саме: рахунки-фактури (інвойси) від 25.10.2023 №10002014UTV, №10002013UTV; проформу UKR/10/23 від 13.10.2023; платіжну інструкцію в іноземній валюті №35 від 23.10.2023.

Із наведених документів слідує, що вартість кожного із тягачів VOLVO FM 430 з ідентифікаційними номерами кузовів № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 складає 32 500,00 євро, відповідно загальна вартість за два тягача становить 65 000,00 євро. Саме таку ціну сплачено позивачем за два транспортних засоби, що підтверджується вищенаведеною платіжною інструкцією.

На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують ціну товарів за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікували оцінювані товари та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Щодо виявлених митним органом розбіжностей у поданих документах суд зазначає наступне.

В оскаржуваних рішеннях відповідач вказав, що вартість тягачів згідно з інвойсами від 25.10.2023 №10002014UTV, №10002013UTV не відповідає їх вартості, вказаній у митних деклараціях країни відправлення від 25.10.2023 №23PL451030E0897295 та №23PL451030E0897300.

В інвойсах від 25.10.2023 №10002014UTV, №10002013UTV вказані умови поставки FCA MLOCHOW, що відповідає пункту 3.1 контракту від 13.10.2023 №EKV/10/23 та суперечить графі 20 митних декларацій від 02.11.2023 №205050/2053/071776, №23UA80U6, згідно з якими умовами поставки тягачів є DAP KOVEL.

Також відповідач зазначив, що відповідно до товаросупровідних документів продавцем тягачів є Volvo Polska Sp. z.o.o., а у свідоцтвах про реєстрацію транспортних засобів №2844314 та №2821409 власником тягачів вказано MILLENNIUM LEASING SP. Z.OO, інформація щодо якого відсутня в зовнішньоекономічному контракті. На думку митного органу, вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов та ціни придбання товару.

З приводу наведеного суд звертає увагу на те, що відповідно до пунктів 2.1., 2.2. контракту купівлі-продажу № EKV/10/23 від 13.10.2023 загальна вартість контракту визначається як сума вартості рахунків-фактур (інвойсів). Ціна, модель, рік та кількість товарної партії (Обладнання) вказується у рахунку-фактурі (інвойсі).

Тобто, ціна товару визначається у рахунку-фактурі (інвойсі), а не у митних деклараціях країни відправлення.

Зауваження митниці про те, що числове значення, зазначене в деклараціях країни відправлення від 25.10.2023 №23PL451030E0897295 та №23PL451030E0897300 не відповідає ціні товару, зазначеній в інвойсах від 25.10.2023 №10002014UTV, №10002013UTV, є надуманими, адже очевидним є те, що в експортних деклараціях йдеться про статистичну вартість (митну) в національній валюті в державі-члена Євросоюзу, де подається митна декларація, тобто, наведене числове значення у злотих при конвертації валют у митних цілях в Республіці Польща. На думку суду, митний орган не мав труднощів перевірити це числове значення за курсом валют.

Як слідує із листа продавця товару компанії Volvo Polska Sp. z o.o. від 15.02.2024, фактична, реальна ціна купівлі/продажу автомобіля, виражена в польських злотих, є чистою вартістю транспортного засобу (позначеною A на рахунку-фактурі), помноженою на середній курс обміну іноземної валюти NBP на день, що передував виставленню рахунку (позначені В). У цьому випадку це 32 500 євро х 4,460400 = 144 963 злотих. За цю суму контрагент продав автомобіль після перерахунку у польську валюту, і на цю суму вказана компанія розраховується з казначейством і податковими органами.

Експортний документ, пункт 46, містить статистичну вартість експортованого товару на суму 152 419,00 злотих. Різниця між вартістю проданого транспортного засобу та статистичною вартістю становить 7456 злотих.

Польське законодавство та правила ЄС накладають на компанію і митні органи обов`язок розраховувати та повідомляти в митних документах не фактичну вартість товару за курсом NBP, а статистичну вартість товару.

Статистична вартість (WS) розраховується за формулою: чиста вартість із торгового документа, тобто рахунку-фактури (X) , помножена на т. зв. митний курс іноземної валюти (Y) з доданням будь-яких статистичних витрат в залежності від умов транспортування товару (Z) - WS = X * Y+Z. Митний курс іноземної валюти (Y) визначається заздалегідь Національним банком Польщі та Міністерством фінансів і діє протягом місяця. У цьому випадку митна ставка у жовтні 2023 року, з 1 жовтня 2023 року до 31 жовтня 2023 року: становила 4,6529 злотих / 1 євро.

На цей момент вартість транспортного засобу, визначена за митним курсом євро, становить: 151 219,25 злотих 32500 x 4,6529 = 151 219,25 злотих.

Транспортування (доставка) транспортного засобу, митне оформлення, підготовка документів і т.д. і т.п. були відповідальністю компанії Volvo Polska Sp. z o.o., і це було зроблено за принципом FCA (Free Carrier) - «Доставлено перевізнику, продавець повинен виконати всі процедури і формальності пов`язані з експортом товару».

Це також підтверджується в рахунку-фактурі в полі примітки: FCA - MЈOCHУW. Mіochуw це місце, де транспортний засіб був доставлений/забраний EKVIST і здійснено митне оформлення з визнаного місця.

Якщо компанія має справу з правилом FCA, тому зобов`язана додати внутрішні витрати (Z) до фактурної вартості 1200 злотих, щоб обчислити статистичне значення WS. Це значення додається лише для статистичних цілей країни та є результатом чинного законодавства.

Коли цю вартість у 1200 злотих додано до вартості транспортного засобу за митним курсом, то отримано суму 152 419,25 злотих. Після округлення це 152 419 злотих, тобто статистична вартість транспортного засобу, яка вноситься до експортної декларації (поле №46), а також відображається у підтвердженні експорту IE599.

У звязку з наведеним продавець підтвердив, що фактична вартість транспортного засобу становить 144 963 злотих, а статистична вартість експорту становить 152 419 злотих.

Отже, вищенаведені зауваження митного органу про невідповідність вартості товарів, яка зазначена в інвойсах, та яка вказана у митних деклараціях країни відправлення, є безпідставними, оскільки такі розбіжності у поданих документах не впливають на ціну товару.

Також суд вважає, що не є розбіжністю зазначення у поданих товаросупровідних документах продавцем тягачів компанії Volvo Polska Sp. z.o.o., а у свідоцтвах про реєстрацію транспортних засобів №2844314 та №2821409 власником тягачів компанії MILLENNIUM LEASING SP. Z.OO, оскільки продавець та власник товару не повинен обов`язково бути однією і тією ж особою. Крім того, вказані розбіжності жодним чином не впливають на ціну товару, яка є складовою митної вартості.

Необхідно зазначити, що за усталеною міжнародною практикою реалізація автомобіля може здійснюватися особами, які не вказані в свідоцтві про реєстрацію автомобіля, за умови надання відповідних документів купівлі-продажу, отримання коштів за реалізований автомобіль, а також експортного оформлення таких засобів (на умовах комісії, доручення тощо). Тому продавець та власник не завжди буде однією особою. Воднораз чинним законодавством не передбачено обов`язку надання декларантом документів про походження товару в попередніх ланцюгах постачання продавця-експортера, а питання щодо перевірки повноважень продавця на здійснення продажу транспортного засобу не входить до компетенції митниці та не впливає на задекларовані та підтверджені відповідними документами числові значення митної вартості, з якої обраховуються та справляються митні платежі.

Суд також зауважує, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не є документом в розумінні митного законодавства, який підтверджує митну вартість товару.

Також відповідач у рішеннях зазначив, що вартість оплати згідно наданого банківського платіжного документу від 23.10.2023 №231023/000220454 не відповідає вартості товару згідно інвойсу.

Як зазначалося судом вище, на підтвердження оплати за придбані товари позивач надав додатково митному органу платіжну інструкцію в іноземній валюті №35 від 23.10.2023 на загальну суму 65 000,00 євро. У графі 70 вказаного платіжного документа зазначено посилання на оплату товару згідно з контрактом EKV/10/23 від 13.10.2023 та інвойсом UKR/10/23 від 13.10.2023. Суд зауважує, що в даній платіжній інструкції відображено посилання саме на проформу-інвойс UKR/10/23 від 13.10.2023, яка підтверджує загальну вартість замовлення у сумі 65 000,00 євро, а саме за тягачі VOLVO FM 430 з ідентифікаційними номерами кузовів № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , вартість за кожен якого складає 32 500,00 євро. Тобто, платіжна інструкція в іноземній валюті №35 від 23.10.2023 на загальну суму 65 000,00 євро підтверджує вартість товарів, яка сплачена позивачем як передоплата за тягачі, внаслідок чого згодом були складені інвойси від 25.10.2023 №10002014UTV, №10002013UTV. У зв`язку з цим у платіжній інструкції не містилася вказівка на зазначені інвойси, які були складені після оплати за вказані товари.

Відтак, відображення у платіжному документі проформи-інвойсу UKR/10/23 від 13.10.2023 не змінює ціну товарів та не може бути розбіжністю у поданих документах.

На думку суду, позивач доданими документами підтвердив ціну товарів, які не містили розбіжностей.

Водночас суд погоджується із розбіжностями у поданих документах щодо умов поставки.

Пунктом 3.1. контракту купівлі-продажу № EKV/10/23 від 13.10.2023 визначено, що постачання обладнання здійснюється відповідно до Інкотермс 2020 на умовах DAP Ковель, Україна або на інших умовах, зазначених у рахунках-фактурах (інвойс).

Тобто, остаточні умови поставки визначаються у рахунках-фактурах (інвойсах). У рахунках-фактурах (інвойсах) від 25.10.2023 №10002014UTV, №10002013UTV визначені умови поставки FCA Mlochow, що підтверджується також листом продавця товару компанією Volvo Polska Sp. z o.o. від 15.02.2024.

Позивач погодився з тим, що у митних деклараціях від 02.11.2023 №23UA76U6, №23UA80U6 декларант помилково зазначив умови поставки DAP UA Kovel. Зазначену помилку декларант виправив у МД від 04.11.2023 №23UA59U4, №23UA61U6, на підставі яких тягачі були випущені у вільний обіг.

У зв`язку з цим відповідачу додатково надано довідки про транспортні витрати від 03.11.2023 №03/11-04, №03/11-03, відповідно до яких розмір витрат на транспортування кожного з тягачів становить 8070,00 грн. Вказані витрати не були включені до митної вартості у МД від 02.11.2023 №23UA76U6, №23UA80U6.

Водночас відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 03.11.2023 №UA205050/2023/000728/2, №UA205050/2023/000729/2 з інших підстав, а не з підстав невключення до митної вартості розміру витрат на транспортування.

Митний орган в оскаржуваних рішеннях скоригував митну вартість лише з урахування ціни товару, яку визначив на рівні 66 500 євро на підставі МД від 18.08.2023 №UA209150/2023/008247.

Однак суд вважає необґрунтованим визначення такої митної вартості товарів за резервним методом, виходячи з наступного.

При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За змістом пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Між тим у спірних рішеннях митний орган лише вказав номер та дату митної декларації (МД від 18.08.2023 №UA209150/2023/008247), на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

З приводу корегування митної вартості на підставі цінової інформації, зазначеної у МД від 18.08.2023 №UA209150/2023/008247, суд зазначає, що представником позивача у відповідь на адвокатський запит від відповідача отримано лист від 04.12.2023 №7.3-15/14898, в якому з посиланням на обмеження, встановлені ст. 11 МК України, митний орган виклав відомості окремих граф джерела інформації (МД від 18.08.2023 №UA209150/2023/008247).

У графі 31 МД від 18.08.2023 №UA209150/2023/008247 зазначено назву товару Сідельний тягач марки Volvo, моделі FH 460, з двигуном внутрішнього згорання із запалюванням від стиснення (дизель), який був у користуванні, 2020 року виготовлення, об`єм двигуна 12777 куб. см3, потужність 345 kW, двигун НОМЕР_5 ?, 2-х місний, колісна формула - 4?2, відповідає рівню EURO 6. Виробник: VOLVO TRUCK CORPORATION, Швеція; графа 11 DK; графа 12 2649459,75 грн.; графа 15 DK; графа 20 CIP UA Кам`янка-Бузька; графа 32 1; графа 33 ; графа 34 SE; графа 38 8153 кг; графа 43 -1; графа 45 2649459,75 грн.; графа 46 2649,45975.

Суд звертає увагу на те, що у спірних випадках позивач придбав тягачі іншої моделі та з іншим об`ємом двигуна.

Так, оскаржувані рішення прийнято відповідачем щодо тягачів VOLVO моделі FM 430. У той же час на підставі джерела інформації оформлено тягач VOLVO моделі FH 460.

Як зазначено в графі 31 митних декларацій, яких стосуються оскаржувані рішення, робочий об`єм циліндрів двигуна тягачів становить 10 837 см3, а потужність - 323 кВт. У той же час тягач, оформлений на підставі джерела інформації, має робочий об`єм циліндрів двигуна 12 777 см3, а потужність - 345 кВт, таким чином є потужнішим, що обумовлює його вищу ціну.

Крім того, відповідачем жодним чином не здійснено порівняння технічного стану вказаних транспортних засобів.

Також у порівнюваній митній декларації визначено інші умови поставки. Так, у графі 15 МД від 18.08.2023 №UA209150/2023/008247 вказаний код країни відправлення DK, що відповідає коду країни Данія, з якої здійснювалась поставка тягача, а умови поставки визначені у графі 20 CIP UA Кам`янка-Бузька, тобто продавець товару зобов`язаний був поставити товар з країни Данії до м. Кам`янка-Бузька. У спірних ж випадках транспортні засоби були поставлені до м. Mlochow (PL). Відтак, умови поставки у порівнюваних випадках є різними, однак жодним чином не враховані відповідачем під час коригування митної вартості.

Вищенаведене свідчить про некоректність порівняння митної вартості тягачів.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов, що відповідач необґрунтовано здійснив коригування митної вартості товарів, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв`язку із чим з наведених вище мотивів та підстав позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 03.11.2023 №UA205050/2023/000728/2, №UA205050/2023/000729/2 належить задовольнити.

Частиною першою статті 139 КАС України обумовлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України установлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Представник позивача просив вирішити питання про розподіл судових витрат.

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 7840,32 грн, сплачений платіжною інструкцією кредитового переказу від 22.12.2023 №4173.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з таких приписів статей 134, 139 КАС України.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копії таких документів: договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 23.11.2023 №11-1/23-31209468, укладеного між Адвокатським бюро Олег Зудінов та партнери (далі - Бюро) та позивачем, рахунку №19-12-1 від 19.12.2023, платіжної інструкції кредитового переказу від 20.12.2023 №4158.

Пунктом 4.1 договором про надання професійної правничої (правової) допомоги від 23.11.2023 №11-1/23-31209468 визначено, що клієнт сплачує Бюро гонорар у фіксованому розмірі, що дорівнює 15000,00 грн.

Суд, враховуючи складність справи (справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; сталу судову практику Верховного Суду у цій категорії справ) та значення справи для сторін, час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання послуг, та їх обсяг, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, дійшов висновку про те, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

За приписами частин п`ятої - восьмої статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31.03.2020 у справі № 160/7049/19, які полягають у такому.

Склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Так, позивач на понесення витрат на послуги з перекладу надав копії рахунку-фактури №12048 від 19.12.2023 (предмет перекладу оплата за надання послуг з перекладу з польської та англійської мов українською) та копію платіжної інструкції кредитового переказу від 20.12.2023 №4159.

Проте, зі змісту вказаних документів неможливо встановити, які саме документи підлягали перекладу, обсяг послуг перекладу та зв`язок таких послуг із цією справою, в зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення витрат в сумі 2360,00 грн з відповідача.

З урахуванням наведеного, на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати зі сплати судового збору в сумі 7840,32 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.

Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 03 листопада 2023 року №UA205050/2023/000728/2, №UA205050/2023/000729/2.

Стягнути з Волинської митниці (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ідентифікаційний код ВП 43958385) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЕКВІСТ-СІМ (65026, Одеська область, місто Одеса, вулиця Жуковського, будинок 15, квартира 2, ідентифікаційний код 31601073) судовий збір у сумі 7840,32 грн (сім тисяч вісімсот сорок гривень 32 копійка) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.Д. Ковальчук