Справа № 460/21335/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Шавеля Р.М.,
суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,
з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,
а також сторін (їх представників):
від позивача не з`явився;
від відповідача - не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнерагро» про стягнення судових витрат, понесених під час розгляду апеляційної скарги Рівненської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01.11.2023р. в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнерагро» до Рівненської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, рішень про коригування митної вартості транспортних засобів,-
11.09.2023р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач Товариство з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «Партнерагро» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати прийняті відповідачем Рівненською митницею наступні рішення:
рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2023/000094/2 від 11.07.2023р., № UA204000/2023/000090/2 від 05.07.2023р., № UA204000/2023/000093/2 від 11.07.2023р., № UA204000/2023/000091/2 від 06.07.2023р., № UA204000/2023/000092/2 від 06.07.2023р.;

картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204000/2023/000124 від 11.07.2023р., № UA204000/2023/000119 від 05.07.2023р., № UA204000/2023/000123 від 11.07.2023р., № UA204000/2023/000121 від 06.07.2023р., № UA204000/2023/000122 від 06.07.2023р.;

стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати (Т.1, а.с.1-46).

Згідно ухвали суду від 15.09.2023р. вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в судове засідання за наявними матеріалами (Т.1, а.с.137-138).

Відповідно до рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01.11.2023р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними та скасовано прийняті відповідачем Рівненською митницею (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) наступні рішення:

рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2023/000094/2 від 11.07.2023р., № UA204000/2023/000090/2 від 05.07.2023р., № UA204000/2023/000093/2 від 11.07.2023р., № UA204000/2023/000091/2 від 06.07.2023р., № UA204000/2023/000092/2 від 06.07.2023р.;

картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204000/2023/000124 від 11.07.2023р., № UA204000/2023/000119 від 05.07.2023р., № UA204000/2023/000123 від 11.07.2023р., № UA204000/2023/000121 від 06.07.2023р., № UA204000/2023/000122 від 06.07.2023р.;

стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені судові витрати в розмірі 12522 грн. 55 коп. сплаченого судового збору (Т.1, а.с.153-163).

07.11.2023р. позивач за допомогою системи «Електронний суд» подав до суду заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в якій просив ухвалити додаткове рішення по справі та стягнути з відповідача Рівненської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 15000 грн. (Т.1, а.с.164-166).

Згідно додаткового рішення суду від 22.11.2023р. заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково; стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 12000 грн.; в задоволенні решти заяви відмовлено (Т.1, а.с.179-183).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням (основним), його оскаржила відповідач Рівненська митниця (утворена як відокремлений підрозділ Державної митної служби України), яка в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (Т.1, а.с.184-189).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2024р. апеляційну скаргу Рівненської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01.11.2023р. в адміністративній справі № 460/21335/23 залишено без задоволення, а вказане рішення суду без змін; понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладені на апелянта Рівненську митницю (утворену як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) (Т.2, а.с.271-296).

27.02.2024р. позивач ТзОВ «Партнерагро» за допомогою системи «Електронний суд» скерував на адресу апеляційного суду заяву про стягнення судових витрат, в якій просив стягнути на його користь з відповідача Рівненської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн. та витрати, пов`язані із залученням перекладача, в сумі 2500 грн. (Т.3, а.с.1-3).

У відповідь на вказану заяву Рівненська митниця (утворена як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) направила 11.03.2024р. за допомогою системи «Електронний суд» до апеляційного суду клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу (Т.3, а.с.18-19).

Клопотання обґрунтоване тим, що розглядувана справа не відноситься до справ значної складності, розгляд справи відбувся в порядку спрощеного позовного провадження, через що представник позивача не приймав участі в розгляді справи в суді першої інстанції, що зменшує зайнятість останнього в судовому процесі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.3 ст.252, ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткову підставність і обґрунтованість заяви ТзОВ «Партнерагро» та необхідність вирішення питання про розподіл судових витрат за результатами апеляційного розгляду справи, про що слід винести додаткову постанову.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому ст.134 КАС України.

За змістом п.1 ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З наведеного слідує, що в підтвердження здійсненної правової допомоги необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачем заявлені до відшкодування витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою, отриманою в суді апеляційної інстанції, від Адвокатського об`єднання /АО/ «Скорпіон» у вигляді аналізу та правового вивчення апеляційної скарги, правового аналізу рішень про коригування митної вартості товарів і карток відмови, підготовки і подання відзиву на апеляційну скаргу, здійснення представництва в суді апеляційної інстанції.

При цьому, договірними сторонами погоджено фіксовану суму гонорару адвоката в розмірі 15000 грн.

Частинами 1 і 2 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (п.131 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022р. в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п.28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц; п.19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021р. у справі № 910/12876/19).

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (п.п.133-134 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022р. в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у п.5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020р. у справі № 904/4507/18.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (п.147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022р. в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо.

На підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги позивачем представлено договір № б/н від 25.01.2024р. про надання правничої допомоги, укладений між позивачем та АО «Скорпіон», за яким правнича допомога полягає в правовому супроводі справи за апеляційною скаргою Рівненської митниці на Рівненського окружного адміністративного суду від 01.11.2023р. в справі № 460/21335/23 (Т.3, а.с.4-6).

Факт надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції стверджується:

додатком № 1 від 25.01.2023р. до вказаного договору, в якому сторони погодили комплекс послуг в суді апеляційної інстанції (Т.3, а.с.6);

додатком № 2 від 25.01.2023р. до вказаного договору, в якому сторони погодили фіксовану суму гонорару адвоката в розмірі 15000 грн. (Т.3, а.с.7);

актом прийому-передачі наданих послуг від 26.02.2023р. до зазначеного договору, відповідно до якого адвокатом здійснено юридичний аналіз та оцінку рішення суду та апеляційної скарги, формування та узгодження правової позиції з клієнтом, аналіз норм матеріального права та судової практики, написання і подання відзиву на апеляційну скаргу, клопотань про долучення додаткових доказів по справі, участь адвоката Дяденчука А.І. в судовому засіданні від 21.02.2024р. (Т.3, а.с.7);

рахунком № 1 від 26.02.2024р. на оплату правничої допомоги за договором від 25.01.2024р. (Т.3, а.с.8).

Також в матеріалах справи наявний ордер серії ВК № 1118346 від 25.01.2024р. на ведення справи адвокатом АО «Скорпіон» Дяденчуком І.І. та представництво інтересів позивача у Восьмому апеляційному адміністративному суді (Т.2, а.с.261).

Водночас, колегія суддів враховує, що договірними сторонами погоджено в п.3.4 договору від 25.01.2024р. про надання правничої допомоги порядок розрахунків: оплата послуг адвоката і його фактичні витрати здійснюються в строки, встановлені адвокатом в рахунку.

Згідно виставленого рахунку № 1 від 26.02.2024р. оплата послуг адвоката проводиться до 01.03.2024р. в повному обсязі.

Таким чином, договірні сторони погодили порядок проведення розрахунків, визначивши кінцеву (граничну) дату сплати коштів за надані послуги.

Станом на 13.03.2023р. докази оплати коштів за надані послуги апеляційному суду не представлені, при цьому визначений строк для їх сплати минув (01.03.2024р.).

Водночас, учасниками справи не представлено, а судом не здобуто доказів несплати витрат на правову допомогу через порушення стороною своїх договірних зобов`язань; відсутності бажання позивача сплачувати такі на підставі укладеного договору тощо.

При цьому, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 29.10.2020р. у справі № 686/5064/20, від 05.03.2021р. у справі № 200/10801/19-а, від 16.03.2021р. у справі № 520/12065/19, постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19, відповідно до якої відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Таке правозастосування випливає з нової процедури відшкодування витрат на професійну правову допомогу, імплементованої у КАС України з 15.12.2017р.

Таким чином, із змісту наданих документів однозначно та чітко убачається, що останні стосуються правової допомоги, наданої позивачу під час розгляду апеляційної скарги Рівненської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01.11.2023р. в адміністративній справі № 460/21335/23.

Аналіз цих документів дозволяє чітко та однозначно визначити обсяг наданої правової допомоги, а також їхню фіксовану вартість.

Отже, надані суду матеріали доводять факт надання позивачу правової допомоги АО «Скорпіон» в суді апеляційної інстанції, а відтак підтверджують понесення позивачем витрат на правову допомогу в розглядуваній справі № 460/21335/23.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини /ЄСПЛ/, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п.30, ECHR 1999-V).

В пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями).

Як відзначено у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява N 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у п.154 рішення ЄСПЛ у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

В силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

Апеляційний суд вважає, що позивачем доведено фактичне понесення витрат на правову допомогу у вигляді таких послуг (робіт): підготовка відзиву на апеляційну скаргу, клопотань про долучення додаткових доказів по справі, участь адвоката Дяденчука А.І. в судовому засіданні від 21.02.2024р.

В свою чергу, інші надані послуги дублюються (надання консультацій та роз`яснень, аналіз апеляційної скарги, рішення суду).

Враховуючи складність справи, залишення без задоволення апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, співмірність понесених витрат із ціною позову та значення справи для позивача, колегія суддів приходить до обґрунтованого висновку про необхідність стягнення на користь позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, в загальному розмірі 7500 грн.

В частині стягнення витрат, пов`язаних із залученням перекладача, колегія суддів враховує наступне.

Ухвалою апеляційного суду від 09.02.2024р. витребовано з ініціативи апеляційного суду від позивача ТзОВ «Партнерагро», додаткові докази, зокрема, належно завірений переклад документів на іноземній мові, що подавалися позивачем або іншою уповноваженою особою від його імені до митного органу в цілях митного оформлення наступних транспортних засобів: сідельний тягач MAN TGX 26.460, 2017 року виготовлення, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_1 ; сідельний тягач MAN TGX 26.500, 2017 року виготовлення, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_2 ; сідельний тягач MAN TGX 26.460, 2017 року виготовлення, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_3 ; сідельний тягач MAN TGX 26.460, 2017 року виготовлення, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_4 ; сідельний тягач MAN TGX 26.460, 2019 року виготовлення, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_5 (Т.1, а.с.243-248).

Вказаний переклад документів представлений позивачем під час апеляційного розгляду справи, останній здійснений перекладачами Приватного малого підприємства /ПМП/ «ТЛВ» (Т.2, а.с.197-260).

Факт надання послуг перекладу з англійської мови ПМП «ТЛВ» стверджується рахунком-фактурою № 87 від 20.02.2024р. щодо перекладу платіжних доручень, митних декларацій, технічних паспортів та інвойсів, при цьому загальна вартість послуг склала 2500 грн. (Т.3, а.с.8), актом № 87 від 20.02.2024р. про здійснений переклад та платіжною інструкцією № 10606 від 26.02.2024р. про оплату позивачем 2500 грн. за наданий переклад (Т.3, а.с.9).

Відповідно до вимог ч.5 ст.137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Так, розмір витрат перекладача, понесених позивачем, підтверджується належними доказами, а саме актом виконаних робіт, рахунком та платіжною інструкцією.

При цьому, згідно із ст.254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Під час апеляційного розгляду відповідач не надав доказів того, що документи були на вимогу митниці перекладені під час митного оформлення і у позивача не було підстав здійснювати їх повторний переклад.

За таких обставин понесені витрат, пов`язані із залученням перекладача, слід покласти на відповідача.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що в порядку п.3 ч.1 ст.252 КАС України належить винести додаткову постанову з приводу вирішення питання про розподіл судових витрат, а саме: стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) на користь позивача понесені витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 7500 грн. та витрати щодо залучення перекладача в сумі 2500 грн.; всього 10000 грн.

Керуючись ст.ст.139, 143, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.252, ч.3 ст.268, ст.310, ч.2 ст.313, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнерагро» про стягнення судових витрат, понесених під час апеляційного розгляду справи - задовольнити частково.

Прийняти додаткову постанову, якою вирішити за результатами апеляційного розгляду справи № 460/21335/23 питання про витрати на професійну правничу (правову) допомогу та витрати щодо залучення перекладача.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнерагро» (35371, Рівненська обл., Рівненський район, с.Антопіль, вул.Київська, буд.57Б, ) за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) (33028, м.Рівне, вул.Соборна, буд.104; ) понесені витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 7500 грн. та витрати щодо залучення перекладача в сумі 2500 грн.; всього 10000 (десять тисяч) грн.

В задоволенні решти заяви про стягнення судових витрат, понесених під час апеляційного розгляду справи, - відмовити.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор

Дата складання повного тексту судового рішення: 15.03.2024р.