Справа № 335/732/24
Суддя: Крамаренко І. А.
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/732/24 2-а/335/29/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Крамаренко І.А., розглянувши, у порядку спрощеного письмового провадження, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, третя особа: лейтенант поліції 2 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП Кисельов Андрій Олегович, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Железняк-Кранг І.В., звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, третя особа: лейтенант поліції 2 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП Кисельов Андрій Олегович, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в обґрунтування якого зазначено наступне.

04.01.2024 лейтенантом поліції Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП Кисельовим А.О. було винесено постанову серії ЕНА № 118753, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП. Постанова була винесена за те, що 04.01.2024 о 03 год. 54 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Pajero, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами Шевченківським районним судом м. Запоріжжя від 16.10.2023. Відповідно до вищевказаної постанови було призначене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн.

Позивач вважає, що зазначена постанова не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення, оскільки 04.01.2024 ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, після виконання бойового завдання із іншими військовослужбовцями повертався до частини. Внаслідок поганого самопочуття 04.01.2024 ОСОБА_1 було госпіталізовано у лікарню. Лейтенантом ОСОБА_2 транспортний засіб не зупинявся о 03.54 год., та факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у цей день та час не встановлювався. З постанови не вбачається та не вказано: яке саме пункт ПДР України порушено особою; не вказано свідків; не зазначено чи роз`яснена ст.307, ч.2 ст.308 КУпАП про несплату штрафу протягом 15 днів; не зафіксовано, чи роз`яснено право та строк оскарження постанови; відомості які додаються до постанови відсутні; у графах 8,9,10,11 щодо додатків до постанови не вказано жодного документу, або доказу, або свідка (графа не заповнена); підпис особи, яка винесла постанову відсутній; відсутній підпис особи про отримання постанови, або про відмову від отримання; відсутня дата та номер щодо направлення постанови особі; докази відсторонення від керування та вилучення посвідчення водія відсутні. У зв`язку з чим, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №1187536 від 04.01.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400,00 грн., справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.126 КУпАП- закрити.

Відповідно до відзиву, поданого 06.02.2024, представником УПП в Запорізькій області М. Назаренко, заперечує проти задоволення позовних вимог та просить в їх задоволенні відмовити у повному обсязі. У відзиві зазначено, що 04.01.2024 під час несення служби, інспектором УПП в Запорізькій області ДПП було виявлено, що водій не виконав вимоги ПДР України, та зупинено транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_1 , під час спілкування з останнім було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. Згодом, під час перевірки документів, зазначених у п.2.1. ПДР України за базою ІПНП було встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з номерним знаком, який не належить даному транспортному засобу та будучи позбавленим права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2023, залишеного без змін Запорізьким апеляційним судом, тобто водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9.в, 2.1.а ПДР України. Також, зазначено, що аналізуючи відеозапис із службового відеореєстратора, можна дійти висновку, що твердження позивача ґрунтуються виключно на власних переконаннях, оскільки даний відеозапис є беззаперечним доказом вчинення позивачем інкримінованого правопорушення. (копія відеозапису долучено до відзиву). Враховуючи вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відносно нього була винесена постанова серії ЕНА №1187536 від 04.01.2024 за ч.4 ст.126 КУпАП.

Відповідно до відповіді на відзив, поданого 20.02.2024, через систему «Електронний суд», представником позивача адвокатом Железняк-Кранг І.В., вважає відзив необґрунтованим та безпідставним, оскільки, зокрема, не підтверджено належними доказами причина зупинки транспортного засобу, зазначені у відзиві обставини щодо того, що зупинивши транспортний засіб було оголошено про порушення ПДР України, не відповідає дійсності, так як жодних пунктів ПДР України не було порушено. Вказані обставини не дають права співробітникам поліції зупиняти транспортний засіб та вимагати відповідні документи у водія. Зазначено, що оскаржувана постанова не містить інформації про будь яку фіксацію правопорушення. Просить позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою судді від 23.01.2024, позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, третя особа: лейтенант поліції 2 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП Кисельов Андрій Олегович, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишено без руху. Встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

26.01.2024 на адресу суду, через систему «Електронний суд», від представника ОСОБА_3 надійшла заява про усунення недоліків з відповідними додатками.

Ухвалою судді від 30.01.2024, заяву адвоката Железняк-Кранг І.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на звернення до адміністративного суду задоволено. Визнано поважними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду та поновлено пропущений строк. Відкрито провадження у справі за вказаним адміністративним позовом. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження із особливостями, встановленими ст.ст. 268272, 286 КАС України. Судове засідання провести 12.02.2024 без повідомлення (виклику) сторін.

У зв`язку із перебуванням судді 12.02.2024 (до 15.02.2024) у нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню та перебуванням з 19.02.2024 по 03.03.2024 у відпустці, вказану справу відкладено на 04.03.2024.

Суд, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши у сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Згідно ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.287 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено.

Згідно ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що повинно бути доведене шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Встановлено, що 04.01.2024 інспектором 2 взводу 1 роти 3 батальйону УПП в Запорізькій області лейтенантом поліції Кисельовим А.О. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1187536, якою накладено на водія ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400,00 грн., за ч.4 ст. 126 КУпАП.

Згідно з даними, що містяться у вказаній постанові водій ОСОБА_1 04.01.2024 о 03.54 год., у м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 15, керував транспортним засобом з номерним знаком, який не належить цьому транспортному засобу, та будучи позбавленим права керування транспортними засобами рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2023, чим порушив вимоги п.2.1.а. ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП. (а.с.39).

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2023, яка постановою Запорізького апеляційного суду від 10.11.2023 залишена без змін, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. (Єдиний реєстр судових рішень за посиланням https://reestr.court.gov.ua/Review/114174594), (а.с.40-47).

Частиною 4 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Згідно з п.п. 3, 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.2.1.а. ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що 04.01.2024 о 03.54 год., як зазначено в оскаржуваній постанові, не керував жодним транспортним засобом.

У ході огляду відеозапису, долученого представником відповідача до відзиву, встановлено, що 04.01.2024 о 02.51 зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , особу якого встановлено у подальшому у ході спілкування. Також встановлено, що працівник поліції розпочав розгляд справи за ч.4 ст.126 КУпАП о 04.37, при цьому роз`яснивши права та обов`язки водієві, та після винесення оскаржуваної постанови від 04.01.2024, водій ОСОБА_1 відмовився від підпису та її отримання, про що також зазначено у цій постанові.

Отже, враховуючи зміст постанови та обставин зафіксовані на відеозапису, убачається, що у постанові зазначено час скоєння правопорушення - 03.54 год., а на відеозапису час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 - 02.51 год.

Однак, встановлені обставини що зазначення часу у постанові та дійсного часу зупинки транспортного засобу, які різняться, не спростовує факт вчинення водієм ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення, за вказаних обставин, та не може бути достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови від 04.01.2024.

При цьому, суд враховує, що 04.01.2024 о 03.54 год. відбувалися відповідні події (спілкування з працівниками поліції, встановлення осіб, у тому числі ОСОБА_1 , огляд транспортного засобу, тощо) та ОСОБА_1 перебував на місці зупинки транспортного засобу, та як убачається з відеозапису, зокрема, знаходився у транспортному засобі на водійському місці.

Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 04.01.2024 за вищевказаних обставин керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, на підставі постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2023 (набрала законної сили 10.11.2023), чим порушив вимоги п.2.1.а. ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, що доведено належними, достатніми доказами зазначеними та дослідженими судом.

Правопорушення, за яке ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП вчинено 04.01.2024, тобто у цей час останній не мав права керувати транспортним засобом, оскільки був позбавлений права керування транспортними засобами.

Відтак, вищевказані доводи позивача ОСОБА_1 є безпідставними та спростовуються дослідженими судом доказами. Інші доводи та обставини, викладені представником позивача, зокрема, у відповіді на відзив щодо виявлення ознак наркотичного сп`яніння та порядку проведення відповідного огляду, не заслуговують на увагу, оскільки не стосуються предмету розгляду цієї справи.

Водночас встановлено, що постанова винесена уповноваженим працівником поліції на місці вчинення правопорушення у відповідності до ст. 258, 283 КУпАП. В оскаржуваній постанові міститься відмітка про відмову від підпису і отримання даної постанови, та про направлення копії постанови рекомендованим листом вих.№30 від 04.01.2024, що спростовує твердження позивача про відсутність вказаних даних у постанові.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду України від 14.03.2018 по справі №760/2846/17).

Відповідно до ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд зазначає, що позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Саме такий підхід значно посилює позиції невладної особи, якій бракує правових знань, щоб самостійно довести перед судом слушність своїх тверджень.

У той же час, застосування принципу презумпції винуватості суб`єкта владних повноважень не обумовлює його автоматичного програшного становища у справі, оскільки ця презумпція не є абсолютною.

Підсумовуючи зазначене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про застосування адміністративного штрафу є правомірною, тому підстави для її скасування у суду відсутні.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість, недоведеність позовних вимог, та відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 77, 78, 241-246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції (м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 96), третя особа: лейтенант поліції 2 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП Кисельов Андрій Олегович (м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 96), про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду складено 08 березня 2024 року.

Суддя: І.А. Крамаренко