Справа № 200/1150/23
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

18 березня 2024 року Справа №200/1150/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Арестова Л. В., ознайомившись із заявою позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2023 ОСОБА_1 , позивач, звернувся з позовом до Донецького окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області:

- стягнути з Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 індексовану заборгованість з пенсії за період з 01.04.2019 по 31.01.2023 у сумі 600498,63 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 травня 2023 року №200/1150/23 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості відмовлено повністю.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року у справі №200/1150/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 травня 2023 року у справі №200/1150/23 залишено без змін.

07 березня 2024 року позивач звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якому просить суд:

1. Звільнити позивача від сплати судового збору, з незмінних підстав, зазначених у клопотанні, яке задовольнив суд при розгляді позовної заяви.

2. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 травня 2023 року по справі №200/1150/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

3. Стягнути з Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 індексовану заборгованість з пенсії за період з 01.04.2019 по 31.01.2023 у сумі 600 498,63 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року заяву позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишено без руху, встановлено заявнику строк для усунення недоліків поданої заяви шляхом надання до суду:

- виправленої заяву із зазначенням ім`я (найменування) інших учасників справи та з посиланням на докази, що підтверджують наявність нововиявлених обставин;

- доказів направлення копії заяви іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу;

- документа про сплату судового збору в сумі 9007 грн. 49 коп.

13 березня 2024 року позивач надав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви в якій, зокрема, просив суд:

1. Звільнити позивача від сплати судового збору, з незмінних підстав, передбачених пункт 1 статті 8 Закону №3674-VI.

2. Прийняти заяву позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами до розгляду.

Ознайомившись із зазначеною заявою, суддя зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з частиною другою статті 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Разом із цим, згідно з частиною четвертою статті 361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Згідно з частинами першою-третьою статті 364 КАС України заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами за формою і змістом повинні відповідати вимогам цього Кодексу щодо оформлення позовних заяв до суду першої інстанції.

У заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява про перегляд, номер справи; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) ім`я (найменування) інших учасників справи; 4) судове рішення, про перегляд якого за нововиявленими або виключними обставинами подається заява; 5) нововиявлені або виключні обставини, якими обґрунтовується вимога про перегляд судового рішення, дата їх відкриття або встановлення; 6) посилання на докази, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин; 7) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

До заяви додаються: 1) копії заяви відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така заява подана в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання заяви в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази направлення її копії іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу; 2) документ про сплату судового збору; 3) докази, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин; 4) у разі пропуску строку на подання заяви - клопотання про його поновлення; 5) клопотання особи про витребування копії рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, в органу, відповідального за координацію виконання рішень міжнародної судової установи, якщо її немає у розпорядженні особи, яка подала заяву, - у разі подання заяви про перегляд судового рішення з підстави, визначеної пунктом 3 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу.

До заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 364 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються правила статті 169 цього Кодексу.

Суд зазначає, що за своєю правовою природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, що було покладено в основу судового рішення. Нововиявлена обставина це юридичний факт, що передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для вирішення даної конкретної справи; якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового рішення, то вона обов`язково вплинула би на остаточні висновки суду; юридичний факт, що існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, що не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це у подальшому, ані суду, що розглядав справу.

Необхідними ознаками нововиявлених обставин є: по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи. Не можуть бути визнані нововиявленими обставинами такі обставини, що виникли або змінилися після прийняття судового рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», пункт 40).

Підставою перегляду рішення за нововиявленими обставинами не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення, суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто, перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Таким чином, нововиявлені обставини це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Ці обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показаннями свідків, нотаріальною формою певних документів тощо.

Суд зазначає, що позивач у поданій ним заяві від 07 березня 2024 року, як на нововиявлені обставини посилається виключно на те, що він не міг знати, що відповідач на час розгляду справи, почав виплачувати заборгованість з пенсії без виплати спірної компенсації, а саме відсутність цих виплат була встановлена судом в рішенні від 09 травня 2023 року №200/1150/23, та ця обставина стала підставою для висновку суду про передчасність позовних вимог.

Разом із цим, позивач як у заяві від 07 березня 2024 року, так й у заяві від 13 березня 2024 року, посилається як на доказ, що підтверджує наявність нововиявлених або виключних обставин, виключно на лист Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 26 лютого 2024 року №4257-2297/М-02/8-0500/24, в якому зазначено, що із загальної суми пенсії за минулий час, яка обліковується в автоматизованій базі даних обробки пенсійної документації, з урахуванням положень абзацу 3 пункту 4 Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 року №1165, позивачу, зокрема, виплачено: 11.2022 530,00 грн., 12.2022 2,18 грн.

Суддя наголошує, що спірним питанням у справі було правомірність стягнення з Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 індексованої заборгованість з пенсії саме за період з 01.04.2019 по 31.01.2023 у конкретно визначеному позивачем розмірі 600498,63 грн., а не за період листопад-грудень 2022 року з суми виплаченої заборгованості 532,18 грн. (530,00 грн.+2,18 грн.).

При цьому, судом під час розгляду справи №200/1150/23 було встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази виплати позивачу заборгованості за період з 01.04.2019 по 31.01.2023 у сумі 399713,24 грн. Також, судом було встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відповідача із заявою про нарахування та виплату йому індексованої заборгованості з пенсії за період з 01.04.2019 по 31.01.2023 у сумі 600498,63 грн.

Разом з тим, ОСОБА_1 в заявах від 07 березня 2024 року та від 13 березня 2024 року не обґрунтовує, яким саме чином поданий ним лист Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 26 лютого 2024 року №4257-2297/М-02/8-0500/24 впливає на висновки суду, зроблені у рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 09 травня 2023 року №200/1150/23 та змінюють суть спірних правовідносин.

Крім того, суддя критично ставиться до посилання ОСОБА_1 на те, що йому не було відомо про існування зазначених обставин на час звернення з позовною заявою до суду, та дізнався він про них тільки після отримання листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 26 лютого 2024 року №4257-2297/М-02/8-0500/24 оскільки, малий розмір виплачених сум підтверджує обставину, яка не потребує доказування, оскільки є очевидною, що позивач не міг знати про виплату сум заборгованості без належної компенсації, тобто, вже після ухвалення рішення по справі та розгляду апеляційної скарги Першим апеляційним адміністративним судом.

Тобто, наданий заявником доказ, лист Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 26 лютого 2024 року №4257-2297/М-02/8-0500/24, взагалі не існував на момент виникнення спірних правовідносин.

Враховуючи зазначене, суддя зауважує, що в постанові від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19 Верховний Суд наголосив, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, оскільки пенсія є періодичним платежем, то з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Суддя наголошує, що відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суддя враховує, що обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання ("Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" заява № 11681/85).

Суддя також враховує, що необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06 березня 2018 року у справі №484/2634/14-а, від 03 квітня 2018 року у справі №477/1012/14-а, від 14 травня 2019 року у справі №826/14797/15, від 05 квітня 2019 року у справі №495/973/17, від 15 серпня 2019 року у справі № 815/894/13-а, від 21 жовтня 2019 року у справі №1316/954/2012, від 20 лютого 2020 року у справі №815/6834/15 та від 02 травня 2023 року у справі №420/20522/21.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 червня 2022 року у справі №9901/230/20 також зазначено, що не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Суддя зазначає, що для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про це.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Отже, нововиявлені обставини це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

Аналогічний підхід до визначення підстав перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами викладений в Узагальненні судової практики розгляду адміністративними судами заяв про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами (постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України від 22 травня 2015 року №7).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення у справі «Рябих проти Росії», заява №52854/39, пункт 52; рішення у справі «Желтяков проти України», заява №4994/04, пункт 43).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би привести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним (рішення у справі "Pravednaya v. Russia" № 69529/01, пп.27, 28).

Більш того, суддя звертає увагу, що судом було ухвалено рішення на підставі тих доказів, які надавалися сторонами та в межах заявлених вимог.

Таким чином, проаналізувавши докази та аргументи, з якими позивач пов`язує наявність нововиявлених обставин для цієї справи, суд дійшов висновку, що вони не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки у межах процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами суд не може переоцінювати докази, які оцінювалися судом під час розгляду справи, не може оцінювати нові докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Таким чином, у строк, наданий судом, ОСОБА_1 не було не надано до суду доказів, що підтверджують наявність саме нововиявлених обставин у справі.

При цьому, відповідно до частини четвертої статті 361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Крім того, ОСОБА_1 у заяві від 13 березня 2024 року повторно заявлено клопотання про звільнення його від сплати судового збору, з незмінних підстав, передбачених пункт 1 статті 8 Закону України №3674-VI «Про судовий збір».

Частиною другою статті 132 КАС України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (далі - Закон №3674-VI).

Питання про відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати регулюється статтею 8 Закону №3674-VI враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов, зокрема, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Відповідно до частини другої вказаної статті суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Викладена норма Закону №3674-VI кореспондується з приписами частини першої статті 133 КАС України: суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Перелік суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, встановлений частиною першою статті 5 Закону №3674-VI.

При цьому, будь-яких документів на підтвердження підстав звільнення від сплати судового збору заявником не надано, тому не вбачається можливості застосування до нього будь-якої з підстав для звільнення від сплати судового збору, передбачених частиною першою статті 5 Закону №3674-VI.

Проте, з наведеного вбачається, що якщо майновий стан особи не дає можливості оплатити судові витрати, суд на свій розсуд за клопотанням особи може прийняти одне з таких рішень: зменшити розмір належних до оплати судових витрат; звільнити особу від оплати судових витрат повністю або частково; відстрочити оплату судових витрат на визначений строк; розстрочити оплату судових витрат на визначений строк.

Отже, підставою для вчинення процесуальних дій щодо звільнення, розстрочки або відстрочки від сплати судового збору є рівень майнового стану сторони.

При цьому, в порядку статті 133 КАС України відстрочення сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду. При вирішені питання про відстрочення сплати судового збору слід зважати на рішення Великої Пала Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18, де вказано, що звільнення від сплати судового збору, разом як і відстрочення сплати судового збору, є правом суду а не обов`язком, навіть при наявності у особи умов.

Крім того, суддя зауважує, що довідка про доходи Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №941575 пенсіонера ОСОБА_1 сформована станом на 06.03.2024, не свідчить про те, що позивач не отримує інших доходів.

Суддя наголошує, що важкий майновий стан сторони входить до предмета доказування і, відповідно, має бути підтверджений належними і допустимими, у розумінні статей 73, 74 КАС України, доказами, які в даному випадку позивачем не надані.

Суддя враховує, що обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання («Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» заява №11681/85).

За висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі «Хаджіанастасіу проти Греції», пункти 32-37).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справа «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя («KREUZ v. POLAND» №28249/95).

Таким чином, для відстрочення сплати судового збору повинні бути відповідні правові підстави, в іншому ж випадку, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Оскільки заявником не надано належних доказів для звільнення або відстрочення сплати судового збору, клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню.

Отже, суддя констатує, що на виконання вимог ухвали суду від 11 березня 2024 року позивачем не надано до суду доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

На підставі вищезазначеного та враховуючи те, що позивачем у встановлений чинним законодавством термін не було усунуто визначених судом недоліків заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суддя вважає за необхідне повернути зазначену заяву та додані до неї матеріали позивачу.

Керуючись статтями 169, 241, 248, 361, 363, 364 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

2. Заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення від 09 травня 2023 року №200/1150/23 за нововиявленими обставинами повернути заявнику.

3. Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

4. Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку визначеному статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

5. Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Л.В. Арестова