Справа № 580/687/24
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2024-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року справа № 580/687/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом адвоката Савости С.В. від імені ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

19.01.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов адвоката Савости С.В. (м.Черкаси, вул.Толстого, 17, к.33) від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивачка) до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (49006, м.Дніпро, вул.С.Бандери, 16; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати їй середнього грошового забезпечення (середнього заробітку) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.11.2023 до 20.12.2023 включно;

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити їй середнє грошове забезпечення (середній заробіток) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.11.2023 до 20.12.2023 у розмірі 34520,50грн.

Обґрунтовуючи зазначив, що відповідач всупереч вимог закону не виплачує вказану суму коштів. Просить розглянути спір у спрощеному провадженні без виклику сторін.

Ухвалою від 24.01.2024 суд прийняв до свого провадження позовну заяву, відкрив провадження у справі та вирішив на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) її розгляд здійснювати правилами спрощеного провадження. Вказану ухвалу відповідач отримав 25.01.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в його електронний кабінет.

Відповідач правом подати відзив не скористався, про причини суд не повідомив.

04.03.2024 на адресу суду надійшло клопотання представника позивачки - адвоката Савости С.В., в якому просив визнати поважними причини неподання учасником справи доказів та приєднати до матеріалів справи копію відповіді відповідача від 13.02.2024 №6/3/229 на його адвокатський запит від 18.01.2024.

Всі документи, що надійшли від учасників, суд долучив до матеріалів адміністративної справи, як докази.

Оскільки обґрунтованих клопотань від учасників спору про розгляд справи у судовому засіданні з їх повідомленням та викликом суду не надійшло, зважаючи на відсутність необхідності призначити у справі експертизу або викликати та допитати свідків, суд дійшов висновку розглянути справу без виклику сторін у судове засідання за наявними письмовими доказами.

Оцінивши доводи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Згідно з довідкою Уманського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 16.11.2023 №4/3196 позивачка перебувала на військовій службі за контрактом у період з 27.07.2021 до 15.11.2023.

Із листа Військової частини НОМЕР_2 від 16.01.2024 №1/48 суд установив, що позивачка наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 06.10.2023 №279 виключена із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення за переведенням для подальшого проходження військової служби до Інгулецького об`єднаного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

У подальшому позивачка проходила військову службу в Інгулецькому об`єднаному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки Дніпропетровської області та з 15.11.2023 виключена із списків особового складу і знята з усіх видів забезпечення, що підтверджується витягом із наказу начальника Інгулецького об`єднаного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по стройовій частині) від 15.11.2023 №357.

Відповідно до довідки відповідача від 01.12.2023 №6/1/615 розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії позивачки за жовтень 2023 року становить 12801,52грн.

Згідно з виписками з карткового рахунку позивачки 06.12.2023 відповідач зарахував їй заробітну плату в сумі 8403,73грн, а 20.12.2023 заробітну плату в сумі 91740,66грн.

18.01.2024 представник позивачки адвокат Савоста С.В. звернувся адвокатським запитом до відповідача, в якому просив надати копію її особового рахунку за період перебування на службі в Інгулецькому об`єднаному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, детальний розрахунок виплачених при звільненні коштів, повідомити суми виплат та дату виплат коштів, що виплачені їй при звільненні.

Листом від 13.02.2024 №6/3/229 відповідач повідомив, що позивачка звільнена з військової служби у відставку за станом здоров`я та їй виплачено:

грошову компенсацію за 73 невикористаних дні щорічної основної відпустки та 28 днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, в сумі 71808,48грн із розрахунку місячного грошового забезпечення в розмірі 21329,25грн;

одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (два роки) в сумі 21329,25грн із розрахунку місячного грошового забезпечення в розмірі 21329,25грн.

Зарахування вказаних вище виплат здійснено 20.12.2023 в розмірі 91740,66грн (з урахуванням утриманого військового збору).

Згідно з довідкою відповідача від 13.02.2024 №6/1/115 позивачці за період служби у жовтні 2023 року виплачено 12470,03грн, у листопаді 2023 року 100144,39грн. У сього 112614,42грн.

Вважаючи не обґрунтованою затримку у виплаті вказаних вище коштів, позивачка звернулася в суд зі вказаним вище позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1ст.2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Щодо оплати праці відповідно до ч.1 ст.3 Кодексу законів про працю України (далі -КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців зі служби не врегульовані положеннями спеціального законодавства. Натомість врегульовано КЗпП України, у зв`язку з чим у відповідній частині підлягають застосуванню саме його норми. Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм КЗпП України при вирішенні питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців викладено в постановах Верховного Суду від 31.05.2018 у справі №823/1023/16, від 30.01.2019 у справі № 807/3664/14, від 26.06.2019 у справі №826/15235/16.

Згідно зі ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлена ст.117 КЗпП України, згідно з якою у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Отже, працівник має право на виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При цьому, у разі допущення порушення строків виплати всіх коштів працівник має право на отримання виплати від роботодавця відшкодування за умови, що спір вирішено на його користь.

Метою вказаного законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Відповідні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц, від 26 лютого 2020 року у справі №821/1083/17, постановах Верховного Суду від 16 липня 2020 року у справі № 400/2884/18, від 16 липня 2020 року у справі №812/1259/17, від 16 липня 2020 року у справі № 825/1540/17, від 30 квітня 2020 року у справі № 140/2006/19, від 13 серпня 2020 року у справі № 808/610/18.

Суд відповідно до приписів ч.5 ст.242 КАС України враховує правовий аналіз можливості застосування ст.ст.117, 118 КЗпП України у відносинах публічної служби в постановах Верховного Суду (далі - ВС): від 01.03.2018 у справі №806/1899/17, від 31.05.2018 у справі №823/1023/16, від 26.06.2019 у справі №826/15235/16, від 29.01.2020 справа №320/6808/18, від 28.02.2020 справа №817/1427/17, від 06.03.2020 у справі №1240/2162/18, від 03.06.2020 у справі №809/366/17, - щодо подібних правовідносин із виплати компенсацій за затримку розрахунку при звільненні. ВС зазначив, що пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. Положення ст.ст.117, 118 КЗпП України поширюють дію на відносини публічної служби, якщо інше не передбачене вимогами спеціального законодавства.

Верховний Суд у постанові від 22.01.2020 у справі №620/1982/19 зазначає, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. В разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними відповідно до законодавства всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Враховуючи, що відповідач всупереч норм чинного законодавства вчасно не здійснив з позивачкою повного розрахунку при звільненні, що встановлено вказаними вище доказами, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо необхідності проведення з нею своєчасного повного фактичного розрахунку при звільненні з військової служби.

Зважаючи на відсутність належних, допустимих і достовірних доказів відсутності вини відповідача у несвоєчасному розрахунку з позивачкою, її право на отримання на підставі вимог ст.117 КЗпП України середнього заробітку за весь стверджуваний нею у позові період затримки розрахунку доведене. Розрахунок середнього заробітку за несвоєчасну виплату відповідачем коштів має відбуватись за всі дні затримки розрахунку.

Отже, розрахунок середнього заробітку за несвоєчасну виплату відповідачем коштів має відбуватись за період з 16.11.2023 до 20.12.2023 включно.

ВС у постанові від 22.01.2020 у справі №620/1982/19 акцентував увагу на тому, що відповідно до правової позиції, наведеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16, за змістом приписів статей 94, 116, 117 КЗпП і статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР Про оплату праці середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Згідно з п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок), для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Карткою особового рахунку працівника за 2023 рік підтверджується, що позивачці нарахована та виплачена заробітна плата за два останні перед звільненням місяці: за вересень 2023 року (30 календарних днів) 27378,95грн та за жовтень 2023 року (31 календарний день) 19984,13грн (усього 47363,08 грн). Отже, середньоденне грошове забезпечення позивача становило 776,44грн (20722,96грн /61 календарний день).

Необґрунтованою та не підтвердженою належними, достовірними та допустимими доказами є сума грошового забезпечення за останні 2 повні календарні місяці служби позивачки, вказана нею у розрахунку - 60164,60грн, а також розмір середньоденного грошового забезпечення - 986,30грн, оскільки позивачка врахувала відомості довідки відповідача від 01.12.2023 №6/1/615, в якій зазначено розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії за жовтень 2023 року, суми яких включені у картку особового рахунку працівника за 2023 рік, тобто повторне їх врахування не обгрунтоване.

Суд врахував, що бездіяльність відповідача закінчилася датою остаточної виплати позивачці грошового забезпечення, пов`язаного із проходженням публічної служби 20.12.2023, а саме: грошової компенсації за 73 невикористаних дні щорічної основної відпустки та 28 днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, в сумі 71808,48грн, одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (два роки) в сумі 21329,25грн. Зарахування вказаних вище виплат здійснено 20.12.2023 в розмірі 91740,66грн (з урахуванням утриманого військового збору).

Розрахунок середнього заробітку за несвоєчасну виплату відповідачем коштів: 776,44грн (середньоденне грошове забезпечення позивача) * 35 днів (кількість календарних днів прострочення) = 27175,40грн. Тобто, загальна сума коштів за порушення відповідачем строку розрахунку з позивачкою при звільненні становить 27175,40грн. Позовні вимоги обґрунтовані та задоволенню підлягають виключно у частині наявності підстав для зобов`язання відповідача нарахувати ти виплатити позивачці вказану суму середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 16.11.2023 до 20.12.2023. В іншому розмірі - не доведені.

Тому позов обґрунтований у вказаних вище частинах та підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи на відсутність доказів понесення позивачкою судових витрат, відсутні підстави для їх розподілу відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 134-139, 242-245, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов адвоката Савости С.В. від імені ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо проведення з ОСОБА_1 своєчасного повного фактичного розрахунку при звільненні з військової служби.

Зобов`язати Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (49006, м.Дніпро, вул.С.Бандери, 16; ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) середнє грошове забезпечення (середній заробіток) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.11.2023 до 20.12.2023 у сумі 27175,40грн (двадцять сім тисяч сто сімдесят п`ять гривень сорок копійок).

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, виготовлене в повному обсязі та підписане 15.03.2024.