Справа № 200/505/24
Суддя: Духневич О.С.
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2024 року Справа№200/505/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Духневича О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку (адреса: 84333, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Маяковського, буд. 10; ) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2024 року через систему «Електронний суд» до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення виплати суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.05.2021 у справі № 200/2123/21-а та не здійснення виплати суми компенсації по 18.08.2023;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а саме, одноразової грошової допомоги по звільненню з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 8 календарних років та індексації грошового забезпечення з 01.09.2020 по 18.08.2023.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що наказом начальника Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку (по особовому складу) від 01.09.2020 року № 28-РС його звільнено з військової служби у запас відповідно до підпункту "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення 01.09.2020 року.

На день виключення зі списків особового складу військової частини йому не було проведено виплату індексації грошового забезпечення та виплату одноразової грошової допомогу у разі звільнення з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.05.2021 по справі № 200/2123/21 відповідач 03.12.2021 року нарахував позивачу індексацію за період з 01.09.2016 по 31.12.2018 та одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, в розмірі 44896,93 грн.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10.02.2022 по справі № 200/17433/21 відповідач 07.08.2023 року нарахував позивачу індексацію за період з 01.09.2016 по 28.02.2018 з розрахунку базового місяця - січень 2008 року та нарахував щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення в розмірі 4258,75 грн. за період з 01.03.2018 по 31.12.2018 включно, відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, в розмірі 65372,28 грн.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.05.2022 по справі № 200/16547/21 відповідач 18.08.2023 року нарахував позивачу індексацію за період з 01.12.2015 по 31.01.2016 з розрахунку базового місяця - січень 2008 року та індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2019 по 01.09.2020 включно із застосуванням щомісячної фіксованої суми індексації 4258,75 грн., відповідно до абз. 4-6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням фактично виплачених сум, в розмірі 15035,90 грн.

Позивач зазначає, що провівши остаточну виплату 18.08.2023 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.05.2022 по справі № 200/16547/21, відповідач не нарахував і не виплатив йому компенсацію за несвоєчасну виплату сум грошового забезпечення.

З метою нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів, позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою.

Листом відповідача від 08.11.2023 № 13671/10к позивачу відмовлено у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів, оскільки чинним законодавством України, що регулює правовідносини проходження військової служби не передбачено здійснення такої компенсації військовослужбовцям.

Із цих підстав позивач вважає бездіяльність протиправною, а тому за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2024 року, зазначена вище справа була розподілена та передана судді Духневичу О.С.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31.01.2024 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи. Роз`яснено відповідачу його право на подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Донецьким окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.

12.02.2024 року на адресу суду надійшов відзив, у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Обгрунтовуючи відзив відповідач зазначає, що необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, або відмовити у її виплаті. А тому тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09.06.2021 року у справі № 240/186/20.

Відповідач зазначив, що позивач не надав підтвердження свого звернення до Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку про виплату компенсації втрати частини доходів за справою №200/2123/21-а.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Наказом начальника Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку (по особовому складу) від 01.09.2020 року № 28-РС позивача звільнено з військової служби у запас відповідно до підпункту "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення 01.09.2020 року.

На день виключення зі списків особового складу військової частини йому не було проведено виплату індексації грошового забезпечення та виплату одноразової грошової допомогу у разі звільнення з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.05.2021 по справі № 200/2123/21 відповідач 03.12.2021 нарахував позивачу індексацію за період з 01.09.2016 по 31.12.2018 та одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, в розмірі 44896,93 грн.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10.02.2022 по справі № 200/17433/21 відповідач 07.08.2023 року нарахував позивачу індексацію за період з 01.09.2016 по 28.02.2018 з розрахунку базового місяця - січень 2008 року та нарахував щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення в розмірі 4258,75 грн. за період з 01.03.2018 по 31.12.2018 включно, відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, в розмірі 65372,28 грн.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.05.2022 по справі № 200/16547/21 відповідач 18.08.2023 року нарахував позивачу індексацію за період з 01.12.2015 по 31.01.2016 з розрахунку базового місяця - січень 2008 року та індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2019 по 01.09.2020 включно із застосуванням щомісячної фіксованої суми індексації 4258,75 грн., відповідно до абз. 4-6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням фактично виплачених сум, в розмірі 15035,90 грн.

Позивач зазначає, що провівши остаточну виплату 18.08.2023 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.05.2022 по справі № 200/16547/21, відповідач не нарахував і не виплатив йому компенсацію за несвоєчасну виплату сум грошового забезпечення.

З метою нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів, позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою.

Листом відповідача від 08.11.2023 № 13671/10к позивачу відмовлено у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів, оскільки чинним законодавством України, що регулює правовідносини проходження військової служби не передбачено здійснення такої компенсації військовослужбовцям.

Із цих підстав позивач вважає бездіяльність протиправною, а тому за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з таких мотивів.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року за № 2050-III та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159.

Відповідно до статей 1, 2 Закону № 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема: заробітна плата (грошове забезпечення), сума індексації грошових доходів громадян.

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

За змістом статті 4 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Норми аналогічного змісту містяться також у Порядку № 159.

Пунктами 2, 3 Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема: заробітна плата (грошове забезпечення), сума індексації грошових доходів громадян.

При цьому, індексація грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення (доходу) позивача.

З аналізу норм Закону № 2050-III та Порядку № 159 слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:

1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії;

2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата);

3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);

4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців;

5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

Системний аналіз норм, що регулюють спірні правовідносини, дає підстави для висновку, що грошове забезпечення є доходом, а у разі несвоєчасної виплати сум грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.

Використане у статті 3 Закону № 2050-III формулювання, що компенсація обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1, 3 Закону № 2050-III дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 року у справі № 810/1092/17, від 13.01.2020 року у справі № 803/203/17, від 14.05.2020 року у справі № 816/379/16, від 30.09.2020 року у справі № 280/676/19 та від 13.09.2021 року у справі № 639/3140/17, від 15.10.2020 року у справі № 240/11882/19.

Узагальнення наведених норм дає підстави вважати, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-III та Порядком № 159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі індексації грошового забезпечення). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, у зв`язку з порушенням строків його виплати, мають компенсаторний характер.

Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, індексації як елементу грошового забезпечення).

Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Як встановлено судом, позивача виключено зі списків особового складу військової частини де він проходив військову службу 01.09.2020 року.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем, на виконання рішень Донецького окружного адміністративного суду від 12.05.2021 по справі № 200/2123/21, від 10.02.2022 по справі № 200/17433/21 та від 27.05.2022 по справі № 200/16547/21 здійснено виплату позивачеві індексації грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

На виконання рішень суду донарахована сума грошового забезпечення повністю виплачена позивачу лише 18.08.2023 року.

Відтак, позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини (індексації) грошового забезпечення за період з 01.09.2020 року по 18.08.2023 року, згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.05.2021 у справі № 200/2123/21-а.

Суд критично оцінює твердження відповідача щодо відсутності порушеного права позивача у зв`язку із неподанням ним заяви про виплату компенсації та посилання на практику Верховного Суду від 09.06.2021 року по справі № 240/186/20, оскільки під час судового розгляду вказаної категорії справ суд застосовує останню правову позицію, викладену Верховним Судом у своїх постановах, зокрема, від 19.05.2022 року по справі № 200/3859/21, від 24.01.2023 року по справі № 200/10176/19-а.

Так, Верховний Суд дійшов висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Таким чином виплата компенсації не обумовлюється зверненням із відповідною заявою, натомість обов`язок з її виплати виникає у випадку порушення строків виплати доходів та виплати нарахованих доходів.

Аналогічного висновку дійшов Перший апеляційний адміністративний суд в постанові від 07.02.2024 по справі № 200/2066/22.

При цьому суд зазначає, що в матеріалах справи наявний лист відповідача від 08.11.2023 № 13671/10к, яким позивачу відмовлено у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів.

Крім того, суд звертає увагу, що а ні Закон № 2050-III, а ні Порядок № 159 не передбачають обов`язкового звернення особи до суб`єкта владних повноважень, за для отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Також, згідно з ч. 1 ст. 17 КАС України сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

В свою чергу, Закону № 2050-III або Порядку № 159 не передбачають обов`язковості досудового врегулювання спору в частині компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, однак передбачають обов`язок боржника здійснити виплату компенсації у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Позивач просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення виплати суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне зазначити, що під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи чи інтереси фізичних або юридичних осіб. Сама по собі бездіяльність це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. При цьому, дії суб`єкта владних повноважень активна поведінка, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб.

Отже, відмовляючи позивачу листом від 08.11.2023 № 13671/10к у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів, відповідач діяв протиправно.

Зважаючи на обставини справи, суд встановив, що порушення прав позивача відбулося внаслідок протиправних саме дій (відмова листом), а не бездіяльності відповідача, відтак дана позовна вимога задоволенню не підлягає.

За викладених обставин суд дійшов висновку, що у випадку, який розглядається, відповідач вчинив протиправні дії, які полягають саме у невирішенні питання про наявність у позивача права на отримання компенсації втрати частини доходів, а тому заявлені позовні вимоги належить задовольнити частково у такий спосіб: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат на суму невиплаченої індексації та одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби за період з 01.09.2020 року по день фактичної виплати сум грошового забезпечення 18.08.2023 року, згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.05.2021 у справі № 200/2123/21-а.

Обираючи спосіб захисту порушених прав суд керується такими мотивами.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Тому, наслідком визнання протиправними дій відповідача є покладення на нього рішенням суду обов`язку вчинити певні дії, які б відповідали вимогам закону. Такими діями у спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат на суму невиплаченої індексації та одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.05.2021 у справі № 200/2123/21-а за період з 01.09.2020 року по день фактичної виплати сум грошового забезпечення 18.08.2023 року, а не її стягнення як просить позивач.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат у справі судом не вирішується.

Керуючись ст. 2, 77, 78, 94, 139, 241-246, 257-258, 262 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку (адреса: 84333, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Маяковського, буд. 10; ) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат на суму невиплаченої індексації та одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби за період з 01.09.2020 року по день фактичної виплати сум грошового забезпечення 18.08.2023 року, згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.05.2021 у справі № 200/2123/21-а.

Зобов`язати Донецький зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат на суму невиплаченої індексації та одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.05.2021 у справі № 200/2123/21-а за період з 01.09.2020 року по день фактичної виплати сум грошового забезпечення 18.08.2023 року.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.С. Духневич