Справа № 620/9422/23
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/9422/23 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Ключкович В.Ю.

Парінов А.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просила суд:

- визнати протиправними та незаконними рішення від 12.06.2019 №21, від 27.04.2022 №00 та від 12.05.2023 №00 про відмову у призначенні їй пенсії за віком відповідно до поданих заяв від 07.06.2019, від 18.02.2022, від 08.05.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити призначення їй пенсії за віком, починаючи з 08.05.2023.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 позовну заяву в частині позовних вимог про визнання протиправними та незаконними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо прийняття рішень від 12.06.2019 №21, від 27.04.2022 №00 повернуто позивачу.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та незаконними рішення від 12.05.2023 № 00 про відмову у призначенні їй пенсії за віком та про зобов`язання ГУ Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити призначення їй пенсії за віком, починаючи з 08.05.2023 - відмовлено повністю.

Позивач, не погоджуючись з вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ще в 2019 році набула право на пенсію, оскільки народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , при наявності станом на 31.12.2017 не менше 15 років страхового стажу.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року та на підставі ч. 2 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Відзиви на апеляційну скаргу до суду не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 07.06.2019 ОСОБА_1 звернулась до територіального органу із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах (а.с. 8).

Рішенням Бахмацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 12.06.2019 у призначенні пенсії відмовлено, у зв`язку із відсутністю у ОСОБА_1 необхідного страхового стажу (26 років). Одночасно зазначено, що позивач набуде право на пенсію 09.05.2023 (а.с. 9, 10).

18.02.2022 ОСОБА_1 повторно звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах (а.с. 11).

Рішенням ГУПФ України в Миколаївській області від 27.04.2022 позивачу в призначенні пенсії відмовлено, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (26 років), зазначено, що вона матиме право на пенсійну виплату 09.05.2025 (а.с. 12).

Наразі, 05.05.2023 ОСОБА_1 звернулась до ГУПФУ в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах (а.с. 14).

Рішенням ГУПФУ в місті Києві від 12.05.2023 №00 у призначенні пенсії відмовлено, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (20 років). Одночасно зазначено, що станом на дату звернення страховий стаж ОСОБА_1 становить 18 років 04 місці (а.с. 15-16).

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості та недоведеності заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, та відповідно, з правомірності дій ГУПФУ в місті Києві про відмову в призначенні пенсії.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом №1058-IV.

За змістом частин першої, другої статті 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком.

Згідно до приписів статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: від 15 років.

Отже, з огляду на наведені положення статті 26 Закону №1058-IV судом першої інстанції правильно зазначено, що особа до 31.12.2017 набувала право на пенсію за віком за таких умов: вік - 60 років, страховий стаж - не менше 15 років.

Однак, з 01.01.2018 змінено умови набуття особами права на вказану пенсію шляхом збільшення необхідної кількості страхового стажу, який ставиться в залежність від дати народження особи.

Наразі, судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, станом на 31.12.2017 позивач необхідного пенсійного віку (60 років) не досягла, отже положення абзацу першого частини першої статті 26 Закону №1058-IV не можуть застосовуватись в спірних правовідносинах.

При цьому, колегія суддів зазначає, що враховуючи взаємозв`язок вимог абзаців 2, 3 частини першої статті 26 Закону №1058-IV, позивач мала б право на спірну пенсію після досягнення нею 59 років, однак за умови наявності страхового стажу не менше 26 років.

Як вбачається з матеріалів справи, страховий стаж позивача становить 18 років, що є недостатнім для призначення пенсії.

Наразі, станом на дату звернення до ГУПФУ в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії від 08.05.2023 позивач досягла 63 років.

Відповідно до вимог частини другої статті 26 Закону №1058-IV для отримання особою у віці 63 років права на пенсію у 2023 році, мінімальний страховий стаж має становити 20 років. Оскільки зарахований позивачу страховий стаж складає 18 років 04 місяці, він є недостатнім для призначення спірної пенсії.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи наявний страховий стаж та положення статті 26 Закону №1058-IV, позивач набуде право на пенсію після досягнення нею 65 років.

Крім того, колегія суддів також відзначає, що зарахований відповідачем стаж 18 років 04 місяці ОСОБА_1 не оскаржується.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає рішення суду першої інстанції таким, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАСУ країни, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: В.Ю. Ключкович

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 14.03.2024р.)