Справа № 580/2132/24
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року справа № 580/2132/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кульчицького С.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Глийової В.Г.,

представника позивача - Бєлов П.Є. (у порядку самопредставництва),

представника відповідача - Сиротюк Д.В. (у порядку самопредставництва),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку ст. 287 КАС України в приміщенні суду адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикородонний загін Державної прикордонної служби України) до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикородонний загін Державної прикордонної служби України) (далі - позивач) з позовом до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) СИРОТЮКА Дмитра Володимировича від 19.02.2024 у виконавчому провадженні ВП № 74209046;

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення витрат виконавчого провадження головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) СИРОТЮКА Дмитра Володимировича від 19.02.2024 у виконавчому провадженні ВП № 74209046;

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) СИРОТЮКА Дмитра Володимировича від 19.02.2024 у виконавчому провадженні ВП № 74209046.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами. Згідно з п. 3 резолютивної частини рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року у справі № 120/16891/23 ухвалено: Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України) прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом "г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю. Таким чином вирішуючи справу по суті Суд в резолютивній частині рішення зобов`язав вчинити певні дії військову частину НОМЕР_3 . Поряд з цим відповідачем - юридичною особою є військова частина НОМЕР_1 , що унеможливлює виконання даного рішення Суду, оскільки військову частину НОМЕР_1 судом не зобов`язано до вчинення жодних дій. В зв`язку з цим виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 4 Закону України № 1404-VІІІ оскільки юридична назва боржника зазначена в резолютивній частині не відповідає юридичній назві боржника зазначеному в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Виходячи з того, що не вірно зазначено юридичну назву боржника виконання рішення не передбачає застосування жодних заходів примусового виконання рішень до військової частини НОМЕР_1 . Таким чином, відповідач виявивши відповідні невідповідності у виконавчому документі повинен був його повернути стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, а відтак наявні підстави для визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відповідача від 19.02.2024 у виконавчому провадженні ВП № 74209046. Постанови про стягнення витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору є похідними від постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому оскаржувані постанови також є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 05.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 11 год 30 хв 14 березня 2024 року.

Відповідач позов не визнав, надавши відзив на позовну заяву, де зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими та просив у задоволенні позову відмовити повністю. Щодо посилання позивача на статтю 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме на те, що найменування боржника у резолютивній частини рішення на підставі якого видано виконавчий документ не відповідає найменуванню боржника згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зазначив, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за назвою «ВІЙСЬКОВА ЧАСТИНА НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України)» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записів не знайдено. Однак, за кодом , що вказаний у виконавчому документі як ідентифікаційна ознака боржника, про що вказує сам позивач, містяться відомості у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань згідно з якими найменування юридичної особи збігається з вказаним у виконавчому листі а саме: «ВІЙСЬКОВА ЧАСТИНА НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України)». В подальшому, 07.03.2024 до відділу надійшло повідомлення представника стягувача, з доданою ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/168991/23 від 05 березня 2024 року, якою виправлено описку, допущену в резолютивній частині рішення суду від 27.12.2023 у справі № 120/16891/23, шляхом зазначення в другому, третьому та четвертому абзаці резолютивної частини вірної назви відповідача, а саме: "Військова частина НОМЕР_1 " замість помилково зазначеного "Військова частина НОМЕР_3 ". З метою виправлення описки, державним виконавцем 08.03.2024 винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, якую постановлено внести зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: у постанові про відкриття виконавчого провадження № 74209046 від 19.02.2024; у постанові про стягнення витрат виконавчого провадження № 74209046 від 19.02.2024; у постанові про стягнення виконавчого збору № 74209046 від 19.02.2024 на підставі ухвали Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/168991/23 від 05 березня 2024 року, якою виправлено описку, допущену в резолютивній частині рішення суду від 27.12.2023 у справі № 120/16891/23, шляхом зазначення в другому, третьому та четвертому абзаці резолютивної частини вірної назви відповідача, а саме: "Військова частина НОМЕР_1 " замість помилково зазначеного "Військова частина НОМЕР_3 ". За таких обставин, посилання позивача на те, що до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України) не можливо застосувати жодні дії примусового характеру є безпідставними.

Не погоджуючись з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, позивач надав суду відповідь на відзив, де зазначив, що на даний час резолютивна частина рішення не відповідає резолютивній частині виконавчого листа. На думку позивача, відповідач не з`ясувавши правильну юридичну назву боржника в резолютивній частині, діяв не у спосіб, визначений законом, а тому наявні підстави для визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця.

Представник позивача, присутній у судовому засіданні, позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання прибув та заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

Рішенням від 27.12.2023 у справі № 120/16891/23 Вінницький окружний адміністративний суд зобов`язав Військову частину НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України) прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю.

Вказане рішення набрало законної сили 29.01.2024, у зв`язку із чим Вінницький окружний адміністративний суд 05.02.2024 видав виконавчий лист № 120/16891/23 у вказаній частині рішення суду.

На підставі заяви представника стягувача ( ОСОБА_1 ) - адвоката Зубаня О.О. від 06.02.2024 про відкриття виконавчого провадження, головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) постановою від 19.02.2024 відкрив виконавче провадження № 774209046 із примусового виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду № 120/16891/23 від 05.02.2024.

Також, 19.02.2024 у ВП № 774209046 головний державний виконавець виніс постанови про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України) виконавчого збору у розмірі 28 400 грн та витрат виконавчого провадження у сумі 315,12 грн.

08.03.2024 головним державним виконавцем винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, якою постановлено внести зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: виправити резолютивну частину рішення, зазначену у постановах про відкриття виконавчого провадження № 74209046 від 19.02.2024; про стягнення витрат виконавчого провадження № 74209046 від 19.02.2024; про стягнення виконавчого збору № 74209046 від 19.02.2024 на підставі ухвали Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/168991/23 від 05 березня 2024 року, якою виправлено описку, допущену в резолютивній частині рішення суду від 27.12.2023 у справі № 120/16891/23, шляхом зазначення в другому, третьому та четвертому абзаці резолютивної частини вірної назви відповідача, а саме: "Військова частина НОМЕР_1 " замість помилково зазначеного "Військова частина НОМЕР_3 ".

Вважаючи постанови про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження протиправними, позивач звернувся до суду.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Згідно з статтею 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Приписами статті 5 Закону № 1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Частиною 1 статті 13 Закону № 1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що виконавчий лист № 120/16891/23 від 05.02.2024, виданий Вінницьким окружним адміністративним судом, не відповідав вимогам ст. 4 Закону № 1404-VIII, а тому мав бути повернутий державним виконавцем на підставі ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII без прийняття до виконання.

З приводу вищевикладеного, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 1404-VIII у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У разі пред`явлення до примусового виконання рішення міжнародного юрисдикційного органу у випадках, передбачених міжнародним договором України, такий виконавчий документ повинен відповідати вимогам, встановленим міжнародним договором України.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, зокрема, виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань за назвою «ВІЙСЬКОВА ЧАСТИНА НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України)» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записів не знайдено.

Однак, за кодом , що вказаний у виконавчому документі як ідентифікаційна ознака боржника, про що вказує сам позивач, містяться відомості у Єдинному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно з якими найменування юридичної особи збігається з вказаним у виконавчому листі, а саме: «ВІЙСЬКОВА ЧАСТИНА НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України)».

Щодо посилань позивача, як на підставу, для повернення виконавчого документу стягувачу на те, що повне найменування боржника, зазначене у виконавчому листі, не відповідає повному його найменуванню, зазначеному у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, то суд розцінює такі доводи критично та відхиляє їх, як необґрунтовані, оскільки ч. 1 ст. 4 Закону № 1404-VIII не містить таких вимог, як відповідність повного найменування боржника найменуванню, яке зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. До того ж, у виконавчому листі зазначено , який відповідає військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України). Записів щодо юридичної особи з назвою військова частина НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не знайдено.

За таких обставин, державним виконавцем вірно визначено боржника у виконавчому провадженні, на підставі даних виконавчого листа № 120/16891/23, виданого 05.02.2024 Вінницьким окружним адміністративним судом та відкрито виконавче провадження за даним виконавчим листом, з урахуванням ст. 4 Закону № 1404-VIII.

До того ж, судом враховано, що 07.03.2024 до Відділу надійшло повідомлення представника стягувача, з доданою ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/168991/23 від 05 березня 2024 року, якою виправлено описку, допущену в резолютивній частині рішення суду від 27.12.2023 у справі № 120/16891/23, шляхом зазначення в другому, третьому та четвертому абзаці резолютивної частини вірної назви відповідача, а саме: "Військова частина НОМЕР_1 " замість помилково зазначеного "Військова частина НОМЕР_3 ".

За таких обставин, 08.03.2024 головним державним виконавцем винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, якою постановлено внести зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: виправити резолютивну частину рішення, зазначену у постановах про відкриття виконавчого провадження № 74209046 від 19.02.2024; про стягнення витрат виконавчого провадження № 74209046 від 19.02.2024; про стягнення виконавчого збору № 74209046 від 19.02.2024 на підставі ухвали Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/168991/23 від 05 березня 2024 року, якою виправлено описку, допущену в резолютивній частині рішення суду від 27.12.2023 у справі № 120/16891/23, шляхом зазначення в постановах вірної резолютивної частини рішення з вірною назвою відповідача, а саме: "Військова частина НОМЕР_1 " замість помилково зазначеного "Військова частина НОМЕР_3 ", у відповідності до вищевказаної ухвали Вінницького окружного адміністративного суду про виправлення описки, яка є невід`ємною частиною рішення суду.

З урахуванням зазначеного доводи представника позивача, що у державного виконавця не було підстав для відкриття виконавчого провадження та, як наслідок, винесення спірних постанов, оскільки у виконавчому документі неправильно зазначено найменування боржника, суд вважає необґрунтованими. Натомість державний виконавець, відкривши виконавче провадження, діяв у чіткій відповідності із Законом № 1404-VIII, у зв`язку із чим суд доходить висновку про відсутність у постанови про відкриття виконавчого провадження ознак протиправності.

Посилання представника позивача на висновки Верховного Суду у справах № 400/1546/20, № 380/7750/20, № 380/9335/20 суд вважає необґрунтованими, оскільки їх висновки сформульовані за іншого правового регулювання та інших фактичних обставин справи, а саме - прийняття виконавчого документа приватним виконавцем без з`ясування місця проживання (перебування) боржника, а відтак вони не є релевантними до спірних правовідносин.

Щодо правомірності постанови про стягнення виконавчого збору, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.ч. 1-4 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Аналіз вказаних положень ст. ст. 26, 27 Закону № 1404-VIII вказує, що відкриття виконавчого провадження є початком примусового виконання рішення, у зв`язку із чим у державного виконавця виникає обов`язок стягнення з боржника виконавчого збору.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець прийняв у межах наданих повноважень, ознак протиправності, під час її прийняття, суд, у ході розгляду цієї справи, не встановив.

Щодо правомірності постанови про стягнення витрат виконавчого провадження, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 42 Закону № 1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Згідно п. 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Таким чином, виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, у зв`язку із понесенням витрат, пов`язаних з винесенням постанов у ході здійснення виконавчих дій.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що постанову про стягнення витрат виконавчого провадження державний виконавець прийняв у межах наданих повноважень, ознак протиправності, під час її прийняття, суд, у ході розгляду цієї справи, не встановив. При цьому суд врахував, що позовна заява не містить жодних обґрунтувань щодо протиправності постанови про стягнення витрат виконавчого провадження.

З урахуванням зазначеного, доводи позивача про відсутність правових підстав для прийняття оскаржуваних постанов не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно з статтею 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242-246, 271, 272, 287, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 287 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 14.03.2024.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ