Справа № 140/2609/24
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову

18 березня 2024 року 10:24 ЛуцькСправа № 140/2609/24
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Смокович В. І.,

при секретарі судового засідання Литвиненко І. П.,

за участі представника заявника Роскошнової Д. А.,

представника позивача Оксентюка А. М.,

розглянувши заяву Головного управління ДПС у Волинській області про скасування заходів забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Паливно-торгова фірма Центр до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Волинського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа №140/2609/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Паливно-торгова фірма Центр (далі - ТзОВ ПТФ Центр до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області) про визнання протиправним та скасування розпорядження.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08 березня 2024 року у справі №140/2609/24 вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження ГУ ДПС у Волинській області №53-р від 06 березня 2024 року про анулювання Товариству з обмеженою відповідальністю «Паливно-торгова фірма «Центр» ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним: №2300016, терміном дії з 16 листопада 2023 року до 16 листопада 2028 року, за адресою місця торгівлі: Волинська область, Камінь-Каширський район, село Оконськ, вулиця Київська, 3, АЗС №1 з магазином; №2200006, терміном дії з 18 серпня 2022 року до 18 серпня 2027 року, за адресою місця торгівлі: Україна, Волинська область, місто Нововолинськ, вулиця Дорошенка, 51, АЗС №1 з магазином, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №140/2609/24.

Зобов`язано ГУ ДПС у Волинській області області внести інформацію до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального щодо зупинення дії розпорядження Головного управління ДПС у Волинській області №53-р від 06 березня 2024 року в частині анулювання ліцензії №2300016, терміном дії з 16 листопада 2023 року до 16 листопада 2028 року, за адресою місця торгівлі: Волинська область, Камінь-Каширський район, село Оконськ, вул. Київська, З, АЗС №1 з магазином та ліцензії №2200006, терміном дії з 18 серпня 2022 року до 18 серпня 2027 року, за адресою місця торгівлі: Україна, Волинська область, місто Нововолинськ, вулиця Дорошенка, 51, АЗС № 1 з магазином.

Зобов`язано ГУ ДПС у Волинській області області виключити (видалити) з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництво, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним інформацію (записи, відомості) про анулювання Товариству з обмеженою відповідальністю «Паливно-торгова фірма «Центр» ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №2300016, терміном дії з з 16 листопада 2023 року до 16 листопада 2028 року, за адресою місця торгівлі: Волинська область, Камінь-Каширський район, село Оконськ , вул. Київська, З, АЗС №1 з магазином та ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №2200006, терміном дії з 18 серпня 2022 року до 18 серпня 2027 року, за адресою місця торгівлі: Україна, Волинська область, м. Нововолинськ, вул. Дорошенка, 51, АЗС №1 з магазином.

Представником ГУ ДПС у Волинській області 13 березня 2024 року подано клопотання про скасування заходів забезпечення позову у справі №140/2609/24, які вжиті ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08 березня 2024 року.

Обґрунтовуючи подане клопотання, представник заявника зазначила, що в ухвалі суду про забезпечення позову не зазначено на підставі яких саме доказів були визнані підтвердженими доводи позивача, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективність захисту й унеможливити поновлення порушених прав позивача. Вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб фактично вирішило спір по суті, що суперечить меті застосування норми статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Враховуючи наведене заявник просила скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08 березня 2024 року у справі №140/2609/24 (арк. спр. 95-97).

Представником позивача 13 березня 2024 року подано до суду заперечення на клопотання про скасування заходів забезпечення позову та просив у його задоволенні відмовити. Вважає, що податковим органом у своїй заяві про скасування заходів забезпечення позову не наведено аргументів, належних та допустимих доказів в обґрунтування скасування заходів забезпечення позову, така заява є невмотивованою, тому не підлягає до задоволення.

Окрім того зазначив, що заява не містить жодних відомостей, про зміну обставин, пов`язаних з дією оскаржуваного рішення, як і відомостей, що вказують на відсутність необхідності існування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 08 березня 2024 року у даній справі.

У зв`язку із наведеним просив відмовити у задоволенні заяви та залишити у силі заходи забезпечення позову застосовані в ухвалі Волинського окружного адміністративного суду від 08 березня 2024 року у справі №140/2609/24 (арк. спр. 103-105).

Ухвалою суду від 14 березня 2024 року заяву ГУ ДПС у Волинській області призначено до розгляду в судовому засіданні 18 березня 2024 року о 10:00 год.

В судовому засіданні 18 березня 2024 року представник заявника заяву підтримала та просила суд скасувати заходи забезпечення позову.

Представник позивача заперечує проти задоволення заяви, оскільки судове рішення не виконано та підстави, які зумовили вчинення судом таких заходів не відпали. Просить залишити у силі заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08 березня 2024 року у даній справі.

Розглянувши заяву про скасування заходів забезпечення позову, дослідивши подані до суду документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, суд дійшов наступних висновків.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. Метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення у справі.

Відповідно до частин 5, 8 статті 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Порядок скасування заходів забезпечення позову визначений статтею 157 КАС України.

Так, відповідно до частин першої, третьої вказаної норми встановлено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Відповідно до частини п`ятої статті 157 КАС України відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Отже, із аналізу процесуальних норм, які регулюють інститут забезпечення адміністративного позову, слідує, що скасування заходів забезпечення позову можливе, коли відпаде потреба в ньому або в забезпеченні позову взагалі, або відпадуть підстави, які зумовили вжиття судом таких заходів.

Скасування заходів забезпечення позову слід відрізняти від скасування ухвали про забезпечення позову. Різниця полягає в тому, що заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів. При цьому правомірність застосування таких заходів судом відповідач, як правило, не заперечує.

Натомість, скасування ухвали про забезпечення позову здійснюється за наслідками її апеляційного оскарження. У цьому випадку ухвалу скасовує апеляційний суд, якщо під час її постановлення було порушено вимоги закону, зокрема, були відсутні підстави для забезпечення позову.

При цьому, суд зауважує, що КАС України не наводить підстав для скасування заходів забезпечення, однак, зважаючи на наведені норми в сукупності, такими слід вважати наявність обставин, котрі засвідчують відсутність тих підстав для забезпечення позову, які визначені у статті 150 КАС України.

Зокрема, підставою для скасування вжитих судом заходів забезпечення позову можуть бути обставини, які не були відомі суду та існували на момент винесення ухвали про вжиття заходів забезпечення позову, або які вказують на зміну умов, що існували на момент вжиття таких заходів.

Відтак, на вмотивоване клопотання учасника справи, за доведення відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, раніше застосовані заходи забезпечення можуть бути скасовані.

Забезпечивши позов ухвалою від 08 березня 2024 року, суд виходив, зокрема, з того, що зважаючи на специфіку господарської діяльності позивача - роздрібна торгівля пальним та торгівля супутніми автотоварами, можливість здійснення господарської діяльності напряму залежить від наявності діючої ліцензії у товариства.

Анулювання ліцензії призводить до зупинення господарської діяльності підприємства на автозаправних станціях, що може мати негативні наслідки такі як: втрата прибутку від здійснення господарської діяльності, неможливість виплати заробітної плати персоналу, неможливість виконання зобов`язань щодо реалізації пального за вже укладеними правочинами, що, у свою чергу, призведе до підриву ділової репутації підприємства та численних судових процесів з приводу сплати штрафних санкцій на користь контрагентів.

Крім того, зупинення роботи автозаправних станцій блокує роботу підприємств та нормальне існування мешканців не лише в місті Нововолинськ, селі Оконськ, а також і прилеглих населених пунктів, оскільки зазначені автозаправні станції є єдиними у даних місцевостях, де здійснюється відпуск нафтопродуктів та торгівля супутніми товарами.

У зв`язку з військовими діями, постачання нафтопродуктів стоїть особливо гостро, та пальне, як товар має істотну соціальну значущість, і вільний доступ до його придбання має істотне значення для збереження соціального благополуччя та спокою серед населення відповідного регіону.

Анулювання ліцензій унеможливлює виконання договірних зобов`язань підприємства перед своїми клієнтами, а також зупиняє ввезення закуплених нафтопродуктів від постачальників-нерезидентів, що спричинить негативні наслідки порушення позивачем договірних зобов`язань, накладення контрагентом штрафних санкцій, простій транспортних засобів, в тому числі на митному кордоні, перевізників нафтопродуктів вказаних вище та призведе до розірвання міжнародних контрактів через невиконання договірних умов. Вказане загострить ситуацію щодо відносин України з міжнародними партнерами заявника. Також у зв`язку з військовими діями, постачання нафтопродуктів стоїть особливо гостро, позивач готовий в необхідних обсягах забезпечувати нафтопродуктами військових, територіальну оборону, лікарні, ДСНС, поліцію, органи місцевого самоврядування, аграрний сектор для забезпечення посівної компанії в 2023-2024 рр., у зв`язку з чим позивачем заключено договір купівлі-продажу нафтопродуктів №LT/24/017/T/SN/E та скрапленого газу №LT/24/161/T/SN/E з акціонерним товариством ORLEN Lietuva, в який заклали об`єм нафтопродуктів та скрапленого газу для функціонування АЗС у Волинській області, ліцензії по яких анульовано, причому виконання вищевказаного міжнародного контракту буде утруднено саме у зв`язку з вищевказаним.

Зважаючи на наведене, невжиття заходів забезпечення адміністративного позову, у даному випадку, може мати наслідком заподіяння шкоди правам та інтересам позивача та третіх осіб, що, враховуючи тимчасовий характер заходів забезпечення позову, може нанести значно більше шкоди для різних учасників господарських відносин. У разі невжиття заходів забезпечення позову ймовірне настання негативних наслідків, для виправлення яких позивачу буде необхідно докласти значних зусиль у випадку задоволення судом адміністративного позову в подальшому.

Отже, судом встановлено наявність очевидної небезпеки правам, свободам та інтересам позивача, неможливості чи ускладнення їх захисту у разі задоволення позову без вжиття заходів забезпечення позову.

Наведене вище, на думку суду, свідчило про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, що було самостійною та достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Суд дійшов висновку, що встановлення заходів забезпечення позову шляхом зупинення розпорядження №53-р від 06 березня 2024 року, яким товариству анульовано ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним до вирішення судом спору у цій справі відповідає предмету позову, є співмірним з ними та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Втім, виходячи з аналізу поданої представником податкового органу заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд зауважує, що матеріали такого клопотання не містять жодного належного доказу, який свідчить про те, що відпали ті обставини, які були підставою для прийняття судом ухвали про вжиття заходів забезпечення позову, так як ті обставини, про які посилається заявник існували на момент постановлення такої ухвали.

Застосовані заходи покликані забезпечити ефективність судочинства та гарантувати незмінність правовідносин, які існували до прийняття оскаржуваного рішення, враховуючи можливість протиправності такого рішення та порушення ним прав та інтересів платника податків - позивача.

В контексті вказаного, суд зауважує, що наведені заявником аргументи не стосуються питання усунення підстав, за яких заходи забезпечення позову були застосовані, а зазначені обставини існували на момент постановлення ухвали про забезпечення позову, а тому зазначене фактично свідчить про незгоду ГУ ДПС у Волинській області з заходами забезпечення позову, застосованими ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08 березня 2024 року, з підстав порушення норм процесуального закону.

Необхідно звернути увагу, що суд, який постановив ухвалу про забезпечення позову, не може скасувати власну ухвалу про забезпечення позову з тих підстав, що заходи забезпечення позову були застосовані безпідставно, або з порушенням норм процесуального закону, оскільки такими повноваженнями наділений лише суд апеляційної інстанції.

Судом також враховано позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 11 березня 2024 року у справі №380/14867/22, де вказується, що за оцінкою наведених позивачем доводів та доказів, наданих на їх підтвердження, суди попередніх інстанцій обґрунтовано вказали на існування підстав, визначених пунктом 1 частини другої статті 150 КАС України, для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним з моменту її отримання суб`єктом господарювання позбавляє Товариство права на подальше здійснення такої діяльності (що є для нього основним видом економічної діяльності), та може призвести до ухвалення судом рішення по суті спору до розриву відповідних господарських зав`язків (ділових стосунків) із контрагентами-покупцями палива, втрати прибутку, утворення та накопичення заборгованостей зі сплати податків й зборів, а також орендної плати, виплати заробітної плати найманим працівникам (зокрема, тим, які працювали на відповідній АЗС), що матиме наслідком утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності взагалі у випадку ухвалення позитивного рішення суду.

Додатково суд зазначає, що ТОВ «ПТФ «Центр» обґрунтував необхідність вжиття додаткового заходу забезпечення позову, а саме: зобов`язання ГУ ДПС у Волинській області внести інформацію до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального щодо зупинення дії розпорядження та зобов`язання ГУ ДПС у Волинській області виключити (видалити) з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання.

Таким чином, суд дійшов висновку, що станом на момент розгляду даного клопотання, підстави для скасування вжитих заходів забезпечення адміністративного позову відсутні, а обставини, якими заявник обґрунтовує необхідність скасування забезпечення позову підлягають дослідженню судом під час розгляду справи по суті разом із наданням оцінки доводам та доказам, наданим учасникам справи на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення. Доводи заявника, якими останній обґрунтовував клопотання, самі по собі не є підставою для скасування вжитих заходів забезпечення позову.

Суд зазначає, що ті обставини, які були підставою та мотивацією для прийняття судом рішення про вжиття заходів забезпечення позову в даній адміністративній справі не зникли та не зазнали істотних змін, а скасування заходів забезпечення адміністративного позову за своїм змістом не може бути запереченням проти ухвали про вжиття заходів забезпечення позову, яка підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Отож, виходячи з викладеного вище в сукупності, суд приходить до висновку, що подана представником ГУ ДПС у Волинській області заяви про скасування заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 157, 248, 250, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання (заяви) представника Головного управління ДПС у Волинській області про скасування заходів забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Паливно-торгова фірма Центр до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування розпорядження, відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 18 березня 2024 року