Справа № 299/2062/23
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2024-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про застосування заходів процесуального примусу

11 березня 2024 рокум. Ужгород№ 299/2062/23

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Виноградівського районного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, яким просить суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати компенсації за неотримане речове майно;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно за період проходження служби з 04.09.2019 року по 05.01.2023 року, згідно довідки про вартість речового майна.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

В подальшому, Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду про перехід до загального позовного провадження справу було призначено до підготовчого судового засідання на 11 березня 2024 року о 16:00 год.

19 лютого 2024 року Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було витребувано від Військової частини НОМЕР_1 довідку про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1

11 березня 2024 року представник відповідача подав до суду заяву, відповідно до якої зазначив, що позивача 24.04.2022 року наказом №57 було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , як прибувшого для подальшого проходження служби з військової частини НОМЕР_2 . Як вбачається з рапорту начальника речової служби військової частини НОМЕР_1 позивач прибув до частини без речового атестату, який йому зобов`язані були видати за попереднім місцем служби.

Відповідно, при звільненні позивача з військової служби командуванню військової частини НОМЕР_1 не було відомо про отримане ним майно за попереднім місцем служби, що унеможливило оформлення та видачу довідки для отримання компенсації за недоотримане речове майно, відтак надати суду витребувану довідку про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 із вказаних причин не є можливим.

Суд не погоджується із зазначеними твердженнями відповідача, із наступних підстав.

Відповідно до розділу ІІ п.19 Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232 (далі Інструкція №232), у разі вибуття зі складу військової частини, з`єднання, виду Збройних Сил, ОК, ВМС окремим військовослужбовцям, командам, підрозділам, військовим частинам, з`єднанням видається атестат на речове майно, який є основним документом для зарахування на речове забезпечення за новим місцем служби (дислокації). В атестаті відображається забезпеченість речовим майном, а також вказуються номер і дата видачі атестата на льотно-технічне обмундирування, якщо воно було видане військовослужбовцю (команді, підрозділу, військовій частині, з`єднанню).

Атестати видаються:

- окремим військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються в запас (відставку), командам і підрозділам - начальником речової служби військової частини;

- військовим частинам, які входять до складу з`єднань, а також військовим частинам, прикріпленим до них на забезпечення, - заступником командира з`єднання з тилу;

- окремим військовим частинам, які не входять до складу з`єднань, але прикріплені на речове забезпечення до ОЦЗ, - начальником ОЦЗ;

- у разі передислокації з`єднань, військових частин, які мали особисті рахунки речового майна непорушних запасів, атестати на речове майно виписує ЦУРЗ.

Згідно до розділу ІІ п.21 Інструкції №232 підставою для зарахування на речове забезпечення з`єднань, військових частин, передислокованих (перебазованих) з одного пункту до іншого, є:

- наказ (директива) вищого командування про передислокацію (перебазування);

- атестат на речове майно, виданий постачальним органом за попереднім місцем дислокації (базування);

- копія останнього звіту-заявки, завірена постачальним органом.

Пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції №232 встановлено, що військовослужбовці строкової служби, що переводяться з однієї військової частини до іншої, забезпечуються на день переведення речовим майном особистого користування, а також рушником бавовняним вафельним та сумкою транспортною індивідуальною. Інвентарне майно здається на речовий склад військової частини, за виключенням тих предметів, які дозволяється залишати у власність військовослужбовців у разі звільнення у запас або відставку в особливий період, визначених відповідними Нормами забезпечення.

На речове майно, що перебуває у військовослужбовців, які вибувають з військової частини, видається атестат, про що ставиться відмітка в посвідченні про відрядження.

У разі прибуття військовослужбовця (команди) у військову частину без атестата або в разі розбіжностей у забезпеченні порівняно з даними атестата у військовій частині проводиться службове розслідуванням за цим фактом. До військової частини, з якої прибув військовослужбовець (команда), надсилається запит з метою встановлення реального стану справ. Речове майно обліковується в речовій службі за фактичною наявністю відповідно до акта, складеного комісією військової частини, в яку прибув військовослужбовець (команда). Вартість майна, якого не вистачає, заноситься до книги обліку втрат військової частини та служби. Списання нестач (втрат) проводиться в порядку, встановленому чинним законодавством.

Суд погоджується із твердженням представника відповідача, що Військова частина НОМЕР_2 була зобов`язана видати позивачу речовий атестат, однак законом передбачено, що у разі прибуття військовослужбовця у військову частину без атестата, то така військова частина зобов`язана провести службове розслідуванням за цим фактом.

Суд констатує, що відповідачем на вимогу суду не було здійснено жодних дій, щодо отримання грошового атестата від Військової частини НОМЕР_2 , з якої було переведено позивача.

Відповідно до п.16 розділу V Інструкції №232 зарахування військової частини на речове забезпечення здійснюється за атестатом на речове майно на підставі наказу командира з`єднання, до складу якого вона прибула. Якщо атестат на речове майно відсутній, то зарахування військової частини на забезпечення здійснюється за її донесеннями про наявність речового майна з подальшим наданням атестата.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.04.2022 року №57 майора ОСОБА_1 , призначеного наказом Начальника регіонального управління Сил територіальної оборони «ЗАХІД» (по особовому складу) від 22.04.2022 року №24 на посаду оперативного чергового командного пункту Військової частини НОМЕР_1 , ВОС-0210003, який прибув з Військової частини НОМЕР_2 , з 24 квітня 2022 року зарахувати до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення, вважати таким, що з 24 квітня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Для належного розгляду даної справи, щодо питання виплати грошової компенсації за неотримане речове майно за період проходження служби ОСОБА_1 , суду необхідно надати довідку про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 , яка може бути сформована виключно Військовою частиною НОМЕР_1 , на підставі речового атестату, який є основним документом, на підставі якого Військова частина НОМЕР_1 повинна була зарахувати позивача на речове забезпечення, а у разі відсутності такого, повинна була провести службове розслідуванням за цим фактом та надіслати запит до військової частини, з якої прибув військовослужбовець (В/Ч НОМЕР_2 ) з метою отримання речового атестату, як це чітко передбачено Пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції №232.

Ухвалою від 19 лютого 2024 року про витребування доказів також було попереджено відповідача, що згідно з вимогами КАС України у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.44 КАС України, особи які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно користуватися належними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч.8 ст.80 КАС України, у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

Зазначені відповідачем причини неподання витребуваних доказів суд вважає неповажними, відтак вважає за можливе застосувати заходи процесуального примусу.

Наслідки неподання витребуваних доказів судом роз`яснювалися в ухвалі від 19.02.2024 року.

Згідно з положеннями ч.1 ст.144 КАС України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходи процесуального примусу застосовуються судом, як правило, негайно після вчинення порушення.

Одним із заходів процесуального примусу є штраф, відповідно до п.5 ч.1 ст.145 КАС України.

Пунктами 1,3 ч.1 ст.149 КАС України визначено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

- невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суб`єктом владних повноважень.

Згідно з вимогами ч.3 ст.149 КАС України, у випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

Частино 2 ст.149 встановлено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків;

2) неодноразового зловживання процесуальними правами;

3) повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення;

4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів.

Застосовані заходи процесуального примусу мають бути співрозмірними виявленому порушенню.

Відповідно до ч.5 ст.149 КАС України, ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України Про виконавче провадження, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Зважаючи на те, що відповідач вимог ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 року не виконав, документів не подав, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування до відповідача заходу процесуального примусу у вигляді штрафу.

Відповідно до ч.3 ст.144 КАС України, про застосування заходів процесуального примусу суд постановляє ухвалу.

Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що в силу положень ч.3 ст.145 КАС України, застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених КАС України, відтак відповідач зобов`язаний надати суду докази витребувані ухвалою від 19.02.2024 року.

Вказані докази направити на адресу суду до 29 березня 2024 року. У разі необхідності продовження процесуального строку для виконання вимог ухвали про витребування доказів необхідно звернутися із відповідною заявою.

Докази також можуть бути надіслані на електронну адресу Закарпатського окружного адміністративного суду: .

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 01.01.2024 року встановлено розмір прожиткового мінімуму працездатних осіб у сумі 3028,00 грн.

З огляду на викладене та встановлені фактичні обставини справи, враховуючи принцип співрозмірності вчиненого порушення, суд вважає за належним стягнути з Військової частини НОМЕР_1 за невиконання вимог ухвали суду штраф у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 3028,00 гривень.

Відповідно до ч.2, 3ст.14 КАС України,судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

На підставі наведеного та керуючись ст.14, 45, 80, 144, 145, 149, 243, 248 КАС України, суд,-.

П О С Т А Н О В И В :

Стягнути в дохід Державного бюджету України з Військової частини НОМЕР_1 - штраф у розмірі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень).

Ухвала може бути пред`явлена до виконання відповідно до ч.1 ст.12 Закону України Про виконавче провадження протягом трьох місяців у строк до 11 червня 2024 року.

Стягувач: Державна судова адміністрація України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, код ЄДРПОУ - 26255795).

Боржник: Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ).

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом і набирає законної сили в порядку передбаченому ч.4 ст.149 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення за формою і змістом, передбаченими ст. 296 КАС України.

Суддя П.П.Микуляк