Справа № 520/19928/23
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 р.Справа № 520/19928/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

за участю секретаря судового засідання Юсіфової Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2023, суддя Григоров Д.В., повний текст складено 16.10.23 по справі № 520/19928/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати наказ ГУНП в Харківській області №496 від 21.06.2023 в частині визнання в діях позивача дисциплінарного проступку, що виразилося у невиконанні вимог абз. 7 частини 1 статті 3 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України", пункту 10 функціональних обов`язків та застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді догани.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішенням та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що наявність виключно факту підлеглості позивачу осіб, стосовно яких встановлено факти вчинення дисциплінарного правопорушення, не є достатнім для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Натомість, відповідачем під час проведення службового розслідування не доведено проявів протиправної бездіяльності позивача щодо виконання своїх службових обов`язків. Крім того, позивачем неоднарозово проводилась профілактична робота роз`яснення підлеглим про необхідність дотримання вимог чинного законодавства. Протиправність застосування до позивача дисциплінарного стягнення полягає у тому, що дисциплінарна комісія не зазначила та не встановила, що саме позивач не зробив, які саме дії позивач повинен був вчинити для здійснення належного контролю.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) , не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач на час виникнення спірних правовідносин проходив службу на посаді начальника СКП відділу поліції № 1 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області.

Начальником УГІ ГУНП в Харківській області було складено на адресу начальника ГУНП в Харківській області доповідну записку від 07.06.2023 №938/119-15/01-2023, відповідно до якої вказано, що 26.02.2023. о 21:47 до чергової частини ВП № 1 ХРУП № 3 надійшло повідомлення ОСОБА_2 про те, що 15 хвилин тому біля будинку АДРЕСА_1 , троє невідомих чоловіків вихопили у нього ліхтарик вартістю 1120 грн. На місце події було направлено екіпаж УПП в Харківській області ДПП НПУ та СОГ ВП № 1 ХРУП №3. Відповідно до інформації, викладеної в електронному рапорті про результати відпрацювання виклику, в ході виїзду СОГ вказаного підрозділу, ліхтарик було повернуто заявникові, від написання заяви останній відмовився. У подальшому, вказані матеріали розглянуті в порядку Закону України "Про звернення громадян" та 04.03.2023 оперуповноваженим СКП ВП № 1 ХРУП № 3 Бондарем М.Р. складено довідку про результати розгляду, на підставі свідчень, викладених у поясненнях ОСОБА_2 , щодо повернення ліхтарика, відсутності претензій та події грабежу. Відповідь заявнику в матеріалах відсутня. У ході спілкування поліцейськими УГІ із ОСОБА_2 , який повідомив, що 26.02.2023 приблизно о 21.30 біля будинку АДРЕСА_1 , поряд з ним проходило троє раніше незнайомих чоловіків, один з яких, неслов`янської зовнішності, зірвав у нього з голови налобний ліхтарик та продовжив рух. На заперечення заявника вказаний чоловік погрожував йому кайданками та газовим балончиком, з якого розпилив дратівливу речовину. Після повернення додому, він зателефонував за скороченим номером екстреного виклику поліції "102". Зі слів ОСОБА_2 та його дружини, яка була присутня при спілкуванні з поліцією, спочатку прибув екіпаж УПП, а в подальшому - СОГ ВП № 1 ХРУП № 3. Спілкування відбувалось у дворі будинку АДРЕСА_1 , коли до них підійшов чоловік, в якому останній впізнав особу, що заволоділа його ліхтарем, про що повідомив СОГ ВП № 1 ХРУП № 3. У подальшому поліцейські СОГ поспілкувались з цим чоловіком, після чого повідомили заявнику, що зараз ліхтарика у нього немає, та він пообіцяв повернути його наступного дня, тому писати заяву не має сенсу.

Також ОСОБА_2 повідомив, що на місці події він написав власноруч пояснення, в яких відобразив реальний перебіг подій. Після пред`явлення йому пояснення, яке знаходиться в матеріалах єдиного обліку № 1649, він повідомив, що підпис під ним виконаний не ним, а інформація, яка міститься в ньому не відповідає дійсності.

Оскільки наступного дня ліхтарик йому не повернули, ввечері 27.02.2023 він з дружиною звернувся до ВП №1 ХРУП №3, де йому надали номер телефону поліцейського на ім`я ОСОБА_3 , ( НОМЕР_1 ), який, як було встановлено, використовується старшим оперуповноваженим СКП ВП №1 ХРУП №3 капітаном поліції ОСОБА_4 . Зазначений поліцейський в телефонній розмові із заявником повідомив, що ліхтарик йому повернуть, що і було зроблено ОСОБА_4 приблизно через півтора тижні після події. За рапортом поліцейського УГІ ГУНП в Харківській області вказаний матеріал перереєстрований 07.06.2023 до ІП «ЄО» ІКС ІПНП за № 4913, та внесено відомості за викладеним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000512 за ч. 4 ст. 186 КК України.

В зв`язку із зазначеною доповідною запискою наказом начальника ГУНП в Харківській області від 07.06.2023 № 1146 було призначено службове розслідування та створено дисциплінарну комісію.

Відповідно до встановлених службовим розслідуванням фактів внаслідок неналежного контролю за дотриманням підлеглими службової дисципліни і проведення профілактичної роботи із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень з боку начальника відділу поліції - начальника СКП відділу поліції ОСОБА_1 , допущені порушення вимог абзацу 7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Крім того, ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 10 своїх функціональних обов`язків у частині особистої організації та контролю за службовою діяльністю підлеглих.

За наслідками службового розслідування було складено Висновок від 17.06.2023 про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани до позивача за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у невиконанні вимог абз. 7 ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 10 функціональних обов`язків.

За наслідками розгляду Висновку дисциплінарної комісії прийнято наказ від 21.06.2023 № 496, згідно якого за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося у невиконанні вимог абз. 7 ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 10 функціональних обов`язків, до заступника начальника відділу поліції - начальника СКП відділу поліції №1 Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Позивач, вважаючи протиправним проведене службове розслідування та, як наслідок, і застосоване дисциплінарне стягнення, звернувся до суду з позовом в даній справі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції погодився з висновками дисциплінарної комісії, за якими порушення службової дисципліни, за наслідками якого проводилася перевірка, стали можливими внаслідок неналежного контролю за дотриманням підлеглими службової дисципліни і проведення профілактичної роботи із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень з боку, зокрема, позивача, тобто останніми допущені порушення вимог абзацу 7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та про порушення вимог пункту 10 своїх функціональних обов`язків у частині особистої організації та контролю за службовою діяльністю підлеглих.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02 липня 2015 року №580-VIII Про Національну поліцію (далі - Закон №580-VIII), Дисциплінарним статутом органів Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VІІІ (далі Дисциплінарний статут), Правилами етичної поведінки поліцейських, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року №1179 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 грудня 2016 року за №1576/29706; далі - Правила №1179).

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом №580-VIII.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Як установлено частиною першою статті 19 Закону №580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть, зокрема, дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (частина перша статті 1 Дисциплінарного статуту).

Згідно із статтею 2 Дисциплінарного статуту, за своїм службовим становищем поліцейські можуть бути керівниками або підлеглими стосовно інших поліцейських.

Керівник - це службова особа поліції, наділена правами та обов`язками з організації службової діяльності підлеглих їй поліцейських та інших працівників поліції і контролю за їхньою службовою діяльністю.

Статтею 3 Дисциплінарного статуту визначено, що керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний:

1) створити умови, необхідні для виконання підлеглими обов`язків поліцейського;

2) поважати честь і гідність підлеглих, не допускати порушень їхніх прав та соціальних гарантій;

3) розвивати у підлеглих розумну ініціативу та самостійність під час виконання ними обов`язків поліцейського;

4) сприяти підвищенню підлеглими рівня кваліфікації, достатнього для виконання службових повноважень;

5) вивчати індивідуальні та професійні якості підлеглих, забезпечуючи прозорість і об`єктивність в оцінюванні їхньої службової діяльності;

6) забезпечити сприятливий стан морально-психологічного клімату в колективі, своєчасно вчиняти дії із запобігання порушенню службової дисципліни підлеглими та виникненню конфліктів між ними;

7) контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень;

8) у разі виявлення порушення підлеглим службової дисципліни вжити заходів для припинення такого порушення та застосувати дисциплінарне стягнення до порушника або порушити клопотання про застосування стягнення уповноваженим керівником.

Згідно статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів (частина перша та друга статті 16 Дисциплінарного статуту).

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею 19 Дисциплінарного статуту.

Так, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 1, пункту 7 частини першої статті 3 Дисциплінарного статуту, про невиконання вимог яких з боку позивача зазначено у спірному наказі, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України Про Національну поліцію, зобов`язує поліцейського знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки. Керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень.

Наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 затверджені Правила етичної поведінки поліцейських.

Пунктом 1 розділу І Правил №1179 визначено, що ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Керівник органу (підрозділу) поліції повинен бути прикладом дотримання Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, професійно-етичних вимог, основних принципів професійної діяльності та правил поведінки поліцейських, визначених цими Правилами, а також вимагати їх дотримання від підлеглих (абзац другий пункту 3 розділу V Правил №1179).

Як підтверджено матеріалами справи, службове розслідування проводилось щодо факту порушення службової дисципліни старшим уповноваженим відділу поліції № 1 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 , старшим уповноваженим СКП відділу поліції № 1 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , старшим уповноваженим СКП відділу поліції № 1 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , уповноваженим відділу боротьби з незаконним обігом зброї та вибухівки управління карного розшуку ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 , заступником начальника СКП відділу поліції № 1 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_8 .

За результатами проведеного службового розслідування складено висновок службового розслідування від 07 червня 2023 року, на підставі якого був прийнятий оскаржуваний наказ від 21.06.2023 № 496, пунктом 7 якого застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани до позивача.

У спірному наказі встановлено факт порушення позивачем службової дисципліни, а саме позивач притягнутий до відповідальності як керівник, який зобов`язаний контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень.

За змістом висновків Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі №808/1089/17 керівник несе відповідальність за ефективність діяльності органу, дотримання вимог чинного законодавства підлеглими, керівником яких він є, та може бути притягнутий до відповідальності поряд з працівником, яким вчинено порушення, якщо вищестоящий керівник, якому надано право накладати стягнення, дійде висновку про неналежну організацію та координацію керівником роботи підлеглих.

Отже, керівник може бути притягнутий до відповідальності за неналежну організацію та координацію саме роботи підлеглих.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріалами службового розслідування не встановлено, які саме дії мав вчиняти позивач із забезпечення профілактичної роботи, спрямованої на недопущення підлеглими поліцейськими порушень дисципліни.

Єдиним посиланням у висновку на порушення службової дисципліни є зазначення того, що позивач порушив вимоги пункту 10 функціональних обов`язків у частині особистої організації та контролю за службовою діяльністю підлеглих.

Позивач же покликається на проведення оперативних нарад з працівниками відділення поліції, ознайомлення їх як із нормативно-правовими актами, які регулюють службову діяльність працівників поліції. Також, як зазначає позивач, ним регулярно здійснюється інструктаж з особовим складом щодо дотримання дисципліни, конституційних прав громадян, законодавства України, проводиться робота щодо зміцнення службової дисципліни та контроль за виконанням функціональних обов`язків працівників управління.

В матеріалах справи відсутні докази щодо спростування повідомлених позивачем обставин, які в силу приписів статті 77 КАС України має надати саме суб`єкт владних повноважень.

З висновку службового розслідування в частині, що стосується позивача, вбачається, що дисциплінарною комісією фактично не досліджувалися обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Перелік виявлених цим службовим розслідуванням порушень фактично позивача не стосується, а зазначення як у висновку службового розслідування, так і в спірному наказі про порушення ним тих чи інших норм є загальним і не має конкретного змістовного підтвердження, оскільки в ході службового розслідування дисциплінарною комісією не витребовувались та не досліджувались необхідні докази, які б підтверджували чи спростовували вказані обставини, зокрема те, що позивачем не проводилася профілактична робота з дотриманні дисципліни, відповідні інструктажи та роз`яснення серед підлеглих.

В порушення вимог Дисциплінарного статуту та Порядку №893 висновок службового розслідування в частині, що стосується позивача, не містить обставин щодо вчинення саме позивачем дисциплінарного проступку (часу, місця, способу його вчинення, об`єктивна та суб`єктивна сторона).

Відповідач, притягуючи позивача до дисциплінарної відповідальності, не навів обґрунтованих доводів та не встановив доказів вчинення позивачем дисциплінарного правопорушення, а тільки навів абстрактне посилання на допущені порушення вимог Дисциплінарного статуту та п. 10 функціональних обов`язків.

Суд апеляційної інстанції не заперечує, що позивач як керівник згідно посадової інструкції несе персональну відповідальність за роботу всіх працівників СКП відділу поліції № 1 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області, ефективність виконання покладених на них завдань та функцій; зобов`язаний контролювати їх роботу з виконання поставлених завдань щодо організації реагування на правопорушення або події, однак, при застосуванні дисциплінарного стягнення мають бути встановлені всі обставини порушення, ступінь вини та обставини, що виключають відповідальність. Суд апеляційної інстанції зазначає, що при застосуванні дисциплінарного стягнення до керівника за дії підлеглих має бути встановлені конкретні обставини, які стали причиною скоєння підлеглими порушень та достатність/недостатність проведення заходів серед підлеглих з метою виключення здійснення ними порушень службової дисципліни.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що даному випадку, ГУ НП в Харківській області не дало оцінку поясненням ОСОБА_1 в рамках проведення службового розслідування, не встановило, які саме дії позивача як керівника стали підставою для порушення службової дисципліни його підлеглими; чи достатньо позивачем здійснювалися заходи щодо підтримання службової дисципліни.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена.

З мотивів вищенаведеного, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем надано належні та допустимі докази вчинення позивачем дисциплінарного проступку, за вчинення якого до нього застосовано спірне дисциплінарне стягнення.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення, що має наслідком скасування оскаржуваного рішення суду першої інсанції.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення вимог позову.

Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з приписами пункту 4 частини першої статті 322 КАС України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Наведеними нормами процесуального закону суд апеляційної інстанції наділено повноваженнями здійснювати новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1, 3 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

З огляду на матеріали справи, відповідно до матеріалів справи позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви за одну вимогу, що має немайновий характер, в сумі 858,88 грн (а. с. 31 т. 1) та судовий збір за подання апеляційної скарги згідно квитанції про сплату від 10.01.2024 в сумі 1288,32 грн (а.с. 177 т. 2).

Отже, враховуючи задоволення позову ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити розподіл судових витрат у вигляді сплати судового збору шляхом стягнення на користь позивача судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: "а", "б", "в", "г" пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 по справі № 520/19928/23 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Харківській області № 496 від 21.06.2023 в частині застосування до заступника начальника відділу поліції - начальника СКП відділу поліції № 1 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося у невиконанні вимог абзацу 7 частини 1 статті 3 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», пункту 10 функціональних обов`язків.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області () судовий збір за подання позовної заяви в сумі 858,88 грн та за подання апеляційної скарги в сумі 1288, 32 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко
Повний текст постанови складено 18.03.2024.