Справа № 585/235/24
Суддя: Євтюшенкова В. І.
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 585/235/24
Номер провадження 2-а/585/16/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Ковган О.В.,

Справа № 585/235/24, провадження № 2-а/585/16/24

Позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Управління патрульної поліції в Житомирській області, Департамент патрульної поліції України,

розглянувши у залі судових засідань у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні справу про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Житомирській області, Департамента патрульної поліції України, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги мотивує тим, що 16.01.2024 відповідно до постанови серії ЕНА №1252108 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП до штрафу у розмірі 340 грн. за порушення вимог п.12.4 ПДР (перевищення швидкості руху).

Він дійсно рухався у вказаній у постанові час та день на зазначеному автомобілі, але ПДР не порушував. Дії поліцейського Бульченка О.С. щодо притягнення його ( ОСОБА_1 ) до адміністративної відповідальності протиправні, ним порушено ряд вимог та норм Законів України, наказів МВС, спірна постанова не містить інформації про фіксацію правопорушення, доказів, а тому доводи поліцейського про вчинення ним правопорушення ґрунтуються на грубих порушеннях ним норм законодавства України. Постанова не містить відомостей про технічний засіб, його сертифікацію, про його перевірку вранці, пломбування і т.п., яким здійснено фото або відеозапис порушення. Відсутність правових підстав для використання лазерного вимірювача швидкості TruCAM, оскільки автоматичний режим передбачає роботу виключно з триноги або штативу, обирається за допомогою системних опцій і не допускає втручання людини в процес фіксації правопорушень, інакше результат виміру швидкості можна поставити під сумнів. Вимірювач швидкості TruCAM є виключеним з Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху. Посилається на не дотримання поліцейським вимог ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію України» . На місці його зупинки був відсутній знак 5.70 «Фото-, відео фіксування порушень ПДР». Матеріали відео та фотофіксації не містять зображення водія під час руху транспортного засобу. Його, як водія транспортного засобу, встановлено працівником поліції безпосередньо після зупинки транспортного засобу та коли він пред`явив документ без надання відповідних доказів. Поліцейський порушив висновки, встановлені рішенням Верховного Суду у справі №686/11314/17, де зазначено, що у випадку, коли у поліцейського немає доказів правопорушення, то він позбавлений права вимагати у водія документи на право керування і здійснювати певні дії. Дорожній знак 5.49 «Фото, відео фіксування порушень Правил дорожнього руху» по селу Станишівка не встановлений. Поліцейський незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, працівник поліції ОСОБА_2 не дав йому можливості у повному обсязі скористатись своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Крім того, розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Він (позивач) рухався з допустимою у селі швидкістю, а поліцейський здійснював вимірювання швидкості з порушенням встановленого порядку - тримав прилад TruCAM у руках, а не використовував його стаціонарно вмонтованим. Поліцейським допущені порушення порядку розгляду справи, а саме: процесу розгляду справи звівся до формального складання постанови без об`єктивного дослідження усіх доказів та пояснень, не дав можливості скористатись правом на правову допомогу, постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та недотримання поліцейським вимог, передбачених ст.ст. 268, 278, 279 КУпАП.

Вважає, що складена Постанова про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА №1252108 від 16.01.2024 є незаконною, протиправною, складена з порушенням норм КУпАП, Конституції України, інших законодавчих актів, не містить доказів підтверджуючих його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, тому підлягає скасуванню.

У відзиві на позов представник Департаменту поліції Яремчук Л. щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення зазначила, що згідно постанови серії ЕНА №1252108 від 16.01.2024 ОСОБА_1 на дорозі Р-18 5 км керував транспортним засобом BMW Х5 н.з. НОМЕР_1 та рухався зі швидкістю 86 км/год в населеному пункті с. Станишівка, позначеним дорожнім знаком 5,49, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху біль ніж як на 20 км/год, швидкість вимірювалась приладом TruCAM ТС000567, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Водію було подано сигнал про зупинку, до нього підійшов інспектор, належним чином представився, пояснив суть зупинки, та які водієм допущені порушення ПДР, після чого інспектор попросив пред`явити йому документи визначені в п.2.1 ПДР на підставі ст. 32 ЗУ «Про національну поліцію» та п. 2.4 а ПДР. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення (порушення вимог п.12.4 ПДР) було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Водію роз`яснено права. Щодо порушення позивачем ПДР, то таке порушення відображено на роздруківці _t8000_0116_113815.jmx, крім того, в якості доказу перевищення швидкості є відповідне фото та відеозапис з приладу TruCAM LTI 20/20 (серійний номер ТС000567) на якому зафіксовано швидкість транспортного засобу позивача та фото є додатком до оскаржуваної постанови (в п. 5 про це вказано). На долученому відеозаписі є докази того, що подія відбувалась в межах населеного пунтку с. Станишівка, а саме є координати ведення запису. Позивач був присутній на місці складання постанови, був повідомлений про її складання, під час спілкування висловлював свої доводи по суті вчиненого правопорушення, але працівник поліції не взяв їх до уваги, що свідчить про можливість реалізації своїх прав та об`єктивне рішення інспектора, як посадової особи, що приймає рішення у справі. В подальшому інспектор виніс постанову і наклав стягнення на правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП в розмірі 340 грн., відповідно до санкції статті. А позивача ознайомлено зі змістом винесеної постанови та роз`яснено порядок її оскарження та строки сплати штрафу. Копію постанови позивач отримав на місці. В момент фіксації швидкості транспортного засоба, яким керував позивач, останній знаходився в межах дії населенного пункту с. Станишівка, при цьому на даному відрізку дороги наявні всі необхідні дорожні знаки, крім того, до матеріалів справи долучені докази фото-та відео фіксації вчиненого порушення, що містять координати фіксації правопорушення, які відповідають межам автодороги Р-18 де розташовані відповідні дорожні знаки. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпеченні безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч.2 ст. 283 КУпАП, повинна містити відомості: про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався), розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. При цьому вимоги, щодо внесення в постанову інших відомостей, вказаних у позовній заяві, жодною нормою статей КУпАП не передбачена. Жодними положеннями Закону України «Про національну поліцію», в тому числі і ч.1 ст. 40, не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків. Матеріали фото-та відеозапису з нагрудних відеокамер (відео реєстраторів), відео реєстраторів, встановлених на службових транспортних засобах, а також лазерних вимірювачів швидкості TruCAM, відповідно до ст. 251 КУпАП можуть бути доказами у справах про адміністративне правопорушення. Записаний на оптичний диск носій інформації, електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документа. Оскільки подія за участі позивача, яка відбувалась 16.01.2024 фільмувалась на портативний відеореєстратор поліцейських моторола ПВ за номером 4755801, 475839 дані докази були покладені в основу прийнятого рішення щодо притягнення водія до адміністративної відповідальності, оскільки в п.5 міститься відповідна відмітка, зазначено технічний пристрій, на який здійснювалась відео фіксація, а саме портативний відеореєстратор 475501,475839 то ж просить оцінити докази, долучені до матеріалів відзиву на позовну заяву, які містяться зокрема на оптичному диску.

Також представник відповідача у відзиві вказала про те, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову. Доводи адміністративного позову обґрунтовані виключно посиланням на формальні підстави для скасування спірної постанови, проте так і не підтверджені жодним належним і допустимим доказом .

Лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 №UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12. Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Лазерний вимірювач TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є обґрунтованою і законною та такою, що не підлягає скасуванню.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, пояснив, що суду відповідачем надіслано відзив, який вважає не обґрунтованим, оскільки в ньому відповідачі не довели той факт, що вони не порушили норми закону. При проведенні фіксації швидкості транспортного засобу автоматична фото і відеотехніка повинна бути розміщена в порядку, визначеному ЗУ «Про національну поліцію», стаціонарно, вмонтованим способом. Ручне розміщення засобів автоматичної фото і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону. Контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (5.70), що обумовлене ч.2 ст. 40 Закону, згідно якого інформація про змонтовану-розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці. Зазначене вказане у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду м. Львова у справі №157/703/20п.

Звертає особливу увагу на постанову Другого апеляційного суду у справі №591/6739/20, в якій зазначено про те, що при огляді змісту оптичного диску на відеозаписі та фотознімку з приладу TruCAM відсутній цифровий підпис, зазначене має місце і у нього ( ОСОБА_3 ), так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій. Тому, як зазначив апеляційний суд, так і він просить врахувати суд, що дані докази не є доказами в розумінні ст. 74 КАС.

Також звертає увагу на рішення Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №758/8181/23 від 24.01.2024, в якій зазначено про те, що указаний прилад в ручному режимі використовувати заборонено.

На відео можна побачити, що інспектор тримає прилад в руках, руки «дребезжат», прилад у нього повертається в різні сторони і в кінці, коли він завершив фотозйомку він (позивач) задав інспектору запитання про те, як він здійснював зйомку, на що отримав відповідь, що зйомка здійснювалась у ручному режимі. Намагався довести інспектору, що це робити у ручному режимі заборонено і декілька разів звертав увагу інспектора на ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію», три рази інспектор прочитав і не зрозумів змісту цієї статті.

Коментуючи відеозапис позивач вказав, що з ним у машині перебували інші особи: жінка, яка супроводжувала хворого чоловіка. Оскільки ця жінка була власницею автомобіля і у неї забрали технічний паспорт, вона пропонувала оплатити штраф, але він (позивач) не визнає, що порушив Правила дорожнього руху і категорично забороняв цій жінці сплачувати штраф. Коли вона його сплатила не бачив, оскільки жінка розмовляла з поліцейськими далеко і що там відбувалось він (позивач) не бачив і не чув. На відеозаписі, оглянутому у судовому засіданні не видно відповідного дорожнього знаку «Початок населеного пункту», працівник поліції не представляється і порушує всі норми законодавства. Тому він вважає, що складена постанова порушує його (позивача) права і підлягає скасуванню.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

22 січня 2024 року судом відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання (а.с.18).

15 лютого 2024 року підготовче провадження закрито і розгляд справи призначено по суті на 06.03.2024 на 11 год. 00 хв. (а.с.49).

Відповідачі до суду не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені (а.с. 47, 52).

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 246 КАС України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1252108 від 16.01.2024 на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 340 грн. за порушення ч.1 ст. 122 КУпАП.

В постанові зазначено час та місце скоєння, суть та обставини правопорушення: 16.01.2024 о 11:38:55 в с. Станишівка дорога АД Р18 5 км водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом BMW Х5 номерний знак НОМЕР_1 рухався в населеному пункті зі швидкістю 86 км/год в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.49 «Станишівка», чим перевищив дозволену швидкість руху більш як на 20 км/год. Швидкість зафіксована Трукам ТС000567, фото дод. П/в475501;475839І чим порушив п.12.4 ПДР Порушення швидкісного режиму в населених пунктах. Стаття: ч.1 ст. 122 КУпАП. Прийняте по справі рішення: штраф 340 грн. (а.с.4).

Судом під час розгляду справи оглянуто долучений позивачем відеозапис на картці пам`яті знятий на мобільний телефон (а.с.15) та відеозапис з бодікамери поліцейського (а.с.45).

Останнім на бодікамеру зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, і те, що відбувалось після його зупинки.

Відеозапис, який проводив позивач містить два відеофайла, перший з яких починається з запитання позивача до інспектора про те, що вказує ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію», другий відеозапис починається з моменту, коли позивач просить інспектора пред`явити йому документи та закінчується пред`явленням посвідчення.

Відеозапис, долучений відповідачем, окрім фіксації моменту зупинки транспортного засобу, яким керував позивач та подальшої фіксації події, що відбувалась після зупинки, містить всі необхідні реквізити: дату зйомки, початок та її кінець, з якого пристрою проведено запис, номер реєстратора та за ким він рахується, відеофайли підписані електронним підписом.

В загальному, переглядаючи вказані відеозаписи, судом встановлено наступне.

На відео повз працівників поліції проїхав автомобіль білого кольору, водію якого подано вимогу про зупинку. Патрульний автомобіль працівників поліції під`їхав до транспортного засобу, який зупинився. До поліцейських з транспортного засобу з місця водія вийшов ОСОБА_1 . Поліцейський привітався, пояснив, що водієм перевищено швидкість руху, на що водій відповів: «да, да, да, я знаю, вибачайте». Працівник поліції запитує про те, як його можна вибачити, якщо ним порушено швидкісний режим. На що водій говорить, що він же вибачився, він учасник бойових дій, він з прокуратури. Працівник поліції говорить про те, що не наділений повноваженнями «вибачати», вказує на те, що є порушення і вони працюють згідно чинного законодавства, є прилад, яким зафіксоване перевищення швидкості руху, то відповідно повинна бути постанова, він не може просто так відпустити водія, який порушив Правила дорожнього руху через те, що водій працює в прокуратурі. Після того, як інспектор відмовився «вибачати» водія, останній пропонує зателефонувати до командира інспектора, на що інспектор заперечень не висловлює. На вимогу водія пред`явити докази вчинення правопорушення інспектор йде до патрульного автомобіля, звідти, напевно (на відео не видно, але зрозуміло з тексту розмови), дістає прилад, яким вимірювалась швидкість руху. На це водій просить поліцейського прочитати ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію», запитує, що написано в цій статті, зазначає, що прилад, який вимірює швидкість руху повинен бути закріплений на штативі, в руках його заборонено тримати. Працівник поліції вголос прочитав статтю 40 указаного Закону, водій попросив дати йому її прочитати. З автомобіля, яким керував позивач вийшла жінка, запропонувала заплатити за порушення правил дорожнього руху штраф, мотивуючи тим, що в машині знаходиться людина після оперативного втручання і треба їм їхати. На вимогу поліцейського надати документи, які повинен надавати водій, ОСОБА_1 документів не надає, вказує на те, що ніяких дорожніх знаків перед ним не було, просить показати йому їх. Працівники поліції та позивач сідають в патрульний автомобіль, поліцейський везе ОСОБА_1 на місце, де встановлені відповідні дорожні знаки. Під час руху в автомобілі ОСОБА_1 зазначає, що є учасником бойових дій, запитує у працівника поліції «де його людяність», розповідає про те, скільки років працював в прокуратурі. З відео вбачається, що приїхавши на місце встановлення дорожніх знаків водію указані знаки були показані, після чого всі повернулись на місце залишення транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 . Після цього останній почав запитувати у поліцейського документи, що посвідчують його особу та повноваження, інспектор запитує, які саме документи необхідні водію, після пред`являє посвідчення. Тільки після цих дій водій ОСОБА_1 надає інспектору свої документи, на запитання інспектора стосовно адреси проживання, не називає своєї адреси, мотивуючи тим, що він державний службовець, згодом називає адресу. Його повідомлено про те, що відносно нього за порушення швидкісного режиму буде винесена постанова, інспектор роз`яснює права, ОСОБА_1 робить йому зауваження з приводу того, що він не вірно цитує закон, під час роз`яснення прав, перебиває інспектора, говорить про те, що буде оскаржувати постанову, інспектор в цей час продовжує роз`яснювати права.

Крім цього, з відеозапису вбачається, що жінка, яка перебувала в автомобілі, яким керував позивач, сплачує штраф на місці зупинки транспортного засобу, призначений інспектором, що виніс постанову відносно ОСОБА_1 . При цьому, вбачається, що під час сплати штрафу власницею автівки, ОСОБА_1 присутній, бачить та чує, що відбувається і ніяким чином не зупиняє жінку, яка сплачує адміністративне стягнення.

Зазначеним спростовується пояснення позивача, надане у судовому засіданні про те, що сплата штрафу відбувалась без його відома, та фактично підтверджує факт мовчазної згоди з вчиненим правопорушенням. Такий факт також підтверджується тим, що на початку розмови з поліцейським Мартиненко В.І. вибачається за правопорушення і просить його пробачити.

Відповідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/267136 від 16.01.2023, виданого ДП «Укрметртестстандарт» Мінекономрозвитку України, чинного до 16.01.2024, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCamLTI 20/20 № ТС 000567 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі 2 км/год. (а.с. 30).

Щодо підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20 ТС 000567, суд зазначає, що лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 ТС 000567 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб та номерний знак.

Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху.

При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. Відповідно до копії сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012, затверджений тип засобу вимірювальної техніки вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam зареєстровано в державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки за № У3197-12. (а.с. 31).

Відповідно до експертного висновку № 04/05/02-2522 від 07.09.2021, в лазерному вимірювачі LTI 20-20 TruCAM, в тому числі і № ТС 000567, правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES визначеному п.5.1 ДСТУ ISO/IEC18033-3:2015 (у режимі ЕСВ, визначеному ДСТУ ISO/IEC 101116:2019, із довжиною ключа 128 біт) (а.с. 32).

За результатами експертизи встановлено, що механізм технічного захисту інформації лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCamLTI 20/20, виробництва Laser Technology Inc, США, які надано на експертизу Департаментом ДАІ МВС України відповідають вимогам нормативних документів системи технічного захисту інформації в Україні в обсязі функцій, зазначених у документі «Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCamLTI 20/20». Вимоги з технічного захисту інформації» (а.с.33).

За результатами розгляду звернення щодо можливості використання виробу TruCamLTI 20/20, виробництва Laser Technology Inc, США Служба спеціального зв`язку та захисту інформації України 04.10.2018 проінформувала, що виріб має чинний експертний висновок у сфері КЗІ від 27.09.2018 №04/02/03-3008, який підтверджує реалізацію криптографічного алгоритму шифрування AES визначеному п.5.1 ДСТУ ISO/IEC18033-3:2015та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних… На даний час можливо використання механізмів захисту інформації виробів при побудові комплексної системи захисту інформації у відповідності до вимог Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» та Правил забезпечення захисту інформації в інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних системах, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2006 №373 (а.с.34).

Відповідно до листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України вимірювачі TruCAM, які введено в експлуатацію з 2012 по 2015, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTI 20-20 TruCAM виробництва Laser Technology Inc, США внесено до Реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки, на вимірювач видано сертифікат перевірки типу UA.TR.001 241-18, який діє до 26.12.2028 (а.с. 36-37).

З наведених доказів, наданих стороною відповідача, суд встановив, що лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 зареєстрований в Державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України, а прилад TruCam LTI 20/20 з серійним номером ТС 000567 пройшов періодичну повірку, свідоцтво якого чинне на дату винесення оскаржуваної постанови та є допустимим при проведенні фіксації швидкості руху.

З досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин вбачається, що між сторонами склались правовідносини з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КАС України), Кодексом адміністративного судочинства України (далі КУпАП), Законами України «Про національну поліцію», «Про дорожній рух».

Норми права, застосовані судом:

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1- 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Статтею 7 КАС України визначено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух, встановлюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі ПДР України).

Відповідно до статті 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом; у випадках, визначених Законом України "Про екстрену медичну допомогу", надавати необхідну домедичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.

Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з п.1.10 ПДР України населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.49, 5.50, 5.51, 5.52

Дорожні знаки: 5.49 Початок населеного пункту. Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах; 5.50 Кінець населеного пункту. Місце, з якого на даній дорозі втрачають чинність вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Знаки 5.49 і 5.50 установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.

Дорожній знак: 5.51 Початок населеного пункту. Найменування і початок населеного пункту, в якому на даній дорозі не діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Для позначення початку населеного пункту, де відсутня забудова, знак 5.51 може встановлюватися на фактичній адміністративній межі населеного пункту.

Дороджній знак 5.52 Кінець населеного пункту. Позначає кінець населеного пункту, позначеного знаком 5.51.

Дорожній знак 5.53 Початок забудови населеного пункту. Застосовується виключно в межах населених пунктів, початок яких позначено знаком 5.51, для позначення межі, де починається забудова безпосередньо поблизу проїзної частини (за умови наявності такої забудови). Означає обмеження максимальної дозволеної швидкості до 50 км/год.

Дорожній знак 5.54 Кінець забудови населеного пункту. Застосовується в населених пунктах, позначених знаком 5.51, для виділення межі закінчення забудови населеного пункту, розташованої безпосередньо поблизу проїзної частини (за умови подальшої відсутності такої забудови).

Означає скасування обмеження максимальної дозволеної швидкості в межах 50 км/год та перехід до стандартного швидкісного режиму дороги, на якому його встановлено.

У відповідності до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Отже, доказами є такі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;

3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;

4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;

5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Мотиви суду.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, кожного окремо та в сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач, 16.01.2024 об 11:38:15 (вулиця АД Р-18 5 км) керуючи транспортним засобом у межах с. Станишівка, порушив швидкісний режим, визначений п. 12.4 ПДР України більш ніж на 20 км/год. При цьому, в оскаржуваній постанові відповідач зазначив доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням позивача, це здійснення вимірювання швидкості руху приладом TruCAM ТС 000567 (п.5 Постанови).

З наданих до суду матеріалів фото та відеофіксації вбачається, що транспортний засіб BMW Х5 н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 86 км/год, швидкість виміряна лазерним вимірювачем швидкості TruCAM ТС000567.

Суд звертає увагу на те, що в оскаржуваній постанові зазначено інформацію про технічний засіб, яким було зафіксовано, порушення визначене п. 12.4 ПДР, а саме міститься посилання на прилад TruCAM TC 000567. В якості доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем було надано фото та відеозапис з указаного приладу, файли на якому підписані кваліфікованим електронним підписом, а тому цей відеозапис є належними та допустимим доказом у справі.

Доводи позивача, що пристрій для вимірювання швидкості руху патрульні поліцейський тримав в руках, що суперечить положенням ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» суд вважає безпідставними.

Частиною 2 ст. 40 передбачено, що технічні прилади та технічні засоби, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Тобто зміст наведеної норми дає підстави для висновку, що відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень можуть розміщуватися поліцейськими наступним шляхом:

- закріплюватися на однострої,

- закріплюватися у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів,

- монтуватися/розміщуватися по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Отже, вказана норма не містить імперативного припису щодо розміщення відеотехніки виключно стаціонарно вмонтованим способом. Зазначена норма права передбачає можливість монтажу або розміщення таких приладів по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Крім цього, суд зазначає, що у свідоцтві про повірку приладу TruCAM ТС 000567 від 16.01.2023 зазначено про можливість використання вказаного приладу в ручному режимі (а.с.30).

Також, слід зазначити, що згідно інформації ДП «Укрметртестстандарт» лазерний вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі (а.с. 35).

З огляду на викладене суд приходить до висновку про те, що прилад TruCam LTI 20/20 міг бути застосований поліцейським в ручному режимі для виявлення та фіксування правопорушення, описаного в оскаржуваній постанові.

Як указано вище, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, приписи ч. 1 цієї статті встановлюють, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Заперечуючи факт наявності дорожнього знаку 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», який інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів, позивач суду не надав жодних доказів в обґрунтування таких заперечень, так само, як не надав суду доказів про відсутність дорожнього знаку 5.49 в місці, де було зафіксовано перевищення ним швидкості руху.

При цьому, з відеозапису, долученого відповідачем вбачається, що інспектор особисто відвозив позивача на місце встановлення указаного дорожнього знаку, і місце, де рухався транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 під час фіксації перевищення швидкості, забудоване, що явно видно під час проведення зйомки.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що спірна постанова винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, тому підстав для її скасування немає.

Інші аргументи, наведені сторонами, не вимагають детального обґрунтування, оскільки не є вирішальними.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд враховує і положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Зважаючи на викладене, оскільки вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні вимог позову ОСОБА_1 .

Також судом застосовані норми процесуального права, які регулюють порядок ухвалення рішення: ст. ст. 241-246, 250 КАС України.

Суд вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області, Департамента патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається на підставі ч. 4 ст. 286 КАС України, протягом десяти днів з дня складання його повного тексту.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження .

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач ОСОБА_1 , адреса реєстрації та місця проживання:, АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, адреса: 10031, Житомирська область , м. Житомир, вул. Покровська , 96.

Відповідач 2: Департамент патрульної поліції України, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, .

Повне рішення суду складено 15 березня 2024 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова