Справа № 560/20363/23
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/20363/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Петричкович А.І.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

14 березня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Секретаріату уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Лубінця Дмитра Валерійовича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Секретаріату уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Лубінця Дмитра Валерійовича, у якому з уточненням позовних вимог просив:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо ненадання обґрунтованої письмової відповіді з результатами перевірки та інформацією про суть прийнятих рішень у визначений Законом термін, відносно звернення, направленого ОСОБА_1 в установленому Законом порядку на адресу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини 10 жовтня 2023 року;

- зобов`язати Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надати ОСОБА_1 обґрунтовану письмову відповідь на його звернення від 10 жовтня 2023 року, з результатами перевірки та інформацією про суть прийнятих рішень відповідно до Закону України "Про звернення громадян" та Конституції України;

- зобов`язати Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини прийняти всі можливі заходи по недопущенню в подальшому проявів дискримінації зі сторони Уряду України по відношення до інвалідів війни із числа ліквідаторів аварії на Чорнобильській АЄС.".

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році та інвалідом 2-ї групи, відповідно до висновку медико-соціальної експертної комісії з 21.07.2010 із захворювання спричиненого виконанням військового обов`язку по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Позивач неодноразово звертався в різні установи та просив вирішити питання отриманням ним житла, згідно із Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на які отримував відповіді, які вважає дискримінаційними. 11.11.2023 позивач від Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини отримав відповідь на своє звернення від 10.10.2023 про визнання незаконною та дискримінаційною програму КМ України по забезпеченню житлом інвалідів-війни із числа ліквідаторів аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач вважав, що відповідь відповідача: "... це абсолютна байдужість та бездіяльність, яка порушила його право на справедливий розгляд заяви, законне право на отримання житла."

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 січня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 від 28.11.2023 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

04 березня 2024 року на адресу суду надійшов відзив від в.о. керівника Секретаріату уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, у поданому відзиві представник відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 січня 2024 року - без змін.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 17.10.2011 ОСОБА_1 , він є інвалідом 2-ї групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (а.с.18).

У заяві від 09.10.2023 до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_1 просить, зокрема: "... прийняти всі можливі заходи по недопущенню в подальшому проявів дискримінації зі сторони Уряду України по відношенню до інвалідів війни із числа ліквідаторів аварії на Чорнобильській АЄС" (а.с.4-7).

Відповідач звертався до голови Дунаєвецької міської ради із листом за №58746.4/С-30234.3/23/40.4 від 25.10.2023 в якому просив до 07.11.2023 проінформувати Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про наявність міських цільових програм забезпечення житлом осіб з інвалідністю з числа ліквідаторів аварі на Чорнобильській АЕС, стан їх фінансування та заходи, що вживаються з метою захисту житлових прав ОСОБА_1 (а.с.52-53).

Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини листом за №58578.4/С-30234.3/23/40.4 від 25.10.2023 повідомив ОСОБА_1 про направлення запиту до Дунаєвецької міської ради щодо його звернення з метою з`ясування обставин (а.с.54).

Відповідно до листа Дунаєвецької міської ради №02.05-12/1292 від 06.11.2023 Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини повідомлено, що ОСОБА_1 перебуває на пільговій квартирній черзі під №6. Також повідомлено, що виконання Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" залежить від фінансових ресурсів дохідної частини державного бюджету та наявності певних місцевих цільових програм, які міська рада не приймала щодо забезпечення житлом осіб з інвалідністю з числа ліквідаторів аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.58).

Міністерство соціальної політики України листом за №16175/0/02-23/56 від 24.10.2023 повідомило Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, зокрема, що Мінсоцполітики щороку подавало Міністерству фінансів пропозиції щодо необхідного обсягу бюджетних призначень для забезпечення житлом постраждалих громадян, однак кошти протягом 2014- 2023 років з державного бюджету на ці цілі не виділялися. Пропозиції щодо необхідності призначення капітальних видатків для забезпечення постраждалих громадян в обсязі 3,8 млрд. гривень для придбання 2105 квартир в проекті Закону України "Про державний бюджет України на 2024 рік" не були враховані (а.с.61-67).

Представник Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини листом №61801.4/С-30234.3/23/40.4 від 10.11.2023 проінформував ОСОБА_1 про розгляд його заяви, яка зареєстрована у Секретаріаті Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини 10.10.2023 щодо сприяння у захисті житлових прав, як особи з інвалідністю з числа ліквідаторів аварії на Чорнобильській АЕС. Повідомив, зокрема, що надання житла без дотримання черговості є порушенням житлового законодавства та прав громадян, що включені до списків черговиків раніше. Також, роз`яснив про можливість скористатися послугами безоплатної правничої допомоги, відсутність підстав для вжиття додаткових заходів реагування за заявою та право оскаржити відповідь у судовому порядку, відповідно до Закону України "Про звернення громадян" (а.с..68-71).

Отже, позивач звернувся до відповідача в порядку Закону України "Про звернення громадян" із заявою від 09.10.2023, яка була зареєстрована відповідачем 10.10.2023, і вирішена 10.11.2023, відповідно вимог цього Закону.

Не погоджуючись з відповіддю відповідача та вважаючи її необґрунтованою позивач звернувся з даним позовом до суду.

За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі Закон №393/96-ВР).

Згідно з частиною 1 ст.1 цього Закону встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 Закону №393/96-ВР визначено, що заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до ст.15 Закону №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Статтею 19 Закону №393/96-ВР визначені обов`язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, медіа, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг.

Згідно зі ст.20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина та захист прав кожного на території України і в межах її юрисдикції на постійній основі здійснює Уповноважений Верховної Ради України з прав людини (далі - Уповноважений), який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" Уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України "Про звернення громадян".

Звернення подаються Уповноваженому в письмовій формі протягом року після виявлення порушення прав і свобод людини і громадянина. За наявності виняткових обставин цей строк може бути подовжений Уповноваженим, але не більше ніж до двох років.

При розгляді звернення Уповноважений: 1) відкриває провадження у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина; 2) роз`яснює заходи, що їх має вжити особа, яка подала звернення Уповноваженому; 3) направляє звернення за належністю в орган, до компетенції якого належить розгляд справи, та контролює розгляд цього звернення; 4) відмовляє в розгляді звернення.

Уповноважений не розглядає тих звернень, які розглядаються судами, зупиняє вже розпочатий розгляд, якщо заінтересована особа подала позов, заяву або скаргу до суду.

Повідомлення про прийняття звернення до розгляду або відмову у прийнятті звернення до розгляду надсилається в письмовій формі особі, яка його подала. Відмова у прийнятті звернення до розгляду повинна бути вмотивованою.

Враховуючи зазначене вище слідує, що відповідач у своїй діяльності повинен дотримуватися вимог законодавства, і не може виходити за межі наданих йому повноважень під час розгляду звернень громадян, які визначені ст. 17 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" та ст. 12 Закону.

Водночас, як слідує із матеріалів справи відповідач листом за №58578.4/С-30234.3/23/40.4 від 25.10.2023 надав відповідь на звернення позивача від 09.10.2023 (зареєстровано 10.10.2023),

Суд зауважує, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень має місце лише в тому випадку, коли в межах повноважень суб`єкта владних повноважень існує обов`язок вчинити конкретні дії, але він не виконаний. Однак, як слідує із матеріалів справи позивач не згідний саме з обґрунтуванням наданої відповідачем відповіді.

Так, судом першої інстанції вірно зауважено, що обґрунтування є оціночним поняттям. Крім того, відповідач, вирішуючи звернення ОСОБА_1 діяв у межах та на підставі наданих йому чинним законодавством України компетенції та повноважень, про що прийняв рішення у формі вищезгаданого листа з відповідним його обґрунтуванням, тому немає бездіяльності. Також, потрібно враховувати, що відповідач вчинив дії при вирішенні звернення позивача, зокрема, направив запит Дунаєвецькій міській раді за №58578.4/С-30234.3/23/40.4 від 25.10.2023 про що повідомив заявника, і він має дискрецію при вирішенні звернень, відповідно до ст.17 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини". Тобто, відповідач не встановив підстав для відкриття провадження у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина, констатуючи у відповіді позивачу про невиконання програм соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 2014 року з урахуванням воєнного стану в Україні з 2023 року, роз`яснивши ОСОБА_1 про право судового захисту при порушенні його житлових прав та право отримання безоплатної правничої допомоги.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не порушив прав ОСОБА_1 при вирішенні його звернення від 09.10.2023, відповідно до Законів України "Про звернення громадян" та "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини", тому немає протиправної бездіяльності відповідача та підстав для задоволення зобов`язальних вимог позивача, які є похідними.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

Переглянувши судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 січня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.