Справа № 160/3400/21
Суддя: Прокопенко О.Б.
Дата ухвалення: 2024-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 березня 2024 року

м. Київ

справа № 160/3400/21

адміністративне провадження № К/990/7752/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Прокопенка О.Б., перевіривши касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року у справі №160/3400/21 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області (далі - ТУ ДСА України в Дніпропетровській області) про визнання дій та бездіяльності протиправними, стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просила:

- визнати протиправними дії та бездіяльність ТУ ДСА України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсацію за невикористані відпустки у меншому розмірі, ніж передбачено законодавством;

- стягнути з ТУ ДСА України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 недоплачену компенсацію за невикористані відпустки у розмірі 663396,55 грн;

- визнати протиправною бездіяльність ТУ ДСА України в Дніпропетровській області щодо ненарахування та невиплати позивачці при звільненні матеріальної допомоги на оздоровлення;

- стягнути з ТУ ДСА України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 567540 грн.;

- стягнути з ТУ ДСА України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток у сумі 2422 грн 05 коп. за кожен день затримки розрахунку, починаючи з 19 листопада 2020 року по день ухвалення рішення;

- стягнути з ТУ ДСА України в Дніпропетровській області на користь позивачки компенсацію моральної шкоди, спричинену його протиправними діями та бездіяльністю, в розмірі 500000 грн.;

- стягнути з ТУ ДСА України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 понесені по справі судові витрати.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволений частково.

Визнано протиправними дії ТУ ДСА України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані відпустки у меншому розмірі, ніж передбачено законодавством.

Стягнуто з ТУ ДСА України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 недоплачену компенсацію за невикористані відпустки в розмірі 452 421,38 грн з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

Визнано протиправними дії ТУ ДСА Украйни в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 при звільненні матеріальної допомоги на оздоровлення.

Стягнуто з ТУ ДСА України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 120 629 грн з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

Стягнуто з ТУ ДСА України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з 18.09.2020 по 25.10.2022 р. в розмірі 572 832 грн з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів, а в решті позову відмовлено.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 01 лютого 2024 року скасував рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року та прийняв нову постанову про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Визнано протиправними дії ТУ ДСА України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані відпустки у меншому розмірі, ніж передбачено законодавством; стягнуто з ТУ ДСА України в Дніпропетровській області на користь позивачки недоплачену компенсацію за невикористані відпустки у в розмірі 452 421 грн 38 коп., з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів; стягнуто з ТУ ДСА України в Дніпропетровській області на користь позивачки середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 18 вересня 2020 року по 25 жовтня 2022 року в розмірі 451190 грн 25 коп. з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів; стягнуто з ТУ ДСА України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. У решті позовних вимог відмовлено.

24 лютого 2024 року ТУ ДСА України в Дніпропетровській області звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що доводи касаційної скарги викладені у спосіб, який унеможливлює встановити по якій саме підставі оскаржується судові рішення в касаційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Із системного аналізу наведених положень процесуального закону слідує, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

У касаційній скарзі скаржник посилається на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження судового рішення суду апеляційної інстанції та зазначає, що судове рішення оскаржується з підстав, передбачених пунктом 4 частини третьої статті 353 КАС України.

Так, частиною третьою статті 353 КАС України визначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд якщо, зокрема: суд прийняв рішення про права, свободі, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу.

Аналіз вищенаведених норм дозволяє дійти висновку про те, що обґрунтування необхідності касаційного оскарження у зв`язку із прийняттям судом рішення про права, свободі, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі, можливе за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі інших підстав для касаційного оскарження, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України. Тобто, указане порушення процесуального права не може бути самостійною підставою для касаційного оскарження.

Водночас перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній відсутнє посилання на пункти 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень та не викладені передбачені пунктами 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

За відсутності обґрунтованих підстав визначених пунктом 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України суд позбавлений можливості прийняти доводи скаржника щодо наявності підстави передбаченої 4 частини четвертої статті 328 КАС України, в частині не дослідження доказів.

З огляду на викладене, Суд вважає необґрунтованими посилання скаржника на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.

Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року у справі №160/3400/21 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, стягнення заборгованості - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.Б. Прокопенко