Справа № 420/4818/19
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4818/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» (, місце знаходження: 66442, Одеська область, Ананьївський район, с. Долинське, вул. Карла Маркса) до Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166, місце знаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 14.08.2019 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» (, місце знаходження: 66442, Одеська область, Ананьївський район, с. Долинське, вул. Карла Маркса) до Головного управління ДФС в Одеській області (, місце знаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5), в якій позивач просив:

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 15.02.2019 року Головного управління ДФС в Одеській області;

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 15.02.2019 року Головного управління ДФС в Одеській області.

Ухвалою головуючого судді Цховребової М.Г. від 09 вересня 2019 року після усунення виявлених недоліків, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання.

На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що не погоджується із прийнятими відповідачем податковими повідомленнями-рішення та оскаржує їх до суду з тих підстав, що в декларації за листопад 2018 року, а також в декларації за грудень 2018 року позивач не відображав і не міг відобразити жодного заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до бюджету по декларації з ПДВ за листопад 2018 р. на суму ПДВ 297890,00 грн. та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду по декларації з ПДВ за той же звітний період на 257560, грн.

Представник позивача зазначає, що як, вбачається з декларації за листопад 2018 року сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду склала 257560,00 грн. (податкове зобов`язання, з врахуванням коригування на 73000,00 грн., склало 2413846,00 грн., податковий кредит 2671406,00 грн.).

В подальшому, ця сума 257560,00 грн. була відображена в рядку № 16 колонки Б декларації з ПДВ за грудень 2018 року як сума від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду.

За результатами грудня 2018 року сума від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду склала 1171321,00 грн.

Крім того, представник позивача зазначає, що позивачу достовірно не відомо, на яких підставах відповідач прийняв оскаржувані податкові повідомлення-рішення, однак, виходячи із загальної суми ПДВ 555450,00 грн., позивач вважає, що такі дії відповідача є помилковими.

Через канцелярію суду 27.09.2019 року (вхід. № ЕП/7103/23) від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та 30.10.2019 року (вхід. № ЕП/8282/19) додаткові пояснення, відповідно до змісту яких представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечує та просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, з огляду на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідно до вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

Так, представник відповідача зазначив, що згідно з даних АІС «Податковий блок» 17.12.2018 р. позивачем засобами електронного зв`язку було подано податкову декларацію з ПДВ за звітний (податковий) період листопад 2018 р. з додатками.

За результатами аналізу даних зазначеної декларації було встановлено, що до рядку 16.3 розділу ІІ Податковий кредит не включено зменшення залишку від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу в сумі 555450 грн. згідно з податкового повідомлення-рішення № від 09.11.2018 р., складеного на підставі акта камеральної перевірки декларації з ПДВ за серпень 2018 р. № 32427/15-32-12-08/34280742 від 19.10.2018 р.

Згідно з поштового повідомлення податкове повідомлення-рішення вручено особисто керівнику підприємства 15.11.2018 р., що підтверджено даними Системи відстеження поштових відправлень Укрпошти.

Представник відповідача зазначає, що дані камеральної перевірки свідчать, що позивачем при складанні декларації з ПДВ за листопад 2018 р. було порушено норми пункту 200.1 статті 200 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755- VІ (із змінами та доповненнями) та пункту 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 29.01.2016 № 159/28289 (зі змінами та доповненнями), що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету (р.18) на 297890 грн. та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 257560,00 грн.

Ухвалою від 09 жовтня 2019 року продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів.

Ухвалою, що занесена до протоколу підготовчого засідання від 31.10.2019 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті.

У вступному слові на судовому засіданні 13.11.2019 року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.

Ухвалою, що занесена до протоколу судового засідання від 13.11.2019 року судом витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії ППР № від 09.11.2018 року та докази його отримання позивача, як зазначено в акті перевірки від 15.11.2018 року. Також, вказаною ухвалою, витребувано у позивача докази щодо усіх працівників підприємства позивача в тому числі щодо найманих за трудовими договорами станом на 29.10.2018 року та на 28.01.2019 року та інформацію щодо розподілу обов`язків щодо прийняття поштової кореспонденції, якщо таке є.

Через канцелярію суду 28.11.2019 року на виконання ухвали суду від представника позивача надійшло клопотання з додатками.

Також, через канцелярію суду 28.11.2019 року від представника відповідача надійшло клопотання про доручення додаткових доказів з додатками.

Через канцелярію суду 08.01.2020 року від представника позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою від 08.01.2020 року зупинено провадження у справі до 27.01.2020 року.

Через канцелярію суду 24.01.2020 року від представника позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення суму по справі № 420/7617/19.

Ухвалою від 27 січня 2020 року клопотання представника позивача задоволено. Продовжено зупинення у справі № 420/4818/19 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 420/7617/19.

Через канцелярію суду 24.11.2020 року від представника позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.

Ухвалою від 24 листопада 2020 року продовжено зупинення провадження у справі до 22.12.2020 року.

Через канцелярію суду 21.12.2020 року від Головного управління надійшло клопотання про розгляд справи в режимі відео конференції.

Ухвалою від 22 грудня 2020 року продовжено зупинення провадження у справі до 28 січня 2021 року.

Через канцелярію суду 21.12.2021 року від Головного управління надійшло клопотання про заміну сторони ГУ ДФС в Одеській області на його правонаступника ГУ ДПС в Одеській області ().

Ухвалою, що занесена до протоколу судового засідання від 28.01.2021 року провадження у справі поновлено.

Також, ухвалою, що занесена до протоколу судового засідання від 28.01.2021 року замінено відповідача ГУ ДФС в Одеській області на його правонаступника ГУ ДПС в Одеській області в порядку ст. 52 КАС України.

Через канцелярію суду 15.03.2021 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення, відповідно до змісту яких представник наполягає на задоволенні позовних вимог.

Через канцелярію суду 31.05.2021 року (вхід. № ЕП/14661/21) від представника позивача надійшла заява про судові витрати, в якій вона зазначає, що позивач в даній справі має витрати на правничу допомогу адвоката 55000,00 грн. проте, у зв`язку з тим, що розгляд справи не завершено, то наданий повний та детальний розрахунок понесених витрат позивач зможе надати після ухвалення рішення суду.

Через канцелярію суду 06.01.2021 року (та повторно 09.06.2021 року) від Головного управління надійшло клопотання про заміну сторони на його правонаступника Головне управління ДПС в Одеській області (ВП 44069166).

Через канцелярію суду 02.06.2021 року від представника позивача надійшла заява про стягнення судових витрат в розмірі 55 000,00 грн.

Листами від 10.06.2021 року суд повідомив сторін у справі про вчинені процесуальні дії щодо заміни ГУ ДФС в Одеській області на ГУ ДПС в Одеській області.

Відповідно до розпорядження № 478 від 08.09.2023 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справ між суддями від 08.09.2023 року адміністративну справі № 420/4818/19 призначено до розгляду судді Юхтенко Л.Р.

Ухвалою від 13 вересня 2023 року адміністративну справу прийнято до провадження та розгляду. Розгляд справи розпочато спочатку. Продовжено розгляд справи за правилами загально позовного провадження. Розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання. Учасникам справи запропоновано надати за необхідності відзив на позовну заяву та відповідь на відзив.

Ухвалою від 10 жовтня 2023 року замінено відповідача Головне управління ДПС в Одеській області () на його правонаступника Головне управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166).

Ухвалою, що занесена до протоколу підготовчого засідання від 14.11.2023 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті на 06.12.2023 року.

На відкрите судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, з урахуванням ч. 9 ст. 205 КАС України, суд ухвалою, що занесена до протоколу судового засідання від 06.12.2023 року продовжено розгляд справи в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

Головним управлінням ДФС в Одеській області проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» за листопад 2018 року, за результатами якої складено акт від 18 січня 2019 року № 003347/15-32-55-06/3428074 (а.с. 142-146, т.1).

Суд встановив, що при перевірці перевіряючими використано: податкову декларацію з ПДВ за листопад 2018 року від 17.12.20218 року № ; акт про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з ПДВ «ТОВ «Агро-Альянссервіс» за серпень 2018 року № 32427/15-32-12-08/34280742 від 19.10.2018 року, податкове повідомлення рішення ф. «В4» від 09.11.2018 року № 022731208, інформацію, яка зберігається в базах даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

У акті перевірки зазначено, що за результатами аналізу даних декларації було встановлено, що до рядку 16.3 розділу ІІ Податковий кредит не включено зменшення залишку від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу в сумі 555450 грн згідно з податкового повідомлення-рішення № від 09.11.2018 року, складеного на підставі акта камеральної перевірки декларації з ПДВ за серпень 2018 року № 32427/15-32-12-08/34280742 від 19.10.2018 року.

В результаті методологічної помилки при складанні декларації з ПДВ за листопад 2018 року платником податку допущено завищення податкового кредиту (р. 17) на суму ПДВ 555450 грн, що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету (р. 18) на 297890 грн; завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) період (р. 21) на 257560 грн.

Суд встановив, що акт перевірки від 18 січня 2019 року № 003347/15-32-55-06/3428074 було направлено на адресу позивача та отримано ним 28.01.2019 року, що підтверджено поштовим повідомленням про вручення (а.с. 147, т.1).

Також суд встановив, що на підставі акту перевірки від 18 січня 2019 року № 003347/15-32-55-06/3428074 Головним управлінням ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення рішення № від 15.02.2019 року, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за податку на додану вартість на 297890 грн, та застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 74472, 50 грн. (а.с. 8-9, т.1) та податкове повідомлення-рішення № від 15.02.2019 року, яким визначено суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 257560 грн за звітний період, за який подано декларацію листопад 2018 року (а.с. 10, т.1).

Також матеріалами справи підтверджено, що перевіряючими Головного управління ДФС в Одеській області була проведена камеральна перевірка даних, задекларованих у податковій звітності з ПДВ ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» за серпень 2018 року, за результатами якої складено акт про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з ПДВ за серпень 2018 року від 19.10.2018 року № 32427/15-32-12-08/34280742.

У цьому акті перевірки зазначено, що за результатами аналізу зазначеної декларації було встановлено, що до таблиці 1 «Коригування податкових зобов`язань згідно зі ст. 192 та п. 199.1 ст. 199 розділу У Кодексу» додатку 1 «розрахунок коригування сум податку на додану вартість (Д1)» до декларації з ПДВ за серпень 2018 року ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» включено коригування податкових зобов`язань до зменшення на суму ПДВ -55550 грн (обсяг постачання без ПДВ - -2777250 грн).

Згідно з даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що протягом серпня 2018 року розрахунки коригування (РК) до податкових накладних щодо зменшення суми компенсації на користь платника податку постачальника ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» не складались та не реєструвались.

Таким чином, за результатами співставлення даних податкової звітності ПДВ ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» за серпень 2018 року та даних Єдиного реєстру податкових накладних за відповідний період, перевіряючи дійшли висновку, що платником неправомірно віднесено до складу податкових зобов`язань (р. 7 декларації) ПДВ в сумі «-« 555450 грн (обсяг без ПДВ «-« 2777250 грн по контрагенту покупцю МПП Фірма «Ерідон», оскільки у ЄРПН відсутні зареєстровані розрахунки коригування до податкових накладних на таку суму, чим порушено пп. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192 ПК України.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі акту від 19.10.2018 року № 32427/15-32-12-08/34280742 Головним управлінням ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення рішення від 09.11.2018 року № , яким зафіксована сума завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (податкового) періоду на 555450 грн за звітний період, за який подано декларацію серпень 2018 року.

Суд встановив, що позивач оскаржував у судовому порядку податкове повідомлення рішення від 09.11.2018 року № та рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/7617/19 від 23 березня 2020 року, яке набрало законної сили 03 вересня 2020 року, позовні вимоги були задоволені, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 09.11.2018р.

Судом досліджені копії договорів купівлі-продажу, податкових накладних, накладних та рахунку за господарськими операціями, які були відображені у податковій декларації з ПДВ за серпень 2018 року, також досліджені копії декларації з ПДВ за серпень 2018 року, за березень 2018 року, за листопад 2018 року, за грудень 2018 року, копії акту про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з ПДВ ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» за січень 2019 року; список працівників перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з ПДВ ТОВ станом на 29.10.2018 року та станом на 28 січня 2019 року; звіт про нарахування єдиного внеску за жовтень 2018 року та січень 2019 року.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, щодо задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п.п. 14.1.156, 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк); податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 198.1. ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:а) придбання або виготовлення товарів та послуг;б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;дата отримання платником податку товарів/послуг (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Відповідно до п. 198.3. ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.203.1 ст.203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи

Відповідно до пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до п. 76.3 ст. 76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Пунктом 86.2 ст. 86 ПК України встановлено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Так, суд встановив, що за результатами проведеної камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» за листопад 2018 року, Головним управлінням ДФС в Одеській області складено акт від 18 січня 2019 року № 003347/15-32-55-06/3428074 (а.с. 142-146, т.1), у якому зазначено, що за результатами аналізу даних декларації було встановлено, що до рядку 16.3 розділу ІІ Податковий кредит не включено зменшення залишку від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу в сумі 555450 грн. згідно з податкового повідомлення-рішення № від 09.11.2018 р., складеного на підставі акта камеральної перевірки декларації з ПДВ за серпень 2018 р. № 32427/15-32-12-08/34280742 від 19.10.2018 р. В результаті методологічної помилки при складанні декларації з ПДВ за листопад 2018р. платником допущено завищення податкового кредиту (р. 17) на суму ПДВ 555450 грн., що призвело до:- заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету (р. 18) - на 297890 грн.; - завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р. 21) - на 257560 грн.

У акті Головного управління ДФС в Одеський області від 19 жовтня 2019 р. № 32427/15-32-12-08/34280742 «Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» 34280742 за серпень 2018 року зазначено, зокрема:

- дані камеральної перевірки свідчать, що ТОВ «Агро-Альянссервіс» () при складанні декларації з ПДВ за серпень 2018р. було порушено норми п. 192.1 статті 192 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI (зі змінами і доповненнями), що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 555450,00 грн.;

- на підставі підпункту 54.3.2. п.54.3. ст.54 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI (зі змінами і доповненнями) ТОВ «Агро-Альянссервіс» зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21 декларації з ПДВ за серпень 2018р.) на 555450,00 грн.

Суд зазначає, що відповідно до п. 54.3. ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: 54.3.2. дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі висновків акту перевірки від 19.10.2018 року № 32427/15-32-12-08/34280742, Головним управлінням ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 09.11.2018 року, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 555450,00 грн.

Суд встановив, що податкове повідомлення-рішення № від 09.11.2018 року отримано позивачем 15.11.2018 року.

Так, відповідач вважає, що в результаті методологічної помилки при складанні декларації з ПДВ за листопад 2018 року платником податку допущено завищення податкового кредиту (р. 17) на суму ПДВ 555450 грн.

Надаючи оцінку доводам та запереченням сторін з порушеного питання, суд виходить із застосування таких норм матеріального права.

Відповідно до п. 56.1. ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п. 56.18. ст. 56 ПК України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

Згідно з п. 102.1. ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним (п. 102.4. ст. 102 ПК України).

Таким чином, Податковим кодексом України в редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин, позивач мав право на оскарження у судовому порядку податкового повідомлення-рішення протягом 1095 днів у будь-який момент після отримання такого рішення.

Суд враховує, що правозастосування цих норм ПК України було змінено лише з прийняттям постанови Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року по справі № 640/20468/18.

За таких встановлених судом обставин суд доходить висновку, що контролюючий орган не повинен був визнавати податкове повідомлення-рішення № від 09.11.2018 року таким, що є узгодженим.

Суд встановив, що позивач оскаржив у судовому порядку податкове повідомлення-рішення № від 09.11.2018 року, подавши до Одеського окружного адміністративного суду позовну заяву у грудні 2019 року, тобто у межах строку встановленого п. 56.18. ст. 56 ПК України.

Ухвалою суду від 23.01.2020р. відкрито провадження у справі № 420/7617/19 та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідно до п. 56.18 ст. 56 ПК України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/7617/19 від 23 березня 2020 року, яке набрало законної сили 03 вересня 2020 року, позовні вимоги ТОВ «АГРО_АЛЬЯНССЕРВІС» були задоволені, та визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 09.11.2018р.

Відповідно до п. 60.1 ст. 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: 60.1.4. рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Таким чином, суд доходить висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 09.11.2018р. є відкликаним, і у позивача не виникло обов`язку щодо відображення цих показників у податковій декларації за листопад 2018 року.

За таких встановлених судом обставин, суд доходить висновку, що оскаржувані податкові повідомлення рішення відповідачем прийняті необґрунтовано та безпідставно.

Тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення № від 15.02.2019 року та податкове повідомлення-рішення № від 15.02.2019 року, прийняті Головним управлінням ДФС в Одеській області, є правомірними та належать задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є обґрунтованими, а тому позовні вимоги належать задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому судовий збір в розмірі 9448, 84 грн належить стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо заяви представника позивача про стягнення судових витрат в розмірі 55 000,00 грн, суд зазначає таке.

Порядок розподілу судових витрат регулюється ст. 139 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.1,2 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між Адвокатським об`єднанням «Паверлекс» (компанія) та ТОВ «Агро-Альянссервіс» (Клієнт) укладено договір про надання правової (правничої) допомоги, відповідно до п. 1.1. якого Компанія за дорученням Клієнта та в його інтересах, зобов`язується надати останньому правову (правничу) допомогу, а Клієнт зобов`язується сплатити за це гонорар.

Під правовою допомогою у цьому договорі розуміється юридичний захист прав та інтересів Клієнта у спорі (справі) проти ГУ ДФС в Одеській області щодо визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень № від 15.02.2019 року та № від 15.02.2019 року (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 5.2 Договору за підготовку документів, складення та подання адміністративного позову та ведення справи у суді першої інстанції Клієнт оплачує Комапнії гонорар у розмірі 55000 грн протягом 10 днів після ухвалення судом першої інстанції рішення у справі.

Представником позивача надано звіти про обсяг наданих послуг та використання адвокатом робочого часу на надання правничої (правової) допомоги ТОВ «Агро-Альянссервіс» (а.с. 63-69)

Оцінивши надані документи на підтвердження понесених витрат, суд зазначає таке.

Згідно з ч.9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд наголошує на тому, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Разом з цим у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги.

ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Враховуючи правовий підхід Європейського суду з прав людини до розподілу судових витрат між сторонами, оцінюючи наведений у звітах обсяг наданих послуг за критеріями співмірності та розумності наданих послуг, а також те, що ця справа не відноситься до категорії складних, суд доходить висновку, що наведені у цьому опису витрати пов`язані зі переліченими діями є неминучими та фактичними, але вартість цих послуг в розмірі 55 000,00 грн є завищеною та нерозумною.

Тому на переконання суду співмірними витратами на виконання цих робіт та розумними, які належать відшкодуванню саме відповідачем є сума в розмірі 5000,00 грн., а решта сплати покладається на клієнта відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладені та встановлені судом обставини, оцінюючи надані позивачем докази, що підтверджують здійснення відповідних витрат за укладеним договором про надання правової допомоги, перелік наданих послуг та категорію цієї справи, зміст виконаної роботи, суд вважає, що фактичні витрати, які належать стягненню складають 5000,00 грн, а тому заява представника позивача належить задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» (, місце знаходження: 66442, Одеська область, Ананьївський район, с. Долинське, вул. Карла Маркса) до Головного управління ДПС в Одеськійоб ласті (код ЄДРПОУ ВП 44069166, місце знаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 15.02.2019 року Головного управління ДФС в Одеській області;

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 15.02.2019 року Головного управління ДФС в Одеській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» (, місце знаходження: 66442, Одеська область, Ананьївський район, с. Долинське, вул. Карла Маркса) сплачений судовий збір в розмірі 9448, 84 грн (дев`ять тисяч чотириста сорок вісім гривень 84 копійок) та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко