Справа № 260/177/24
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2024-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 березня 2024 рокум. Ужгород№ 260/177/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області, в якому просить:

1) визнати протиправним та скасувати наказ від 12.12.2023 року Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області (по особовому складу) №468 «Про кадрові питання» про звільнення ОСОБА_1 із служби цивільного захисту за пунктом 176 підпунктом 1 (у зв`язку із закінченням строку контракту) з 12.12.2023 року, з посади диспетчера 8 державної пожежно-рятувальної частини (смт. Великий Березний) 1 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Закарпатській області з виключенням із списків особового складу ДСНС України та всіх видів забезпечення з 12 грудня 2023 року;

2) поновити на службі ОСОБА_1 на посаді диспетчера 8 державної пожежно-рятувальної частини (смт. Великий Березний) 1 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Закарпатській області;

3) зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області укласти зі ОСОБА_1 контракт для проходження служби на 5 років;

4) стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.12.2023 року по день фактичного поновлення на службі з розрахунку заробітної плати за травень 2022 року 12397,52 грн. та за червень 2022 року 12596,00 грн., де 409,73 грн. є середньоденний розмір;

5) стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 2868,11 грн. з 06.12.2023 року по (409,73 грн. х 7) за період з 06.12.2023 року по 12.12.2023 року за невчасне виконання рішення суду про поновлення на роботі;

6) стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за липень 2022 року;

7) стягнути грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік - 12 календарних днів, за 2023 рік 28 календарних днів, грошове забезпечення відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового, начальницького складу та деяких інших осіб» та наказу МВС України від 20.07.2018 року № 623 «Про затвердження інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту», допомогу на оздоровлення за 2023 рік.

8) стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 за період з 08.03.2022 року по 12.12.2023 року.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що в липні 2022 року її було звільнення з роботи в органах цивільного захисту. Протиправність такого звільнення була нею оскаржена в судовому порядку, а постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2023 у справі №260/2871/22 її було поновлено на роботі та стягнуто на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. При цьому в ході судового розгляду було встановлено допущені відповідачем при проведенні її атестації процедурні порушення, чим недотримано необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивачки і цілями, на досягнення яких було спрямоване оскаржене рішення. Незважаючи на те, що постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, відповідач рішення суду одразу не виконав, натомість поновив її на роботі тільки 12 грудня 2023 року. При цьому одразу після поновлення їй було зачитано наступний наказ про її звільнення у зв`язку з закінченням строку контракту. Таке рішення відповідача вважає протиправним, оскільки звільнення відбулося з тих самих підстав, що й попереднє, яке в свою чергу вже було визнано протиправним в судовому порядку. Окрім того, стверджує, що при наступному звільненні відповідач не провів з нею повного розрахунку.

01 лютого 2024 року відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечив з мотивів безпідставності такого. Так, зазначив, що в 2017 році з ОСОБА_1 було укладено контракт на 5 років, про що позивач була обізнана. Стверджує, що за період проходження служби в органах цивільного захисту позивач зарекомендувала себе з негативної сторони, зокрема, відзначилася конфліктністю, як у відносинах з колегами, так і односельчанами, що підтверджується численними скаргами на її поведінку, чим порушила Присягу особового складу органів і підрозділів цивільного захисту та зобов`язання щодо дотримання службової дисципліни. В березні 2022 року начальник позивача подав подання про звільнення ОСОБА_1 з органів цивільного захисту у зв`язку із закінченням строку дії контракту, що стало підставою для проведення атестації позивача, висновки якої було доведено до відому останньої. При цьому ОСОБА_1 було повідомлено про припинення дії контракту та попереджено про наступне звільнення. Стосовно питання виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 зазначає, що така у спірний період не виплачувалася з огляду на перебування позивача на лікарняному. Стверджує, що при звільненні в грудні 2023 року з ОСОБА_1 був проведений розрахунок у повному обсязі. В якості підстави не виплати позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення за 2023 рік посилається на не подання останньою відповідного рапорту.

13 лютого 2024 року позивач подала через особистий електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» відповідь на відзив, в якій з доводами відповідача не погоджується. Так, зокрема, позивач заперечує проти порушення нею Присяги особового складу органів і підрозділів цивільного захисту та зобов`язання щодо дотримання службової дисципліни. Стверджує, що правомірність своїх дій відповідач обґрунтовує тими ж обставинами, що вже були визнані протиправними при розгляді адміністративної справи №260/2871/22.

27 лютого 2024 року позивач подала до суду заяву, в якій в доповнення до попередньо поданої відповіді на відзив зазначає, що рапорт про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення вона подати не могла у зв`язку з протиправним звільненням. Стверджує, що грошові кошти за невикористану відпустку за 2022 рік (12 днів) та 2023 рік (28 днів) в сумі 5893,00 грн вона не отримувала.

11 березня 2024 року відповідач подав через підсистему «Електронний суд» додаткові пояснення до відзиву, в яких наголошує на проведенні повного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 як в липні 2022 року, так і в грудні 2023 року. Також зазначає про безпідставність заявленої позовної вимоги про необхідність нарахування та виплати додаткової винагороди з огляду на перебування позивача на лікарняному, що виключає можливість такої виплати. Окрім того, відповідач заперечив проти заявленого розміру судових витрат, оскільки вважає, що їх розмір та обсяг не співмірні зі складністю справи.

14 березня 2024 року представник позивача надала до суду заперечення на подані відповідачем заперечення, в яких повторно наголошує не безпідставності невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за період перебування на лікарняному та неотриманні в грудні 2023 року грошової компенсації за невикористані дні відпустки у заявленому відповідачем розмірі 5893,00 грн. Окрім того, зауважує, що така сума є значно меншою, ніж вона реально повинна була отримати.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року залишено без розгляду позов в частині позовних вимог про стягнення з ГУ ДСНС України у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 за період з 08.03.2022 року по 23.07.2022 року (п. 8 позовних вимог).

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 10 березня 2017 року між ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) та Державною службою України з надзвичайних ситуацій в особі виконуючого обов`язки начальника Управління ДСНС у Закарпатській області укладено контракт №592/17 про проходження служби цивільного захисту, строком на п`ять років, який набирає чинності з 17.04.2017.

30 березня 2022 року начальник 1 ДПРЗ Головного управління Державною службою України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області (далі ГУ ДСНС України у Закарпатській області) подав клопотання про звільнення молодшого сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 , диспетчера 8 ДПРЧ (смт. В.Березний) 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Закарпатській області за п. 176 пп. 1 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 №593, у зв`язку із закінченням строку дії контракту.

В якості підстав для такого подання зазначено те, що ОСОБА_1 за період служби зарекомендувала себе посередньо, до виконання посадових обов`язків відноситься посередньо. При цьому враховано, що до ОСОБА_1 наказом ГУ ДСНС України у Закарпатській області було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення службової дисципліни та недотримання правил носіння форменого одягу, а за період проходження служби на ОСОБА_1 неодноразово надходили скарги та звернення громадян щодо недодержання етичних норм поведінки в службовий та позаслужбовий час.

Листом 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Закарпатській області від 30.03.2022 №52.201-175/52.206 диспетчера 8 ДПРЧ (смт. В. Березний) 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Закарпатській області ОСОБА_1 попереджено про те, що укладений з нею контракт про проходження служби цивільного захисту припиняється 16.04.2022.

ГУ ДСНС України у Закарпатській області листом від 16.04.2022 №5202-1716/5237 ОСОБА_1 повідомлено про припинення дії контракту, укладеного у квітні 2017 року та необхідність прибуття до Головного управління на наступний день після закінчення лікування.

ОСОБА_1 рапортом від 23.07.2022 вказала, що прибула та приступила до виконання службових обов`язків з 23 липня 2022 року після лікування.

Відповідно до Акту №233 від 23.07.2022, який затверджено начальником 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Закарпатській області підтверджено факт неприбуття для ознайомлення із змістом атестаційного листа та висновком безпосереднього начальника молодшого сержанта служби ЦЗ ОСОБА_1 , диспетчера 8 ДПРЧ (смт. В.Березний) 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Закарпатській області.

Згідно з Актом №234 від 23.07.2022, який затверджено начальником 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Закарпатській області щодо виконання листа ГУ ДСНС України у Закарпатській області від 23.07.2022 №5204-3583/52/37, комісія підтвердила те, що підполковником служби ЦЗ ОСОБА_2 доведено до відома молодшого сержанта служби ЦЗ ОСОБА_1 про необхідність її прибуття на засідання атестаційної комісії.

23.07.2022 відбулося засідання атестаційної комісії управління ДСНС України у Закарпатській області (далі - атестаційна комісія), на якому, серед іншого, було розглянуто питання щодо звільнення зі служби цивільного захисту у зв`язку із закінченням строку контракту ОСОБА_1 , диспетчера 8 ДПРЧ (смт. В.Березний) 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Закарпатській області, результати якого оформлені протоколом №25 від 23.07.2022.

Рішенням Атестаційної комісії, оформленим протоколом від 23.07.2022 №25, ОСОБА_1 визнано такою, що займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню із служби у зв`язку із закінченням строку контракту та низьким рівнем професійних, ділових та морально-етичних якостей, що погоджено висновком атестаційної комісії.

Наказом ГУ ДСНС України у Закарпатській області від 23.07.2022 №295 «Про кадрові питання» молодшого сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 , диспетчера 8 державної пожежно-рятувальної частини (смт. Великий Березний) 1 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСПС України у Закарпатській області звільнено із служби цивільного захисту за п. 176 пп. 1 (у зв`язку із закінченням строку контракту) та виключено із списків особового складу ДСНС України та всіх видів забезпечення з 23.07.2022.

Не погоджуючись із наказом від 23.07.2022 №295 «Про кадрові питання» в частині звільнення зі служби у зв`язку із закінченням строку контракту, позивач оскаржила такий в судовому порядку.

Так, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2023 №260/2871/22 скасовано рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2023 року у справі №260/2871/22 та ухвалено нове, яким задоволено позов ОСОБА_1 до ГУ ДСНС України у Закарпатській області про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ ДСНС України у Закарпатській області від 23.07.2022 № 295 (по особовому складі) «Про кадрові питання». Поновлено ОСОБА_1 на посаді диспетчера 8 державної пожежно-рятувальної частини (смт. Великий Березний) 1 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Закарпатській області з 24.07.2022. Стягнуто з ГУ ДСНС України у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.07.2022 по 05.12.2023 в розмірі 204865,00 грн (без відрахування податків, зборів та обов`язкових платежів).

Приймаючи таке рішення суд апеляційної інстанції виходив з того ГУ ДСНС України у Закарпатській області при проведенні атестування ОСОБА_1 допустило порушення процедури його проведення, зокрема, засідання відбулося за відсутності ОСОБА_1 за наявності поважних причин неприбуття. З огляду на що Восьмий апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про те, що вказане порушення зумовило не заслуховування думки позивача щодо важливого для неї питання про право на працю, неможливості надання пояснень з приводу поданих стосовної неї скарг, а тому оскаржене рішення прийнято непропорційно, зокрема, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивачки і цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 325 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

З огляду на зазначене судове рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді підлягало виконанню з 06 грудня 2023 року.

Судом встановлено, що на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2023 №260/2871/22 наказом ГУ ДСНС України у Закарпатській області №467 від 12 грудня 2023 року скасовано наказ ГУ ДСНС України у Закарпатській області №295 (по особовому складу) «Про кадрові питання» та поновлено молодшого сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 на посаді диспетчера 8 державної пожежно-рятувальної частини (смт. Великий Березний) 1 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Закарпатській області з 24.07.2022. Окрім того, відділ економіки і фінансів ГУ ДСНС України у Закарпатській області зобов`язано виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 204865,00 грн.

Поряд з цим того ж дня, 12 грудня 2023 року, наказом ГУ ДСНС України у Закарпатській області №468 молодшого сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 повторно звільнено з посади диспетчера 8 державної пожежно-рятувальної частини (смт. Великий Березний) 1 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Закарпатській області з виключенням із списків особового складу ДСНС України та всіх видів забезпечення з 12 грудня 2023 року за п. 176 пп. 1 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 №593 (у зв`язку із закінченням строку контракту).

Як вбачається із зазначеного наказу, при звільненні ОСОБА_1 підлягає виплаті грошова компенсація за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік (12 календарних днів), за 2023 рік (28 календарних днів) та грошове забезпечення, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 та наказу МВС України від 20.07.2018 №623. При цьому зазначено, що ОСОБА_1 допомогу на оздоровлення за 2022 рік отримала, за 2023 рік не отримала, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 та 2023 роки не отримувала.

Не погоджуючись з правомірністю свого звільнення та повнотою проведеного розрахунку, ОСОБА_1 звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 24 Європейської соціальної хартії, з метою забезпечення ефективного здійснення права працівників на захист у випадках звільнення сторони зобов`язуються визнати: a) право всіх працівників не бути звільненими без поважних причин для такого звільнення, пов`язаних з їхньою працездатністю чи поведінкою, або поточними потребами підприємства, установи чи служби.

Громадянам згідно ст. 43 Конституції України гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці регулюються Кодексом законів про працю України (далі КЗпП України) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст.5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Порядок проходження служби цивільного захисту регламентується нормами 23 глави Кодексу цивільного захисту України від 02.10.2012 №5403-VI (далі КЦЗ України).

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 101 КЦЗ України служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Згідно ч. 5 ст. 99 КЦЗ України трудові відносини працівників, а також відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, в органах та підрозділах цивільного захисту регулюються законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами).

Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 101 КЦЗ України).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 103 КЦЗ України передбачено, що з особою, яка призначається на посаду рядового або начальницького складу служби цивільного захисту укладається контракт про проходження служби цивільного захисту.

Згідно ч. 3 ст. 21 КЗпП України, контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року №593 (далі Положення №593) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Спірні правовідносини виникли з приводу незаконного, на думку позивача, її звільнення зі служби цивільного захисту у зв`язку із закінченням строку контракту.

П. 11 Положення №593 передбачено, що служба цивільного захисту закінчується у разі звільнення особи рядового чи начальницького складу із служби цивільного захисту в запас Збройних Сил або у відставку, загибелі (смерті), визнання її судом безвісно відсутньою або оголошення померлою.

Для проходження служби цивільного захисту можуть бути укладені такі контракти: про проходження служби цивільного захисту - з особою, яка призначається на посаду рядового і начальницького складу служби цивільного захисту в порядку, встановленому цим Положенням (п. 1 п. 46 Положення №593).

Контракт укладається, зокрема, про проходження служби цивільного захисту на строк від одного до п`яти років - з особами, які приймаються на службу за контрактом на посади, що заміщуються особами рядового і начальницького складу, або проходять службу цивільного захисту (пп. 1 п. 47 Положення №593).

Згідно п. 48 Положення №593 контракт може бути продовжено після закінчення строку дії попереднього контракту на строк, визначений у пункті 47 цього Положення.

Відповідно до приписів п. 54 Положення №593, контракт про проходження служби цивільного захисту, укладений з громадянами, прийнятими на службу, а також з особами, які прибули до ДСНС для подальшого проходження служби з інших державних органів, набирає чинності з дня прийняття їх на службу цивільного захисту з одночасним зарахуванням до кадрів ДСНС, присвоєнням спеціальних звань (присвоєнням спеціальних звань у порядку переатестування) та призначенням на посади, про що оголошується у наказі по особовому складу.

Пунктом 55 Положення №593 встановлено, що новий контракт про проходження служби укладається між посадовою особою, якій надано право на підписання контракту, та особою рядового і начальницького складу не пізніше, ніж за два тижні до закінчення строку дії чинного контракту.

Про укладення нового контракту оголошується у наказі по особовому складу не пізніше наступного дня після закінчення строку дії попереднього контракту, після чого він набирає чинності.

Згідно п. 56 Положення №593, днем припинення строку дії контракту вважається, серед іншого, день закінчення строку дії контракту.

Відповідно до пп. 1 п. 176 Положення №593, контракт про проходження служби цивільного захисту припиняється (розривається), а особи рядового і начальницького складу звільняються із служби цивільного захисту, у зв`язку із закінченням строку контракту, про що особи рядового і начальницького складу попереджаються за два тижні.

Нормами п. 122 Положення №593 передбачено, що з метою визначення рівня професійної підготовки, ділових та моральних якостей, відповідності займаним посадам проводиться атестування осіб рядового і начальницького складу.

Порядок проведення атестування осіб рядового і начальницького складу визначається МВС (п. 128 Положення №593).

Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10.09.2014 №929 затверджено Порядок проведення атестування осіб рядового і начальницького складу в органах і підрозділах цивільного захисту (далі Порядок №929)

Згідно п. 3 розділу І Порядку №929 головним завданням атестування є оцінка ділових, професійних та особистих якостей осіб рядового і начальницького складу, їх освітньо-кваліфікаційного рівня, фізичної підготовки, визначення відповідності займаним посадам, стимулювання їх творчої активності та відповідальності, зміцнення дисципліни, визначення перспектив їх службової кар`єри.

При цьому, відповідно до пп. 2 п. 5 Розділу I Порядку №929, атестування осіб рядового і начальницького складу проводиться у разі закінчення строку контракту про проходження служби цивільного захисту - не пізніше ніж за два тижні до закінчення строку дії чинного контракту - незалежно від строку попереднього атестування.

Отже, законодавчими нормами регламентована обов`язковість проведення атестації осіб рядового і начальницького складу органів цивільного захисту у разі закінчення строку контракту.

Судом встановлено, що строк дії укладеного 17 квітня 2017 року з ОСОБА_1 контракту становив 5 років, отже його дія припинялася в 2022 році. Суд вважає, що вказана обставина зумовила необхідність проведення атестації ОСОБА_1 для визначення рівня її професійної підготовки, ділових та моральних якостей, відповідності займаній посаді та встановлення можливості укладення нового контракту.

З метою підтвердження дотримання вищезазначеної законодавчої вимоги відповідач стверджує, що атестація ОСОБА_1 була проведена в липні 2022 року, а за її результатами 23 липня 2022 року атестаційною комісією було прийнято висновок про невідповідність позивача займаній посаді. У зв`язку з чим ГУ ДСНС України в Закарпатській області вважає, що звільнення позивача в грудні 2023 року було проведено з дотриманням встановленого законодавством порядку та у спосіб, визначений законом.

Проте суд вважає безпідставними такі доводи ГУ ДСНС України у Закарпатській області з огляду на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2023 №260/2871/22. Зокрема, такою постановою було встановлено факт порушення атестаційною комісією процедури проведення атестації в частині проведення такої за відсутності ОСОБА_1 , зумовленої наявністю поважних причин. При цьому наголошено, що вказана обставина спричинила не заслуховування думки позивача щодо важливого для неї питання про право на працю, неможливості надання пояснень з приводу поданих стосовно неї скарг. З огляду на що суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржене рішення прийнято непропорційно, зокрема, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивачки і цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищезазначену законодавчу норму, суд вважає доведеним факт проведення атестації ОСОБА_1 в липні 2022 року з порушеннями встановленого законодавством порядку. При цьому звертає особливу увагу відповідача на тому, що саме допущені під час проведення атестації процедурні порушення зумовили скасування раніше прийнятого рішення про звільнення ОСОБА_1 зі служби в органах цивільного захисту та поновленні її на раніше займаній посаді.

З огляду на зазначене, на переконання суду, ГУ ДСНС України в Закарпатській області для вирішення питання можливості укладення з ОСОБА_1 нового контракту було зобов`язане провести атестацію за участі останньої з дотриманням законодавчо встановленої процедури і тільки після цього приймати будь-яке рішення стосовно подальшого проходження служби такої особи в органах цивільного захисту.

Поряд з цим, у спірних правовідносинах відповідач, всупереч встановленому обов`язку, передбачених законодавством дій не вчинив, чим порушив право ОСОБА_1 на працю.

Суд вважає, що вказані вище обставини зумовлюють протиправність прийнятого 12 грудня 2023 року рішення про звільнення ОСОБА_1 , а тому наказ ГУ ДСНС України в Закарпатській області №468 від 12.12.2023 підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Поряд з тим, суд зазначає, що згідно п. 12 Положення №593 останнім днем проходження служби цивільного захисту вважається день виключення особи рядового і начальницького складу з кадрів ДСНС.

Як вбачається з тексту оскарженого наказу ОСОБА_1 була звільнена зі служби цивільного захисту з 12 грудня 2023 року, який був її останнім робочим днем. Тому позивач підлягає поновленню на посаді з наступного дня 13 грудня 2023 року.

Разом з тим, не підлягає задоволенню позовна вимога про зобов`язання відповідача укласти з ОСОБА_1 контракт для проходження служби на 5 років, оскільки вирішення питання укладення з особою контракту на проходження служби в органах цивільного захисту, якому повинна передувати певна законодавчо встановлена процедура, в тому числі проведення атестації, відноситься до дискреційних повноважень відповідача.

Як випливає зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за встановленими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Тому у задоволенні такої позовної вимоги слід відмовити.

Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Так, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 125 КЦЗ України держава гарантує достатнє грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту з метою створення умов для належного та сумлінного виконання ними службових обов`язків. Порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» була прийнята Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.07.2018 року №623 (далі Інструкція №623). Разом з тим, така Інструкція не передбачає особливого порядку нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу та на час увільнення від виконання посадових обов`язків.

З огляду на що суд вважає, що у неврегульованій частині, як норми загального законодавства, підлягають субсидіарному застосуванню положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі Порядок №100).

Так, відповідно до пп. «з» п. 1 даного Порядку він також застосовується при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Абз. 3 п. 2 Порядку передбачено, що У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

П. 3 Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. Суми нарахованої заробітної плати враховуються у тому місяці, за який вони нараховані та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Премії та інші виплати, які виплачуються за два місяці або більш тривалий період, при обчисленні середньої заробітної плати включаються шляхом додавання до заробітку кожного місяця розрахункового періоду частини, що відповідає кількості відпрацьованих робочих днів періоду (місяців), за які такі премії та інші виплати нараховані. Така частина визначається діленням суми нарахованих премій та інших виплат на кількість відпрацьованих робочих днів періоду, за який вони нараховані, та множенням на кількість відпрацьованих робочих днів кожного місяця, що відноситься до розрахункового періоду для обчислення середньої заробітної плати. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Відповідно до п. 5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

За правилами п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

З наявної у матеріалах справи довідки ГУ ДСНС України у Закарпатській області №4 від 28.02.2023 вбачається, що заробітна плата ОСОБА_1 за травень 2022 року складала 12397,52 із кількістю днів несення служби 31, а за червень 2022 року 12596,00 грн. із кількістю днів несення служби 30. Отже, середньоденний розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 становить 409,73 грн. (12397,52 + 12596,00 / 61), а середньомісячне грошове забезпечення 12496,77 грн. (409,73 * ((31 + 30) / 2). Вказаний розрахунок середнього заробітку співпадає з тим, що проведений Восьмим апеляційним адміністративним судом в постанові від 06.12.2023 №260/2871/22.

Відтак, загальна сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 13.12.2023 по 15.03.2024, що підлягає виплаті на користь позивача, становить 38104,89 грн.

Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян та інших обов`язкових платежів (податків з доходів фізичних осіб) є обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються рішення суду, зокрема, щодо присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби. У зв`язку з чим рішення в частині поновлення позивача на займаній на час звільнення посаді та присудження виплати заробітної плати за один місяць у розмірі 12496,77 грн. підлягає до негайного виконання.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за невчасне виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 06.12.2023 року по 12.12.2023 року, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 поновлена на роботі в ГУ ДСНС України в Закарпатській області постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2023 №260/2871/22.

Відповідно до ч. 1 ст. 325 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Ст. 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Вказане кореспондується також з нормами ст. 370 КАС України відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість рішень суду являється однією з основних засад судочинства.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що хоча судове рішення про поновлення позивача на посаді прийнято 06 грудня 2023 року, проте фактичне його виконання відбулося 12 грудня 2023 року, тобто із затримкою 6 календарних днів.

Жодних аргументів стосовно такого зволікання відповідачем надано не було.

Згідно з роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України у п. 34 постанови від 06.11.1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Нормами ст. 236 КЗпП України передбачена відповідальність роботодавця у разі затримки виконання рішення про поновлення на роботі працівника у вигляді оплати вимушеного прогулу. Так, зокрема, зазначеною нормою встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

За змістом норми ст. 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 25.07.2018 у справі №552/3404/17, вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Відповідно до ч. 3 п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Умови обчислення середньої заробітної плати визначаються Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Так, відповідно до пп. «з» п. 1 даного Порядку він також застосовується при обчисленні середнього заробітку у випадках вимушеного прогулу та за час затримки виконання рішення суду.

Враховуючи те, що обчислення середнього заробітку у випадках вимушеного прогулу та за час затримки виконання рішення суду здійснюється однаково, суд вважає за можливе застосувати раніше обраховані показники середньоденної заробітної плати й в даному випадку.

Таким чином, загальна сума грошового забезпечення за час невиконання рішення суду за період з 06.12.2023 по 12.12.2023, що підлягає виплаті на користь позивача, становить 2458,38 грн. (409,73 грн * 6 календарних днів).

Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян та інших обов`язкових платежів (податків з доходів фізичних осіб) є обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

При цьому, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача буде саме стягнути з відповідача розраховану судом суму середнього заробітку.

Враховуючи вищенаведені обставини справи та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково (з урахування коригування кількості днів невиконання рішення суду).

Стосовно позовної вимоги про стягнення на користь позивача заробітної плати за липень 2022 року суд зазначає наступне.

В тексті позовної заяви ОСОБА_1 (арк. спр. 9, т. 1) стверджує, що їй не було виплачено заробітну плату за липень 2022 року. При цьому повідомляє, що для з`ясування повноти проведених виплат її адвокат направляла на адресу відповідача численні адвокатські запити. Поряд з цим, які саме складові грошового забезпечення за липень 2022 року були виплачені не в повній мірі, ОСОБА_1 не повідомляє. Натомість заявляє, що пояснення стосовно інших платежів будуть надані після з`ясування всіх недоотриманих коштів (відповідь на відзив, зворот арк. спр. 10, т. 3).

В свою чергу ГУ ДСНС у Закарпатській області у поданому до суду відзиві стверджує про виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за липень 2022 року у повній мірі, на підтвердження чого надало до суду довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.07.2022 по 23.07.2022 (арк. спр. 133, т. 2). З такої довідки вбачається, що за липень 2022 року ОСОБА_1 було нараховано до видачі 14092,09 грн грошового забезпечення, в тому числі: посадовий оклад 2025,48 грн, оклад за спеціальним званням 497,10 грн, надбавка за вислугу років (30%) 756,77 грн, надбавка за особливості проходження служби (50%) 1639,67 грн, індексація 1764,01 грн, премія (186%) 8845,20 грн, за відрахуванням 1170,78 грн компенсації відпустки, військового збору у сумі 215,36 грн та членських внесків у сумі 50,00 грн.

Вказана довідка завірена печаткою установи та підписами уповноважених осіб.

Жодних зауважень щодо правильності наведених нарахувань позивач в межах даної адміністративної справи не заявляє. В свою чергу питання нарахування грошового забезпечення працівників органів цивільного захисту не відноситься до компетенції адміністративного суду. В межах своїх повноважень суд може виключно перевірити правильність проведених суб`єктом владних повноважень розрахунків за наявності обґрунтованих зауважень працівника щодо таких.

Як вбачається з долученої до позовної заяви копії банківської виписки АТКБ «ПриватБанк» по картковому рахунку, що належить ОСОБА_1 (арк. спр. 105, т. 2), 27 липня 2022 року на такий картковий рахунок від 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Закарпатській області в якості заробітної плати було зараховано суму 14092,09 грн, що відповідає відомостям вищезазначеної довідки.

Доказами в адміністративному судочинстві в розумінні ст. 72 КАС України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У зв`язку із зазначеним суд вважає безпідставними твердження позивача про невиплату відповідачем її грошового забезпечення за липень 2022 року, а тому у задоволенні такої позовної вимоги слід відмовити.

Стосовно позовної вимоги про стягнення на користь позивача грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік - 12 календарних днів, за 2023 рік 28 календарних днів, грошове забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового, начальницького складу та деяких інших осіб» та наказу МВС України від 20.07.2018 року №623 «Про затвердження інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту», допомогу на оздоровлення за 2023 рік суд зазначає наступне.

З наказу ГУ ДСНС України у Закарпатській області №468 від 12.12.2024 вбачається, що при звільненні ОСОБА_1 підлягала виплаті грошова компенсація за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік (12 календарних днів), за 2023 рік (28 календарних днів) та грошове забезпечення, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 та наказу МВС України від 20.07.2018 №623. При цьому зазначено, що ОСОБА_1 допомогу на оздоровлення за 2022 рік отримала, за 2023 рік не отримала, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 та 2023 роки не отримувала.

На виконання вимог суду відповідачем було подано в якості доказу довідку нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки (за період вимушеного прогулу) з 24.07.2022 по 05.12.2023, відповідно до відомостей якої в грудні 2023 року позивачу було нараховано 5893,20 грн такої компенсації, а виплачено з урахуванням відрахувань військового збору в сумі 5804,80 грн (арк. спр. 132, т. 2).

Окрім того, з наданих відповідачем додаткових пояснень вбачається, що на рахунок ОСОБА_1 в грудні 2023 року було також перераховано заробітну плату за період з 06.12.2023 по 12.12.2023 в сумі 998,00 грн (посадовий оклад 612,42 грн, оклад за звання 151,27 грн, доплата за вислугу років 230,31 грн) за виключенням 1,5% військового збору.

Позивач стверджує, що будь-яких коштів в рахунок виплати спірної грошової компенсації за 12 календарних днів основної відпустки за 2022 рік, 28 календарних днів основної відпустки за 2023 рік та грошового забезпечення за грудень 2023 року вона при звільненні в грудні 2023 року не отримала. Поряд з цим до матеріалів позову позивач долучила копію банківської виписки АТКБ «ПриватБанк» по картковому рахунку, що належить ОСОБА_1 (арк. спр. 107, т. 2), відповідно до якої 14 грудня 2023 року на такий картковий рахунок від 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Закарпатській області в якості грошового забезпечення розрахунку при звільненні було зараховано суму 6787,83 грн.

З огляду на зазначене суд вважає, що матеріалами справи доведено виплату ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки за 2022, 2023 роки та грошового забезпечення з розрахунку фактично відпрацьованих днів після поновлення на роботі на підставі наказу ГУ ДСНС у Закарпатській області від 12.12.2023 №467 у розмірі 6787,83 грн (за виключенням відрахувань з військового збору), з яких 5804,80 грн грошова компенсація за невикористану відпустку (40 календарних днів) та 998,00 грн грошове забезпечення.

Поряд з цим, суд погоджується з доводами позивача, що нарахована ГУ ДСНС у Закарпатській області сума грошової компенсації за 40 календарних днів невикористаної відпустки у розмірі 5893,20 грн є не співмірною з тією, що підлягала нарахуванню та виплаті позивачу за нормами Порядку.

Розмір грошової компенсації за невикористані відпустки розраховується згідно з положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року.

Так, зокрема, відповідно до п. 2 Порядку, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться, виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Відповідно до п. 5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно п. 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки.

Так, з проведеного відповідачем нарахування вбачається, що при здійсненні розрахунку грошової компенсації за невикористані ОСОБА_1 40 календарних днів відпуски за 2022, 2023 роки, відповідач використав показник середньої заробітної плати 147,33 грн, що є явно заниженим, враховуючи відомості про середню заробітну плату, що використовувалася як розрахункова величина для обрахунку заробітку за час вимушеного прогулу (409,73 грн).

Поряд з цим до повноважень адміністративного суду не відносяться функції по обрахунку розміру грошової компенсації, що підлягає виплаті працівнику за невикористані дні відпустки. Такими повноваженнями та всіма необхідними для проведення відповідного розрахунку відомостями володіє саме відповідач ГУ ДСНС у Закарпатській області.

Тому суд вважає, що для ефективного та належного захисту прав позивача слід зобов`язати ГУ ДСНС у Закарпатській області провести нарахування та виплату (з врахуванням раніше виплаченої суми) ОСОБА_1 грошової компенсації за 40 невикористаних календарних днів відпустки за 2022, 2023 роки у порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року.

Стосовно невиплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення за 2023 рік суд зазначає наступне.

Порядок надання працівникам органів цивільного захисту допомоги на оздоровлення регламентується нормами розділу ХХХ Інструкції №623. Так, п. 1 вказаного розділу передбачено, що особам рядового і начальницького складу, у тому числі тим, хто перебуває в розпорядженні органу управління (підрозділу), за рішенням керівника органу управління (підрозділу) один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірах їх місячного грошового забезпечення.

Підставами для виплати особам рядового і начальницького складу допомоги для оздоровлення є їх рапорт із проханням надати зазначену матеріальну допомогу та відповідний наказ керівника органу управління (підрозділу) на здійснення виплати грошової допомоги для оздоровлення (п. 2 розділу ХХХ Інструкції №623).

Отже, законодавством передбачено право працівників органів цивільного захисту на отримання один раз на рік допомоги для оздоровлення. Поряд з цим таке право реалізується шляхом подання такими особами відповідного рапорту та прийняттям керівництвом органу управління за результатами його розгляду відповідного наказу.

Відповідач стверджує, а позивач в свою чергу підтверджує, що ОСОБА_1 в 2023 році такого рапорту не писала, отже остання гарантованого законодавством права на отримання допомоги на оздоровлення у встановлений законодавством спосіб не реалізувала.

Суд зазначає, що він не уповноважений приймати рішення про виплату працівнику органів цивільного захисту допомоги на оздоровлення замість уповноваженого на те органу в обхід встановленої законодавством процедури.

Суд відхиляє посилання ОСОБА_1 на неможливість написання такого рапорту з огляду на те, що її після поновлення було одразу звільнено, оскільки вважає, що така обставина не може виключати необхідність дотримання встановленої законодавством процедури та не наділяє суд компетенцією вирішувати питання наявності підстав для виплати допомоги на оздоровлення замість роботодавця.

При цьому суд зауважує, що позивач зможе реалізувати своє право на отримання такої допомоги у встановлений законодавством спосіб після поновлення на роботі за результатами розгляду даної адміністративної справи.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з ГУ ДСНС України у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 за період з 24.07.2022 року по 12.12.2023 року суд зазначає наступне.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 року строком на 30 діб, дія якого в подальшому була неодноразово продовжена та наразі триває.

Пунктом 4 цього Указу визначено Кабінету Міністрів України невідкладно, зокрема, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.

Пунктом 6 цього Указу Кабінету Міністрів України визначено забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69/2022 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнята постанова №168 (далі Постанова №168) (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, п. 1 Постанови №168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000,00 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

П. 2-1 Постанови №168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Відповідно до пункту 2-1 Постанови №168, з метою визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26 січня 2023 року №35 (далі Наказ №35), було затверджено Порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту.

Згідно п. 2 Наказу №35 на період дії воєнного стану додаткова винагорода виплачується в розмірах:

1) до 10000,00 гривень - особам, крім тих, що визначені в підпункті 2 цього пункту, - пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які залучені до виконання завдань з ліквідації наслідків актів збройної агресії (ракетних ударів та/або ударів безпілотних літальних апаратів) (далі - завдання), на територіях, які не віднесені до районів ведення бойових дій, розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 30 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у виконанні таких завдань;

2) до 30000,00 гривень - особам, які проходять службу (виконують обов`язки) на територіях Харківської, Донецької, Луганської, Запорізької, Херсонської областей, Нікопольської, Марганецької міських, Червоногригорівської селищної, Покровської, Мирівської сільських територіальних громад Нікопольського району, Зеленодольської міської, Грушівської сільської територіальних громад Криворізького району Дніпропетровської області, Новопавлівської, Великомихайлівської сільських, Покровської селищної територіальних громад Синельниківського району Дніпропетровської області, Очаківської міської, Куцурубської сільської територіальних громад Миколаївського району Миколаївської області, Сновської, Корюківської міських територіальних громад Корюківського району, Семенівської та Новгород-Сіверської міських територіальних громад Новгород-Сіверського району, Городнянської міської територіальної громади Чернігівського району Чернігівської області, Середино-Будської, Дружбівської, Глухівської міських, Зноб-Новгородської, Свеської, Есманьської, Шалигинської селищних територіальних громад Шосткинського району, Путивльської міської, Новослобідської сільської територіальних громад Конотопського району, Білопільської міської, Краснопільської, Хотінської селищних, Миропільської, Юнаківської сільських територіальних громад Сумського району, Великописарівської селищної територіальної громади Охтирського району Сумської області пропорційно в розрахунку на місяць.

В подальшому до вказаного наказу вносились зміни в частині диференціації розміру додаткової винагороди в залежності від характеру виконуваних завдань та території їх виконання.

Додаткова винагорода виплачується особам, які займають посади, передбачені штатами в органах (підрозділах) ДСНС та приступили до виконання обов`язків за цими посадами. Виплата додаткової винагороди здійснюється особам за поданням відповідних керівників (начальників) на підставі наказів керівників (начальників) органів (підрозділів) ДСНС, а керівникам (начальникам) органів (підрозділів) ДСНС - за поданням заступників Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій відповідно до розподілу обов`язків на підставі наказу Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій (п. 9 Наказу №35).

Відповідно до п. 12 Наказу №35, додаткова винагорода до 10000,00 гривень, а також додаткова винагорода, збільшена до 30000,00 гривень (до 100000,00 гривень), обраховуються та виплачуються особам із розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби (виконання обов`язків), часу виконання завдань чи часу участі в заходах, з урахуванням пункту 13 цього Порядку та умов.

Розмір додаткової винагороди до 10000,00 гривень та додаткової винагороди, збільшеної до 30000,00 гривень (до 100000,00 гривень), за 1 календарний день визначається шляхом ділення суми додаткової винагороди, належної особі за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.

Отже, з проведеного аналізу законодавчих норми, що регулюють порядку нарахування та виплати спірної додаткової винагороди вбачається, що виплата такої винагороди пов`язується саме з виконанням обов`язків по службі, суміщених з виконанням відповідних завдань та за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця та періоду, оскільки за своїм характером вона є платою за працю та виконання обов`язків в особливих умовах.

Поряд з цим, судом встановленому, що у спірному періоді (з 24 липня 2022 року по 12 грудня 2023 року) ОСОБА_1 посадових обов`язків не виконувала, в заходах, з якими пов`язана виплата такої додаткової винагороди, участі не брала, а тому не набула права на її отримання.

При цьому, на думку суду, обставини які слугували підставою неможливості виконання ОСОБА_1 функцій, покладених на органи цивільного захисту, не впливають на право отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.

Разом з тим, суд зазначає, що у спірний період право позивача на оплату часу вимушеного прогулу захищено судом в межах адміністративної справи №260/2871/22 шляхом стягнення на її користь суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Суд не враховує доводи позивача щодо необхідності виплати спірної додаткової винагороди за період перебування на лікарняному до липня 2022 року включно, оскільки позов в цій частині був залишений без розгляду, а тому по суті не розглядається.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що у задоволенні такої позовної вимоги слід відмовити.

За наведених обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Питання розподілу судових витрат зі сплати судового збору судом не вирішується, оскільки позивач звільнена від сплати такого.

27 лютого 2024 року представник позивача подала через підсистему «Електронний суд» заяву про стягнення судових витрат, в якій просить суд стягнути з ГУ ДСНС України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 38000,00 грн судових витрат на оплату правової допомоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вимог ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в розумінні ч. 3 зазначеної статті належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно зі ст. 30 Закону №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Ч. 4 зазначеної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В свою чергу ч.ч 7 та 9 зазначеної статті встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.

При цьому при визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, що відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.04.2019 у справі №826/9047/16.

Так, на підтвердження понесених витрат на оплату послуг адвоката представник позивача долучила копію договору про надання правової допомоги від 23.11.2023; додаткову угоду до договору від 12.12.2023, акту виконаних робіт від 26.02.2024 та платіжні інструкції про перерахунок коштів в загальній сумі 38000,00 грн.

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

З врахуванням додаткової угоди до договору від 12.12.2023 сторони домовилися про вартість складення документів та представництво інтересів в суді у наступних розмірах:

- складення та направлення скарги 1000,00 грн;

- складення та направлення заяв про долученння документів, доказів тощо 500,00 грн;

- складення, оформлення та направлення адвокатського запиту 3000,00 грн;

- складення, оформлення та подання до суду позовної заяви з додатками 15000,00 грн;

- складення до суду заяв, клопотань тощо 1000,00 грн;

- складення відповіді на відзив 4000,00 грн;

- участь в судовому засіданні 3000,00 грн.

Як вбачається з акту виконаних робіт від 26.02.2024, адвокат Бухтоярова О.В. надала ОСОБА_1 наступні послуги з правової допомоги:

1) складення та направлення скарги ОСОБА_1 в Офіс Президента України, Міністру Внутрішніх справ України, Голові Закарпатської ОВА, т.в.о. Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій 28.12.2023 (вартістю 1000,00 грн);

2) складення та направлення заяви ОСОБА_1 т.в.о. Голови Державної служби з надзвичайних ситуацій про долучення заяви і ухвали Слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова, 05.01.2024 (вартістю 500,00 грн);

3) складення та направлення заяви ОСОБА_1 . Голові Закарпатської ОВА про долучення заяви і ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова, 05.01.2024 (вартістю 500,00 грн);

4) складення (28.12.2023) та направлення (29.12.2023) скарги ОСОБА_1 від 28.12.2023 в Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області (вартістю 3000,00 грн);

5) складення, оформлення та направлення адвокатського запиту №1 від 22.12.2023 в Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області 22.12.2023 (вартістю 3000,00 грн);

6) складення, оформлення та направлення адвокатського запиту №2 від 22.12.2023 в Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області 22.12.2023 (вартістю 3000,00 грн);

7) складення, оформлення та направлення адвокатського запиту №2 від 22.12.2023 в Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області 22.12.2023 (вартістю 3000,00 грн);

8) складення, оформлення та направлення адвокатського запиту №3 від 22.12.2023 в РУП ГУНП Закарпатській області 22.12.2023 (вартістю 3000,00 грн);

9) складення, оформлення та направлення адвокатського запиту №4 від 22.12.2023 в Управління патрульної поліції в Закарпатській області 22.12.2023 (вартістю 3000,00 грн);

10) складення, оформлення та направлення адвокатського запиту №5 від 05.01.2024 т.в.о. Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій 05.01.2024 (вартістю 3000,00 грн);

11) складення, оформлення та подання в Закарпатський окружний адміністративний суд позовної заяви з додатками (в тому числі ксерокопіювання і посвідчення копій документів, оформлення електронних доказів) 11.01.2024 (вартістю 15000,00 грн);

12) клопотання по справі №260/177/24 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження 06.02.2024 (вартістю 1000,00 грн);

13) складення та направлення відповідачу і до суду відповіді на відзив 08.02.2024 (вартістю 4000,00 грн).

Згідно ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач проти заявленого до стягнення розміру судових витрат заперечив, оскільки вважає, що їх розмір є неспівмірний зі складністю справи, а обсяг та не в повній мірі стосується розгляду справи.

Суд вважає, що при вирішенні питання про стягнення на користь позивача судових витрат суд зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з прецедентною практикою такого заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України", заява №19336/04, п. 269).

Дослідивши заявлене обґрунтування витрат на правничу допомогу адвоката, враховуючи заперечення відповідача щодо їх вартості, суд дійшов висновку, що такі не відповідають критерію розумності їх розміру у співвідношенні до складності справи, а тому не можуть бути визнані судом обґрунтованими у розмірі, зазначеному позивачем.

Так, при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд враховує критерії визначення співрозмірності таких, наведені в ч. 5 ст. 134 КАС України, та зазначає, що оскільки дана адміністративна справа є справою незначної складності, а заявлені аргументи щодо протиправності звільнення ОСОБА_1 зі служби в органах цивільного захисту зводяться до обставин, фактично встановлених та врахованих при розгляді адміністративної справи №260/2871/22, то заявлена вартість складання позовної заяви у сумі 15000,00 грн є надмірною.

Окрім цього, суд вважає за не можливе стягнути з відповідача в межах розгляду даної адміністративної справи витрати по складанню скарг та адвокатських запитів (п.п. 1, 2, 3, 4, 7, 8, 9 акту виконаних робіт), оскільки такі докази не бралися до уваги судом при прийняття даного рішення та в більшій мірі стосуються питань наявного кримінального провадження.

Також суд не вважає за необхідне стягнути на користь позивача витрати по підготовці клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження від 06.02.2024 у сумі 1000,00 грн, оскільки при відкритті провадження судом наголошувалося на тому, що дана справа є справою незначної складності та не потребує проведення судового засідання.

З огляду на питому вагу задоволених позовних вимог у загальному обсязі заявлених позовних вимог (50%) та критерій співмірності заявленого їх розміру зі складністю справи, суд вважає, що на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Болгарська, буд. 2, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 38629032) про визнання наказу протиправним, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ від 12.12.2023 року Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області (по особовому складу) №468 «Про кадрові питання» про звільнення ОСОБА_1 із служби цивільного захисту за пунктом 176 підпунктом 1 (у зв`язку із закінченням строку контракту) з 12.12.2023 року.

3. Поновити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на посаді диспетчера 8 державної пожежно-рятувальної частини (смт.Великий Березний) 1 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Закарпатській області із 13 грудня 2023 року.

4. Стягнути з Головного управління ДСНС України в Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Болгарська, буд. 2, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 38104,89 грн. (Тридцять вісім тисяч сто чотири гривні 89 коп.)

5. Стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Болгарська, буд. 2, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 2458,38 грн (Дві тисячі чотириста п`ятдесят вісім гривень 38 коп.) з 06.12.2023 року по 11.12.2023 року за невчасне виконання рішення суду про поновлення на роботі.

6. Зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області провести нарахування та виплату (з врахуванням раніше виплаченої суми) ОСОБА_1 грошової компенсації за 40 невикористаних календарних днів відпустки за 2022, 2023 роки у порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року.

7. В решті позову відмовити.

8. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді диспетчера 8 державної пожежно-рятувальної частини (смт.Великий Березний) 1 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Закарпатській області та стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати у межах одного місяця в розмірі 12496,77 грн. (Дванадцять тисяч чотириста дев`яносто шість гривень 77 коп.) підлягає до негайного виконання.

9. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Болгарська, буд. 2, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн (Сім тисяч гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін