Справа № 646/4813/23
Суддя: Барабанова В. В.
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 646/4813/23
№ провадження 2-а/646/51/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.24 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого: судді Барабанова В.В

за участю секретаря судового засідання: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області, рядового поліції Батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Сокологорського Вадима Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати постанову про адміністративне правопорушення від 02.08.2023 року серії ЕАС № 7446364, складену інспектором БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області рядовим поліції Сокологорським Вадимом Сергійовичем, якою позивача ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначає про таке.

Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 10 квітня 2023 і року у справі № 759/2819/23 позивача ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Не погоджуючись з даним рішенням судді, захисник ОСОБА_1 адвокат Антоненко І.М. засобами поштового зв`язку через суд першої інстанції подав апеляційну скаргу на вказану постанову.

Відповідно до повідомлення Київського апеляційного суду від 22.05.2023 року за № 33/824/2772/2023, розгляд апеляційної скарги захисника Алієва Раміля адвоката Антоненко І. М. на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 10 квітня 2023 року у справі № 759/2819/23 було призначено на 19.06.2023 року на 12:00 год. в приміщення Київського апеляційного суду (зал № 1108).Вказане судове засідання не відбулося.Наступне судове засідання Київського апеляційного суду було призначено на 10.07.2023 року на 13:00 год.

Однак, оскільки в цей день та час захисник Алієва Раміля був зайнятий під час проведення слідчих дій у іншому кримінальному провадженні, захисник подав до Київського апеляційного суду письмове клопотання з проханням відкласти судовий розгляд справи № 759/2819/23 на іншу дату та час, про що додатково повідомити учасників справи.

Після цього від Київського апеляційного суду не надходило жодних повідомлень або про відкладення судового розгляду справи № 759/2819/23, або про розгляд цієї справи по суті без учасників справи.

Жодного судового рішення щодо розгляду справи пр суті від Київського апеляційного суду ані ОСОБА_3 , ані його захисник не отримували.

На офіційному веб-ресурсі «Судова влада України», а також в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформація також відсутня.

Іншими словами, відсутня інформація про те, що постанова судді Святошинського районного суду міста Києва від 10 квітня 2023 року у справі № 759/2819/23 набрала законної сили.

Не зважаючи на це, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне право порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 02.08.2023 року серії ЕАС № 7446364, складеною інспектором БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області рядовим поліції Сокологорським Вадимом Сергійовичем позивача, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом в той час, як він нібито був позбавлений права керування з 10.07.2023 року, і піддано стягненню у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн. 00 коп.

Крім того, в позовній заяві зазначається, що зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що в якості доказів вчинення адміністративного правопорушення до неї долучено лише відеозапис. Будь-яких письмових чи інших доказів на підтвердження факту набрання постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 10 квітня 2023 року у справі № 759/2819/23 законної сили - патрульним поліцейським не надано.

Таким чином, рядовим поліції, що склав оскаржувану постанову, не наведено в постанові доказів, на яких ґрунтується висновок поліцейського про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Більш того, зі змісту диспозиції ч. 4 ст. 126 КУпАП вбачається, що дане адміністративне правопорушення може бути вчинено особою виключно з прямий умислом - тобто особа має знати, що вона позбавлена права керування транспортним засобом, але, не зважаючи на це, вчиняє відповідні дії.

Вище за текстом вже було вказано, що і станом на момент прийняття оскаржуваної постанови поліцейського, і станом на момент подання цього адміністративного позову у відкритих джерелах відсутня будь-які інформація про завершення апеляційного перегляду справи № 759/2819/23.Так само ані позивач, ані його захисник не отримували будь-яку інформацію ячи кореспонденцію безпосередньо від Київського апеляційного суду про завершення апеляційного перегляду справи № 759/2819/23.Відтак, за таких обставин позивач не знав, не знає і це міг знати, що він можливо позбавлений керування транспортним засобом, а відповідна постанова судді суду першої інстанції - набрала законної сили.

Відповідно, у позивача не було і не могло бути умислу на порушення вимог п. 2.1 .а ПДР і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, оскаржувана постанова поліцейського в будь-якому випадку є протиправною і підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.09.2023 відкрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області, рядового поліції Батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Сокологорського Вадима Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

29.09.2024 на адресу суду від представника позивача 1 та 2, Милової Руслани Сергіївни надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_4 , в якому представник просила відмовити в позові в повному обсязі, посилаючись на наступні заперечення.

Позивача було зупинено на стаціонарному блокпості патрульної поліції на автодорозі М-03 Київ-Харків, 77 км «КП Березань».

Порядок розгляду справи при винесенні постанови ЕАС №7446364 від 02.08.2023 фіксувався нагрудною камерою №475741 працівника поліції (вказано в п. 7 оскаржуваної постанови), в той же час відповідно до підпункту п. 9 Наказу МВС України №1395 від 07.11.2015 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі»: За наявності технічної можливості матеріали про порушення правил дорожнього руху, зафіксовані за допомогою фото- і кінозйомки, відеозапису, зберігаються в підрозділі поліції в електронному вигляді протягом одного місяця з дати фіксації порушення, а у випадку наявності інформації про оскарження - протягом строку оскарження та розгляду справи.

Також представник відповідачів звертає увагу, що на момент винесення інспектором постанови, постанова Київського апеляційного суду від 10.07.2023 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП вже набрала законної сили.

Представник відповідачів вважає, що розглядаючи дану адміністративну справу, інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

21.12.2023 представник позивача Алієва Р., адвокат Пікарєва К.К. подала клопотання про витребування із Святошинського районного суду м. Києва матеріали справи про адміністративне правопорушення № 759/2819/23 стосовно ОСОБА_1 за ч.1ст. 130 КУпАП для огляду в судовому засіданні.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.12.2023 клопотання представника позивача задоволено.

22.01.2024 на адресу Червонозаводського районного суду м. Харкова із Святошинського районного суду м. Києванадійшли витребувані матеріали справи про адміністративне правопорушення № 759/2819/23.

Позивач у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про день, час та місце судового розгляду. Представник позивача у поданій заяві просить розглядати справу без участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомленісвоєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, що не з`явились, на підставі наявних в справі доказів.

На підставі ч. 9 ст. 205 цього Кодексу справа розглядається в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання технічними засобами згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України.

Суд, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом встановлено, що 02.08.2023 інспектором БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області рядовим поліції Сокологорським Вадимом Сергійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС № 7446364, якою на підставі ч. 4 ст. 126 КУпАП на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 гри. 00 коп.

З постанови вбачається, що 02.08.2023 о 15 год. 40 хв., водій керував ТЗ будучи позбавленим права керування, справа від 10.07.2023 Київським апеляційним судом 759/2819/23, чим порушив п. 2.1а ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, яка передбачає відповідальність, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, згідно Конституції та Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується не всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності.

Відповідно до ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

З постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 7446364 від 02.08.2023, видно, що ОСОБА_5 інкримінується адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. При цьому, інспектор як уповноважена особа для складення постанови за відповідне правопорушення, посилається на справу від 10.07.2023 Київським апеляційним судом 759/2819/23, як на підставу підтвердження факту позбавлення останнього права керування.

Як встановлено з наданих на запит суду матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 759/2819/23 стосовно ОСОБА_1 за ч.1ст. 130 КУпАП, постановою Святошинського районного суду м. Києва від 10.04. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погодившись із зазначеним рішення суду, представник ОСОБА_4 , адвокат Антоненко І.М. подав апеляційну скаргу.

Київським апеляційним судом повернуто апеляційну скаргу (постанова від 01.05.2023).

15.05.2023 Святошинським районним судом м. Києва направлено справу №759/2819/23 до Київського апеляційного суду для розгляду.

Київським апеляційним судом призначено до розгляду означену апеляційну скаргу на 19.06.2023, яке в подальшому відкладено за клопотанням представника ОСОБА_4 адвоката Антоненка І.М. на іншу дату, а саме на 10.07.2023-.

Постановою Київського апеляційного суду від 10.07.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Святошинського районного суду м. Києва від 10.04.2023 залишено без змін.

Відповідно до супровідного листа Київського апеляційного суду, копія постанови від 10.07.2023 у справі№759/2819/23 направлено ОСОБА_5 та його представнику 10.08.2023.

Відповідно до супровідного листа Київського апеляційного суду від 11.08.2023 матеріли справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 з постановою Київського апеляційного суду від 10.07.2023 повернуто до Святошинського районного суду м. Києва після закінчення апеляційного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що 18.08.2023 Святошинським районним судом м. Києва на запит батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області ДПП НПУ направлено копію постанови Київського апеляційного суду від 10.07.2023 за ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

Як слідує з постанови суду та видно з матеріалів справи, судовий розгляд (під час апеляційного провадження) відбувся 10.07.2023, за відсутності учасників судового розгляду. Крім того, як вбачається із постанови суду апеляційної інстанції, від представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності надійшло клопотання про відкладення судового розгляду. 10.08.2023 на поштову адресу ОСОБА_4 направлено копію постанови суду, але інформації про отримання ним даної постанови у справі не має, як і відсутнє підтвердження отримання вказаної постанови представником останнього.

Отже, судом встановлено, що на час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП, яка мала місце 02.08.2023, позивач не знав про наявність постанови суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, яка набрала законної сили.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення. Обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП є вина у формі умислу.

Кодекс України про адміністративне правопорушення визначає, що адміністративне правопорушення по своїм суб`єктивним властивостям - діяння чи бездіяльність, вчинені з певною ціллю і з певних мотивів. Ці органічно зв`язані між собою, взаємозалежні форми психічної активності створюють зміст суб`єктивної сторони правопорушення. Вина це є психічне ставлення особи в формі умислу або необережності до своїх дій і їх наслідкам. Вина - це обов`язкова умова адміністративної відповідальності.

Умисел - це відношення пізнавальної можливості і волі суб`єкта до вчиненого ним діяння. Його обов`язкові елементи, це повне усвідомлення протиправності скоєного діяння в його юридичних і соціально-побутових особливостях, передбачення антигромадських результатів свого діяння (бездіяльності), бажання або усвідомлене допущення настання вказаних наслідків. Відсутність умислу і необережності засвідчують про випадок - такому збігу життєвих обставин, при яких особа не усвідомлювала і не могла усвідомлювати властивостей вчиненого або не передбачала і не могла передбачати наслідків вчиненого діяння. Випадок і вина - це категорії взаємовиключні, а тому вчинення діяння або бездіяльності випадково не є умовою адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.10КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З наданих пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що викладені у позовній заяві та обставин справи, встановлених судом, вбачається, що вини у формі умислу або необережності станом на час складання оскаржуваної постанови 02.08.2023 у ОСОБА_2 не було.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно з статтею 31 Закону, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п.10 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до постанови Верховного Суду № 177/525/17 від 08.07.2020 навіть сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

У справі "Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії" Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характерКодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, з огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю, а постанова про накладення адміністративного стягнення скасуванню.

Відповідно до а.1 ч.1ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 19, 62 Конституції України, статтями 71-74, 77, 90, 205, 242, 244 - 246, 268, 286, 272, 293, 295 КАС України, статтями 7, 9, 126, 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області, рядового поліції Батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Сокологорського Вадима Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову серії ЕАС № 7446364 від 02.08.2023, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 536 грн. 80 коп. понесених судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, посвідка на постійне місце проживання № НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

відповідач 1: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, .

відповідач 2: Батальйон патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області, місцезнаходження за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, вул. Кошового, буд. 4.

відповідач 3: рядовий поліції Батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Сокологорський Вадим Сергійович, адреса: Київська обл., м. Бориспіль, вул. Кошового, буд. 4, РНОКПП: невідомий.

Суддя: В.В. Барабанова