Справа № 280/4825/23
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2024 року м. Дніпросправа № 280/4825/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Коршуна А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2023 року

у адміністративній справі № 280/4825/23 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2023 року частково задоволено адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, визнано протиправним та скасовано рішення Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області «Про відмову у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» від 23.03.2023 № 24, та зобов`язано Долинську сільську раду Запорізького району Запорізької області повторно розглянути заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) кадастровий номер :03:001:0200 площею 16,3400 га, розташованої на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населених пунктів для рибогосподарських потреб, з урахуванням висновків суду, і відмовлено у задоволенні решти позовних вимог. Також на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області стягнуто судові витрати зі сплати судового збору сумі 2684,00 грн.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку відповідачем по справі з підстав неправильно застосування норм матеріального права, а також не відповідності обставинам справи висновків суду, у зв`язку з чим просить скасувати вказане рішення суду та відмовити у задоволені вимог позивача у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення відповідача не містить висновку щодо конкретного порушення позивачем положень статті 55 Закону України «Про землеустрій» № 858-IV, а в основу висновків суду про протиправність спірного рішення покладено тільки те, що відповідно до ч.9 ст.186 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади органам місцевого самоврядування, іншим суб`єктам, визначеним цією статтею, при погодженні та затвердженні документації із землеустрою забороняється вимагати: проведення будь-яких обстежень, експертиз чи робіт, а всупереч вказаних положень та вимог Закону України «Про землеустрій» і ч.10 ст.186 Земельного кодексу України висновки суду не містить посилання на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, яким не відповідає технічна документація, що ставить позивача у становище правової невизначеності, не дозволяючи належним чином усунути недоліки. Також у рішенні не зазначено вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку.

Відповідач акцентує увагу апеляційного суду на тому, що Долинською сільською радою питання про розгляд заяви ФОП ОСОБА_1 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 16,3400 га (кадастровий номер :03:001:0200), розташованої на території Долинської сільської ради Запорізької області за межами населених пунктів, для рибогосподарських потреб - було винесено повторно на двадцять другу чергову сесію восьмого скликання на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду Запорізької області від 20.05.2022 по справі № 280/211/22.

Відповідач вважає, що ним дотримано вимоги Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст.186 Земельного Кодексу України та прийнято законне та обґрунтоване рішення від 23.03.2023 №24 відмовлено у затвердженні технічної документації та залишено земельну ділянку комунальної власності кадастровий :03:001:0200 площею 16,3400 га, розташовану на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населених пунктів, для задоволення суспільних потреб жителів Долинської об`єднаної територіальної громади, і підставою для цього слугувала недостовірності даних цієї документації і невідповідності вимогам Закону України «Про землеустрій», оскільки водний об`єкт на земельній ділянці, який є невід`ємною її частиною збільшився у розмірах з 9,2274 га до 10,4476 га, а його характеристики є обов`язковою складовою технічної документації (разом із площею, кадастровим номером, переліком обмежень у використанні).

Вказує, що суд першої інстанції не критично поставився до тверджень позивача про збільшення площі водного дзеркала на земельній ділянці внаслідок атмосферних явищ чи за рахунок підземних вод, що могло бути тимчасовим явищем, оскільки при розгляді зазначеної технічної документації сільською радою встановлено, що відповідно до проведеної геодезичної зйомки водний об`єкт на земельній ділянці кадастровий номер :03:001:0200 збільшився в розмірах з 9,2274 га до 10,4476 га, і на переконання відповідача вказані твердження позивача є надуманими, має характер припущення, а відмінність від даних щодо площі ставка більш ніж на 1 га у порівнянні із зазначеною у технічній документації, що вочевидь ставить під сумнів її достовірність,

На переконання відповідача, він у даному спірному випадку правомірно скористався передбаченими статтями 12 та 186 Земельного кодексу України повноваженнями щодо перевірки достовірності поданої на розгляд та затвердження технічної документації із землеустрою, провівши відповідне виїзне обстеження та геодезичну зйомку земельної ділянки із залученням ліцензіата (землевпорядника). Зазначене підтверджено результатами проведеного 19.11.2021 виїзною комісією Долинської сільської ради обстеження спірної земельної ділянки, під час якого встановлено, що: спірна земельна ділянка має розширені межі (водний об`єкт збільшився з 9,2274 га до 10,4476 га), у хвостовій частині розташованого на ній водного об`єкта проводяться земляні роботи щодо розширення останнього; на всіх під`їздах до водного об`єкта встановлені закриті шлагбауми, які перешкоджають вільному доступу до нього; ОСОБА_1 продовжує здійснювати господарську діяльність на водному об`єкті без будь-яких правовстановлюючих документів, що є порушенням вимог ст.ст. 60, 61 Земельного кодексу України, ст.ст. 86, 88, 89 Водного кодексу України, та ст.ст. 25, 34 Закону України «Про оренду землі».

Вказані порушення не спростовується посиланням позивача на те, що ним отримано розпорядження голови Запорізької обласної державної адміністрації щодо надання йому дозвіл на виготовлення технічної документації, оскільки виходячи з правової позиції Верховного Суду «отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її власність. А відмова особі у наданні земельної ділянки, яка висловлена шляхом відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо її відведення, сама по собі не є порушенням цивільного права цієї особи за відсутності обставин, які свідчать про наявність в неї або інших заінтересованих осіб відповідного речового права щодо такої земельної ділянки». Тобто, отримане позивачем розпорядження облдержадміністрації ще не породжує у позивача права на цю земельну ділянку, аналогічний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного суду 03.10.2018 року у справі №820/4149/17 (провадження №11-759апп18), що у сукупності і було покладено в основу оскаржуваного рішення відповідача, проект якого попередньо погоджено рішенням постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток історичного середовища та благоустрою (копію протоколу засідання комісії долучено до справи).

Відповідно, недостовірність поданої позивачем технічної документації із землеустрою згідно ч.8 ст.186 Земельного кодексу України є підставою для відмови у її затвердженні через невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, що також може тягнути за собою наслідки у вигляді недоотримання орендної плати за користування земельною ділянкою

Крім того, відповідач звертає увагу апеляційного суду на те, що у Господарському суді Запорізької області перебувають справи № 908/803/22 та № 908/840/22 за позовом заступника Запорізької обласної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зобов`язання повернути земельну ділянку площею 16,3400 га, у зв`язку з закінченням строку дії договору оренди та про зобов`язання повернути водний об`єкт. Оскільки спірна земельна ділянка перебувала в користуванні фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з 7 травня 2008 року до 7 травня 2020 року на підставі договору оренди землі від 05.04.2008 року, зареєстрованого у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при державному комітету України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.05.2008 за № 01, а на новий строк (після його закінчення 07.05.2020 року) договір оренди не поновлювався і відповідно згідно ст.31 Закону України «Про оренду землі» припинився у зв`язку з закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар зобов`язаний повернути земельну ділянку, що стало підставою для повідомлення позивача листом Долинської сільської ради від 26.10.2021 № 06-24/1899 для прибуття до сільської ради для підписання акту прийому-передачі земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0200 загальною площею 16,3400 га, в тому числі під водою - 9,2274 га, прибережна захисна смуга (пасовища) - 6,0126 га, під дамбою - 1,100 га, яка знаходиться за межами населеного пункту с. Нижня Хортиця Запорізького району Запорізької області, у зв`язку із закінчення строку дії договору оренди, і вказаний лист сільської ради не є відповіддю на заяву позивача щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначила, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, було порушено норми матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних та прийняти в цій частині нове - про задоволення її позовних вимог в повному обсязі.

В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши за матеріалами справи повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та застосування до них норм матеріального права, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ФОП ОСОБА_1 у липні 2021 року звернувся до Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 16,3400 га (кадастровий номер :03:001:0200) розташованої на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населених пунктів для рибогосподарських потреб, яка була розроблена на підставі розпорядження голови Запорізької облдержадміністрації від 26.04.2021 №289 «Про надання фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 16,3400 га для рибогосподарських потреб».

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.05.2022 по справі № 280/211/22, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.12.2022 р. було визнано протиправною бездіяльність Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області щодо неприйняття рішення за заявою ФОП ОСОБА_1 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 16,3400 га

23.03.2023 рішенням двадцять другої чергової сесії восьмого скликання Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області №24 відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з підстави того, що технічна документація із землеустрою є недостовірною, оскільки площа розташованого на ній водного об`єкту фактично збільшилася з 9,2274 до 10,4476 га, а відтак зазначена технічна документація не відповідає вимогам ст.ст. 6, 28, 29, 55 Закону України «Про землеустрій».

Вважаючи протиправним рішення відповідача про відмову у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), позивач звернувся до суду з даним позовом під час вирішення по суті якого судом першої інстанції було процитовано положення до ст.3, ст.116, ч.1 ст.122, ч.1 ст.123 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття спірного у цій справі рішення), якими прописано процедуру набуття права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування, а рішення відповідним органом приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Також судом першої інстанції узято до уваги положення п.5 ч.5 ст.186 Земельного кодексу України, якими встановлено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) затверджується у разі передачі на підставі такої документації земельної ділянки у власність та користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування - рішенням таких органів, а в інших випадках - власником (розпорядником) земельної ділянки, а щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, що перебуває у користуванні, - землекористувачем.

При цьому, судом першої інстанції акцентовано увагу на тому, що відповідно до ч.8-10 ст.186 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації, а при погодженні та затвердженні документації із землеустрою забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до складу документації із землеустрою, визначеного Законом України "Про землеустрій"; надання погодження документації із землеустрою будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами чи організаціями, погодження яких не передбачено цією статтею; проведення будь-яких обстежень, експертиз чи робіт. А кожен орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, інший суб`єкт, визначений цією статтею, розглядає та погоджує документацію із землеустрою самостійно та незалежно від погодження такої документації іншими органами.

Також суд першої інстанції звернув увагу на те, що висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію. Повторна відмова у погодженні або затвердженні документації із землеустрою допускається лише у разі, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому висновку (рішенні), а також якщо підстава для відмови виникла після надання попереднього висновку (рішення). Повторна відмова у погодженні або затвердженні не позбавляє розробника документації із землеустрою права усунути недоліки такої документації та подати її на погодження або затвердження.

Посилаючись на положення п.34 ч.1 ст.26, ч.1 та ч.2 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» суд наголосивши на тому, що питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради зазначив, що надання у користування земельної ділянки здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), і в цьому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу. При цьому затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється рішенням уповноваженого органу у разі передачі на підставі такої документації земельної ділянки у власність та користування, а підставою для відмови у затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

З урахуванням наведених положень, суд першої інстанції вирішуючи спір у цій справі виходив з того, що спірним рішенням відмовлено позивачу у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з підстави того, що технічна документація із землеустрою є недостовірною, оскільки площа розташованого на ній водного об`єкту фактично збільшилася з 9,2274 до 10,4476 га, а відтак зазначена технічна документація не відповідає вимогам ст.ст. 6, 28, 29, 55 Закону України «Про землеустрій» № 858 (далі Закон № 858).

Задовольняючи вимоги позивача у цій справі, суд першої інстанції цитуючи положення ст.ст. 6, 28, 29 Закону України «Про землеустрій», з урахуванням змісту ст.1 цього Закону визнав, що оскаржуване рішення відповідача не містить висновку відповідача щодо конкретного порушення позивачем положень статті 55 Закону № 858, якою визначено, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача, та включає: а) завдання на складання технічної документації із землеустрою; б) пояснювальну записку; в) матеріали топографо-геодезичних робіт; г) кадастровий план земельної ділянки; ґ) перелік обмежень у використанні земельної ділянки; д) відомості про встановлені межові знаки.

Отже, враховуючи положення ч.1 ст.26 та ст.31 Закону № 858 суд першої інстанції акцентував увагу на тому, що в спірному у цій справі рішенні відповідачем зазначено про збільшення площі водного об`єкту розташованого на земельній ділянці, що встановлено під час здійснення геодезичної зйомки та обстеження земельних ділянок. Разом з тим, суд зазначив, відповідно до ч.9 ст.186 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, іншим суб`єктам, визначеним цією статтею, а при погодженні та затвердженні документації із землеустрою забороняється вимагати проведення будь-яких обстежень, експертиз чи робіт.

Оцінюючи оскаржуване рішення Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області «Про відмову у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» від 23.03.2023 № 24, суд першої інстанції керуючись ч.2 ст.2 КАС України та звертаючи увагу на те, що критерій «прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії» відображає принцип обґрунтованості рішення або дії, і відповідно, вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації, і для цього він має ретельно зібрати та дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами, так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи, а несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Аналізуючи наведені положення, суд першої інстанції саме і дійшов висновку, що закон наділяє відповідача правом відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою лише в разі невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що рішення про відмову у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію. Відповідно, судом першої інстанції наголошено, що оскаржуване рішення відповідача всупереч вимог ч.10 ст.186-1 Земельного кодексу України не містить посилання на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, яким не відповідає технічна документація, також у рішенні не зазначено, вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку, а відтак таке рішення ставить позивача у становище правової невизначеності, не дозволяючи належним чином усунути недоліки, які не визначені у рішенні.

Судова колегія погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, оскільки за загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття, і відповідно, невиконання суб`єктом владних повноважень законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії свідчить про його протиправність.

Погоджується колегія суддів також з критичною оцінкою судом першої інстанції доводів відповідача про порушення позивачем вимог ст.ст.60, 61 Земельного кодексу України, ст.ст. 86, 88, 89 Водного кодексу України, ст.ст.25, 34 Закону України «Про оренду землі», оскільки, виїзною комісією Долинської сільської ради 19.11.2021 проведено обстеження спірної земельної ділянки, під час якого встановлено наступне: спірна земельна ділянка має розширені межі (за інформацією сільради водний об`єкт збільшився з 9,2274 га до 10,4476 га), в хвостовій частині розташованого на ній водного об`єкта проводяться земляні роботи щодо розширення останнього; на всіх під`їздах до водного об`єкта встановлені закриті шлагбауми, які перешкоджають вільному доступу до нього, а ФОП ОСОБА_1 продовжує здійснювати господарську діяльність на водному об`єкті без будь-яких правовстановлюючих документів.

Оскільки перелічені у попередньому абзаці обставини не були покладені в основу оскаржуваного рішення Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області «Про відмову у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» від 23.03.2023 № 24, то і відповідно, зазначені відповідачем підстави не можуть бути підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою, тому вказане рішення Долинської сільської ради підлягає скасуванню з підстав його необґрунтованості, а позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 правильно задоволено судом першої інстанції частково, з зобов`язанням відповідача повторно розглянути заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) кадастровий номер :03:001:0200 площею 16,3400 га, розташованої на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населених пунктів для рибогосподарських потреб, з урахуванням результатів перевірки наявності чи відсутності усіх названих судом першої інстанції підстав, що належить до повноважень відповідача та не входить до предмету судової перевірки у даній справі.

Тобто, колегія суддів вважає, що відповідач повно розглядаючи заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) кадастровий номер :03:001:0200 площею 16,3400 га, розташованої на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населених пунктів для рибогосподарських потреб має право та зобов`язаний перевірити і врахувати усі зазначені у цій справі обставини відповідності/невідповідності вимогам ст.ст. 6, 28, 29, 55 Закону України «Про землеустрій» наданої позивачем на затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), у тому числі відповідності/невідповідності технічної документації із землеустрою в частині площі розташованого на цій земельній ділянці водного об`єкту фактично збільшилася з 9,2274 до 10,4476 га, та інших обставин, які мають братися до уваги органом місцевого самоврядування під час вирішення питання про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З урахуванням викладеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що такий спосіб захисту, як зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

У даній справі з метою захисту порушеного права позивача ефективним та належним, за встановлених обставин, є такий спосіб захисту порушених прав, як зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) кадастровий номер :03:001:0200 площею 16,3400 га, розташованої на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населених пунктів для рибогосподарських потреб.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019р. по справі за №814/1959/17, від 28.11.2022р. по справі №420/3040/19.

На підставі вказаного, апеляційний суд вважає, що у даному випадку позовні вимоги в частині зобов`язання затвердити проект землеустрою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) кадастровий номер :03:001:0200 площею 16,3400 га, розташованої на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населених пунктів для рибогосподарських потреб є передчасними.

Підсумовуючи вищевикладене у сукупності, колегія суддів керуючись положеннями п.1 ч.1 ст.315 та ст.316 КАС України вважає за необхідне залишити апеляційні скарги без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя А.О. Коршун