Справа № 200/6462/23
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 року Справа№200/6462/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність щодо не поновлення щомісячних страхових виплат, призупинених з 01.10.2022;

скасувати рішення чи постанову в разі їх прийняття про припинення щомісячних страхових виплат з 01 жовтня 2022 року по страховому випадку трудового каліцтва;

зобов`язати поновити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат в розмірі 2477,73 грн та виплатити заборгованість по ним з 01.10.2022 з врахуванням перерахунку з 01.03.2023;

допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження страхових виплат у межах суми щомісячної страхової виплати в розмірі 2477,73 грн;

встановити судовий контроль.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що є одержувачем страхових виплат безстроково. Щомісячні страхові виплати припинені з 01.10.2022 з невідомих позивачу причин та не сплачуються до теперішнього часу. Позивач вважає, що невиплата відповідачем соціальних страхових сум є безпідставною, порушує його конституційне справо, у зв`язку з чим звернувся до суду із позовом.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2023 року позовна заява залишена без руху.

Ухвалою від 08 грудня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, в тому числі, розумні строки розгляду справи судом. Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. За визначенням пункту 11 частини першої статті 4 КАС України розумний строк - найкоротший строк розгляду і вирішення адміністративної справи, достатній для надання своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту порушених прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Тому, відповідно до наведених норм, справа розглянута впродовж розумного строку, необхідного для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, враховуючи обставини здійснення судочинства в умовах збройної агресії проти України.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, де не заперечив право позивача на отримання соціальних виплат. Повідомив, що позивач перебував на постійному обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ворошиловському районі м. Донецька, як внутрішньо переміщена особа - у Добропільському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

Зазначив, що страхові виплати припинено за результатом перевірки в рамках Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат» від 03 грудня 2019 року № 324-IX встановлена наступна невідповідність за даними Державної прикордонної служби, ОСОБА_1 29.10.2021 перетнув через пункт перетину «Гоптівка» державний кордон України, вибувши на територію російської федерації. Інформація про повернення на територію України на час проведення поточної верифікації відсутня.

Оскільки позивач не звернувся із заявою про поновлення страхових виплат, враховуючи обставини збройної агресії, відповідач діяв в межах, на підставі та у спосіб, визначений чинним законодавством України, тому відсутня протиправність в діях органу Фонду та вина в неотриманні позивачем сум страхових виплат. Підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянином України та зареєстрований за адресом: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .

Відповідно до довідки від 18.11.2014 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичним місцем проживанням позивача є: АДРЕСА_2 .

Згідно з довідкою МСЕК № 037404 від 25.112009 позивач є особою з інвалідністю 3 групи безстроково.

Відповідно до постанови від 19.10.2022 № 14016/99307/20391/24 Добропільським міським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахування щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 припинено (затримано) з 01 жовтня 2022 року відповідно до п.1 ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

На звернення представника позивача щодо підстав припинення та поновлення страхових виплат відповідач надав відповідь від 13.10.2023, в якій повідомив, що ОСОБА_1 нарахування страхових виплат після зупинення не проводилось. Зазначено про необхідність засвідчення звернення кваліфікованим електронним підписом.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не поновлення страхових виплат, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам з урахуванням встановлених обставин справи, суд зазначає, що статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 3 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1105-XIV від 23.09.1999 року (далі - Закон № 1105-XIV) особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 3 Закону №1105-XIV визначені принципи, на яких здійснюється соціальне страхування, зокрема законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав (підпункти 1, 3 частини 1 статті 3).

Згідно з частиною 1 статті 46 Закону № 1105-XIV страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

З матеріалів справи випливає, що виплата страхових виплат позивачу припинена на весь час проживання потерпілого за кордоном відповідно до п.1 ч.1 ст. 46 Закону № 1105, що підтверджується постановою від 19.10.2022 № 14016/99307/20391/24 Добропільського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який відповідними указами продовжено і діє дотепер.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 цього Указу Кабінету Міністрів України невідкладно забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

За статтею 1, частиною 2 статті 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

В умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені частиною другою статті 64 Конституції України.

Згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Право громадян на соціальний захист гарантоване ст. 46 Конституції України, яка у частині 2 статті 64 Конституції України не передбачена, з огляду на що в умовах воєнного або надзвичайного стану таке право може бути обмежено.

Судом враховано правову позицію Верховного суду в постанові від 1 грудня 2022 року у справі №580/2869/22.

За преамбулою Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат» від 03.12.2019 року № 324-ІХ (далі - Закон №324-ІХ) цей Закон визначає правові та організаційні засади здійснення верифікації та моніторингу державних виплат в Україні. Метою цього Закону є підвищення адресності державних виплат, сприяння розбудові системи соціального забезпечення, а також забезпечення ефективного використання бюджетних коштів.

Згідно ст. 1 Закону № 324-ІХ верифікація - комплекс заходів щодо збору та перевірки достовірності інформації, що визначена законодавством для призначення, нарахування та/або здійснення державних виплат і впливає на визначення права на отримання та розмір таких виплат, а також виявлення невідповідності даних у автоматизованих інформаційних системах, реєстрах, базах даних; державні виплати - пенсії, допомоги, пільги, субсидії, соціальні стипендії, інші виплати, що здійснюються за рахунок коштів державного, місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування; моніторинг - систематична діяльність з проведення аналізу інформації, отриманої під час верифікації, та аналізу результатів верифікації; орган, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат, - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику; органи, що здійснюють державні виплати, - розпорядники бюджетних коштів, інші органи, установи та організації, що призначають, нараховують та/або здійснюють державні виплати; реципієнти - фізичні особи, яким призначено, нараховано та/або здійснено державні виплати, а також фізичні особи, які звернулися за призначенням державних виплат.

За п.1 ч. 1 ст.4 Закону № 324-ІХ завданнями органу, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат, є здійснення верифікації достовірності інформації, поданої реципієнтами під час призначення, нарахування та/або здійснення державних виплат, що впливає на визначення права на отримання та розмір державних виплат.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону № 324-ІХ верифікація державних виплат здійснюється в інформаційно-аналітичній платформі шляхом застосування комплексу заходів із збору, проведення аналізу та порівняння параметрів інформації, отриманої від суб`єктів надання інформації, за кожним реципієнтом з подальшим визначенням відповідності інформації визначеним законодавством вимогам, що впливають на визначення права на отримання та розмір державних виплат, а також виявлення невідповідності даних у автоматизованих інформаційних системах, реєстрах, базах даних.

За ст. 16 Закону № 324-ІХ за результатами верифікації орган, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат, надає органам, що здійснюють державні виплати, підтвердження відповідності наданої реципієнтом інформації вимогам законодавства, що впливають на визначення його права на отримання та розмір державних виплат, під час здійснення превентивної верифікації або рекомендації щодо: 1) проведення додаткової перевірки інформації, що містить невідповідності; 2) усунення невідповідностей даних у автоматизованих інформаційних системах, реєстрах, базах даних, володільцем, розпорядником та/або адміністратором яких є орган, що здійснює державні виплати.

Орган, що здійснює державні виплати, опрацьовує отримані рекомендації у строк, що не перевищує 15 робочих днів з дня їх отримання.

За результатами опрацювання наданих рекомендацій орган, що здійснює державні виплати, приймає рішення щодо: 1) призначення (перерахунку) державної виплати; 2) припинення нарахування та/або здійснення державної виплати; 3) поновлення нарахування та/або здійснення державної виплати; 4) усунення невідповідностей даних у автоматизованих інформаційних системах, реєстрах, базах даних, володільцем, розпорядником та/або адміністратором яких є орган, що здійснює державні виплати.

Прийняття рішення про припинення державних виплат, а також про перегляд розміру або строку їх призначення приймається органом, що здійснює державні виплати, відповідно до законодавства, що регламентує здійснення державних виплат.

Згідно пункту 1.12 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 №11, у разі надходження рекомендацій Міністерства фінансів України за наслідками проведеної верифікації страхових виплат нарахування страхових виплат припиняється до завершення перевірки правомірності призначеної страхової виплати. У разі підтвердження інформації щодо неправомірно призначеної виплати видається постанова про відмову у страховій виплаті. Якщо інформація Міністерства фінансів України не підтверджується, нарахування виплат відновлюється з моменту припинення.

Надходження рекомендацій Міністерства фінансів України за наслідками проведеної верифікації страхових виплат стало підставою для припинення (зупинення) нарахування позивачу страхових виплат, що відповідає вимогам законодавства та необхідно для завершення перевірки правомірності призначеної страхової виплати.

Підставою для затримання виплати позивачу страхових виплат слугувало повідомлення Міністерства фінансів України за даними Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо перетину кордону у якій зазначено, що ОСОБА_1 виїхав за кордон 29.10.2021 через пункт перетину Гоптівка, та станом на 06.10.2022 (дату отримання інформації) до України не повертався. Вказане підтверджується даними з особової справи позивача, відзивом на позовну заяву та не спростовано позивачем шляхом надання на адресу суду будь яких доказів стосовно місцезнаходження позивача на території України.

Таким чином, підстави, зазначені відповідачем, є передбаченими законом підставами для припинення виплат.

Щодо осіб, які виїхали за межі України, на час виникнення спірних правовідносин застосовувалася стаття 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (натепер це стаття 40 цього ж Закону) та Порядок здійснення страхових виплат, призначених у зв`язку з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, які спричинили втрату працездатності, особам, що виїхали за межі України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 9 серпня 2001 року № 998, який є чинним натепер.

Цей Порядок застосовувався та застосовується у разі, якщо міжнародними договорами України не встановлено інші правила здійснення страхових виплат, призначених у зв`язку з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, які спричинили втрату працездатності, особам, що виїхали на постійне місце проживання за межі України (далі - потерпілий).

За п.п. 4-6 Порядку № 998 для перерахування (переказу) відповідних грошових сум потерпілий подає Фонду: а) заяву за формою, що затверджується Фондом, із зазначенням способу перерахування (переказу) грошових сум; б) довідку дипломатичного представництва або консульської установи України про постійне місце свого проживання за кордоном.

Страхові виплати потерпілий одержує за своїм вибором шляхом: а) перерахування грошових сум на його рахунок, відкритий у банківській установі на території України; б) перерахування грошових сум на його рахунок у кредитній установі країни його постійного проживання за межами України; в) поштового переказу грошових сум на адресу потерпілого в країні його постійного проживання, якщо Україною укладено з нею угоду про обмін поштовими грошовими переказами.

Страхові виплати здійснюються за умови подання потерпілим Фонду щороку в грудні свідоцтва, яким засвідчується факт перебування потерпілого в живих, виданого відповідно до законодавства України дипломатичним представництвом або консульською установою України.

Замість зазначеного свідоцтва потерпілий може подати Фонду документ, яким засвідчується факт перебування потерпілого в живих, виданий відповідною місцевою установою згідно із законодавством країни проживання потерпілого і легалізований в установленому порядку дипломатичним представництвом чи консульською установою України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Легалізований документ подається до Фонду разом з перекладом його українською мовою. Переклад засвідчується в дипломатичному представництві чи консульській установі України за місцем постійного проживання потерпілого або в нотаріальному порядку на території України.

У разі ненадходження зазначеного документа в установлений термін перерахування (переказ) сум страхових виплат потерпілому зупиняється до його надходження.

З 1 січня 2023 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2022 року № 1350, якою, в тексті цього Порядку слово «Фонд» в усіх відмінках замінено словами «Пенсійний фонд України» у відповідному відмінку.

Отже суд зауважує, що позивач не позбавлений права на відновлення щомісячних страхових виплат в разі їх правомірного призначення, в тому числі, шляхом звернення позивача до відповідного територіального органу Пенсійного фонду України, що правильно було роз`яснено у відповіді на звернення позивача стосовно підстав припинення виплат.

Суд зазначає, що стороною позивача не надано жодного доказу на спростування інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України про перетин ним кордону України 29.10.2021, як і не пред`явлено відмітки в закордонному паспорті про повернення позивача в Україну, не надано доказів місцезнаходження позивача на території України та звернення позивача до територіального органу Пенсійного фонду України для поновлення щомісячних страхових виплат.

Право позивача на вільний вибір місця проживання в Україні відповідачем не порушено.

Таким чином, постанову Добропільського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 19.10.2022 № 14016/99307/20391/24, якою затримано нарахування та виплату позивачу щомісячних страхових виплат з 01.10.2022, прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Передбачених законом підстав для поновлення відповідачем таких виплат стороною позивача не надано, через що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Через відмову у позові суд не здійснює розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 2, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення виготовлений та підписаний в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Г.А. Чекменьов