Справа № 149/637/24
Суддя: Гончарук-Аліфанова О. Ю.
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/637/24
Провадження №2-а/149/12/24
РІШЕННЯ

Іменем України

14.03.2024 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Гончарук-Аліфанової О. Ю.,

при секретарі Зоріній О. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Костюка Сергія Миколайовича до ПОГ СПОГ ВВГ Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області Сташка Віталія Петровича, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Костюк С. М. звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ПОГ СПОГ ВВГ Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області Сташка В. П., ГУНП у Вінницькій області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою ПОГ СПОГ ВВГ Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області Сташка В. П. серія БАД № 284920 від 16 лютого 2024 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, за те, що 16 лютого 2024 року о 23:25 год. в м. Хмільник по вул. І. Богуна, позивач, керуючи транспортним засобом "Mercedes-Benz", д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знака 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено", а саме здійснив проїзд без повної зупинки, чим порушив п. 8.4 ПДР України, та накладено на нього адміністративне стягнення в розмірі 340 грн. Представник позивача стверджує, що обставини зазначені в постанові не відповідають вимогам закону та дійсним обставина події, оскільки позивач під час руху по вул. І. Богуна дотримався усіх вимог ПДР України, а на момент зупинки його транспортного засобу поліцейським з`ясовувалось питання саме належного освітлення заднього номерного знака транспортного засобу. В подальшому, поліцейським без належного розгляду справи, було винесено оскаржувану постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП, в якій позивачу інкримінується вчинення правопорушення о 23:25 год. по вул. І. Богуна, тоді як постанову винесено о 23:30 год. по просп. Свободи. Враховуючи викладене, представник позивача просив визнати протиправною та скасувати вказану постанову, а також стягнути із ГУНП у Вінницькій області судові витрати із сплати судового збору та витрат на професійну правову допомогу.

Ухвалою суду від 01 березня 2024 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників. Відповідачам визначено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

06 березня 2024 року ПОГ СПОГ ВВГ Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області Сташко В. П. надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого у задоволені позову просив відмовити. Так, стягнення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, накладено у межах наданих поліцейському повноважень, під час виконання службових обов`язків та були здійсненні у відповідності до вимог чинного законодавства України, зафіксовані у постанові про накладення адміністративного стягнення серія БАД № 284920 від 16 лютого 2024 року.

08 березня 2024 року ГУНП у Вінницькій області надало відзив на позовну заяву, який є аналогічним до змісту відзиву, наданого ПОГ СПОГ ВВГ Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області Сташком В. П.

Беручи до уваги, що сторони повідомлені про розгляд справи в порядку ст. 268 КАС України, клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін до суду не надійшло, розгляд справи проводився у спрощеному провадженні без виклику сторін, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 286 КАС України.

Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Так, ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність зокрема за порушення вимог дорожніх знаків.

Згідно постанови про адміністративне правопорушення серія БАД № 284920 від 16 лютого 2024 року, постановленої ПОГ СПОГ ВВГ Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області Сташком В. П., 16 лютого 2024 року о 23:25 год. в м. Хмільник по вул. І. Богуна, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем "Mercedes-Benz", д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знака 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено", а саме здійснив проїзд без повної зупинки, порушивши п. 8.4 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року по справі №743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17, від 23 жовтня 2019 року по справі №357/10134/17.

На підтвердження вчинення позивачем вказаного правопорушення, у встановлений судом строк, відповідачами не було надано до суду жодного доказу.

При цьому, суд враховує, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17.

Принцип презумпції невинуватості полягає у тому, що саме поліцейський має довести скоєння адміністративного правопорушення. Водій не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Всі дії працівників поліції мають відповідати вимогам законодавства, так як докази, отримані незаконним шляхом, не мають юридичної сили.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачами не надано жодних об`єктивних і беззаперечних доказів, які б підтверджували наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стаття 247 КУпАП зазначає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю зокрема за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ПОГ СПОГ ВВГ Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області Сташко В. П. при прийнятті оскаржуваної постанови порушив зазначені вище норми КУпАП, доказів винуватості позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та правомірності рішення поліцейського, суду не надано, вимоги позивача щодо скасування постанови знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому позов підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем понесено судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 484,48 грн (а.с. 6), та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн (а.с. 23-28), а тому дані витрати у відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають стягненню з ГУНП у Вінницькій області на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 122, 251, 280 КУпАП, ст. ст. 77, 79, 132, 134, 139, 162, 205, 246, 250, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Скасувати постанову серія БАД № 284920 від 16 лютого 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі - закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 (сорок вісім) копійок, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду апеляційним судом апеляційної скарги.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Костюк Сергій Миколайович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ТР № 000408 від 12 грудня 2019 року.

Відповідачі:ПОГ СПОГ ВВГ Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області Сташко Віталій Петрович, адреса: вул. Небесної Сотні, 47, м. Хмільник Вінницької області.

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, , адреса: вул. Театральна, 10, м. Вінниця, 21050.

Суддя:/підпис/

З оригіналом вірно: