Справа № 367/443/22
Суддя: Кравчук Ю. В.
Дата ухвалення: 2024-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 367/443/22
Провадження №2-а/367/47/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

30 січня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Яцун А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Відділення № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції Дідура Віктора Вікторовича, Головного управління Національної поліції в Київській області, треті особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , Бучанське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, -

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до інспектора СРПП Відділення № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції Дідура Віктора Вікторовича, Головного управління Національної поліції в Київській області, треті особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , Бучанське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, в якому просить визнати протиправними дії Інспектора СРПП Відділення №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції Дідура Віктора Вікторовича щодо зупинки автомобіля АА 3089 ТК, складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії БАВ № 610257 від 10 січня 2022 року щодо транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1 та акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 10 січня 2022 року; визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 610257 від 10 січня 2022 року щодо транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП. Визнати протиправним та скасувати акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 10 січня 2022 року щодо транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1 . Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань витрати зі сплати судового збору, суму сплаченого штрафу, витрати на оплату професійної правничої допомоги. Позивач зазначає, що 10 січня 2022 року о 16 годині 15 хвилин, в м. Буча по вул. Нове Шосе, керуючи автомобілем Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1 , його було зупинено патрульною поліцією. Проте, позивач зазначає, що інспектор поліції не представився та не повідомив причину зупинки транспортного засобу, але попросив надати посвідчення водія.

Позивач стверджує, що на його неодноразові прохання щодо пред`явлення відповідних документів, один із працівників показав службове посвідчення та повідомив його про те, що відносно нього буде складено постанову про адміністративне правопорушення у зв`язку з переобладнанням автомобіля.

Позивач зазначає, що потім йому повідомили, що автомобіль підлягає тимчасовому затриманню. Однак, зазначає, що йому не було повідомлено про підстави затримання автомобіля.

Позивач стверджує, що йому було вручено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 610257 від 10 січня 2022 року щодо транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1 та акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 10 січня 2022 року. Позивач звертає увагу суду, що його авто було переміщене евакуатором на спеціальний майданчик по зберіганню тимчасово вилучених транспортних засобів, який знаходиться по вулиці Свято-Покровській, №215,смт Гостомель, Київської області.

Позивач наголошує, що 10 січня 2022 року о 23 годині 00 хвилин в його автомобілі спрацювала сигналізація на відкриття автомобіля та він прибув на спеціальний майданчик по зберіганню тимчасово вилучених транспортних засобів і виявив зняті клеми з акумулятора та те, що в його автомобілі відключено сигналізацію, у зв`язку з чим він викликав поліцію.

Позивач зазначає, що 11 січня 2022 року він сплатив штраф та вартість евакуації, зберігання у ФОП ОСОБА_2 у розмірі 1550 грн. та забрав свій автомобіль з спеціального майданчику по зберіганню тимчасово вилучених транспортних засобів. Позивач звертає увагу суду, що його автомобіль Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1 ніколи не переобладнувався, пройшов належну експертну оцінку на території України та був зареєстрований 19 липня 2018 року.

Крім того, позивач зазначає, що в постанові зазначено про недотримання ним вимог ДСТУ 3649 від 2010 року. Однак, позивач зазначає, що відповідно до п. 5.15 вищевказаних вимог засоби освітлення та світлової сигналізації повинні мати колір: ліхтар заднього ходу-білий; покажчик повороту жовтий, позаду - допускається червоний; аварійний сигнал жовтий, позаду допускається червоний; стоянковий вогонь - червоний позаду. Позивач звертає увагу суду, що його автомобіль було придбано та належним чином зареєстровано через підрозділ структури відповідача - Міністерство внутрішніх справ України, про що свідчить отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 19 липня 2018 року. Крім того, зазначає, що жодних втручань у транспортний засіб ним здійснено не було та він використовує за належністю для перевезення.

Позивач стверджує, що твердження відповідача про те, що його автомобіль був переобладнаний є безпідставними, а дії поліцейських не відповідають вимогам закону.

Позивач звертає увагу суду, що поліцейськими не враховано, що автомобілі, які пройшли державну реєстрацію, одночасно пройшли перевірку на дотримання всіх правил та стандартів. Крім того, зазначає, що його автомобіль перед первісною державною реєстрацією отримав сертифікат відповідності та вказує, що з моменту придбання автомобіля та в період його експлуатації зміни до його конструкції також не вносились.

Позивач звертає увагу суду, що поліцією не було складено акту перевірки технічного стану автомобіля та не приєднано його до постанови про притягнення до відповідальності, що автомобіль переобладнувався з моменту початку його експлуатації.

Позивач зазначає, що із спірної постанови вбачається, що підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.31.4.3. ПДР України було встановлення користування заднім світловим покажчиком повороту червоного кольору.

Однак, з вищенаведених правових норм, користування заднім світловим покажчиком повороту червоного кольору не утворює собою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, оскільки це не забороняє експлуатацію транспортного засобу.

Позивач звертає увагу суду, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП є порушення ПДР України, а не стандартів ДСТУ.

Крім того, зазначає, що будь-яких інших, належних, допустимих і достовірних доказів того, що при користуванні заднім світловим покажчиком повороту червоного кольору забороняється експлуатація транспортного засобу відповідачем надано не було. Позивач вважає, що наявні докази вказують, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1. ст. 121 КУпАП, оскільки долученими доказами до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не підтверджується та обставина, що він керував транспортним засобом за наявності технічних несправностей і невідповідності вимогам зовнішніх світлових приладів, при яких відповідно до п. 31.4.3. ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів.

16 серпня 2022 року до суду надійшли пояснення від представника Відділення поліції №1 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, в яких зазначає, що позивачу було роз`яснено причину зупинки транспортного засобу та пред`явлено посвідчення поліцейського. Крім того зазначає, що усі дії були здійсненні до відповідного законодавства та здійснена відео фіксація на нагрудну боді - камеру поліцейського. Крім того, зазначає,що при евакуюванні автомобіля транспортного засобу, позивач чинив супротив та блокував автомобіль, забирав ключі та намагався закрити автомобіль. Позивачу також було повідомлено, що в разі незгоди з постановою поліцейського, він може звернутись до суду для скасування постанови.

Представник відповідача зазначає, що в частині скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності покладається на рішення суду, в частині неправомірних дій поліцейського категорично заперечує, оскільки на місці події, знаходились свідки, а саме інший поліцейський та водій евакуатора, які можуть підтвердити, що жодного психологічного тиску стосовно позивача не вчинялося. 21 вересня 2022 року до суду надійшли пояснення від представника Головного управління державної казначейської служби України у м. Києві, в яких зазначає, що матеріали справи містять достатні докази правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а вимога позивача про закриття провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності не підлягає задоволенню, оскільки будь-яких доказів на підтвердження факту незаконного притягнення до адміністративної відповідальності позивачем долучено не було.

Крім того, зазначає, що стягнення за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача витрат зі сплати судового збору, суму сплаченого штрафу, витрат на оплату професійної правничої допомоги є неприпустимим, оскільки такі витрати підлягають відшкодуванню, якщо по справі відповідачем виступала його посадова чи службова особа. 27 червня 2023 року до суду надійшов лист від представника позивача, в якому просив долучити до матеріалів справи відеозапис події, яка відбулась 10 січня 2022 року, копію сертифікату відповідності індивідуального затвердження колісничного засобу від 13.07.2018 року та копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Крім того, зазначає, що з письмових пояснень працівника поліції вбачається, що всі дії були здійснені у відповідності до чинного законодавства та здійснено фіксацію події на нагрудну боді-камеріу поліцейського, однак відеозаписи з нагрудної камери не долучались до матеріалів справи, що позбавляє перевірити факти та обставини, які зазначає відповідач.

23 серпня 2023 року до суду надійшов лист від представника відповідача, в якому повідомляє, що надати копії відео запису з нагрудної боді - камери поліцейського неможливо, оскільки відповідно до наказу МВС № 1026 від 18 грудня 2018 року, відео з нагрудної боді - камери поліцейського зберігається протягом 30 днів.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 04 вересня 2023 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання позивач не з`явився, в матеріалах справи міститься заява, в якій позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи проводити за його відсутності та представника.

В судове засідання представник відповідача - відділення поліції №1 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області не з`явився, в матеріалах справи міститься заява, в якій,просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, повідомлялися своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення. Підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст. 55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії БАВ №610257 від 10 січня 2022 року ОСОБА_1 , 10 січня 2022 року о 16 годині 15 хвилин, керуючи автомобілем Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в Київській обл., м. Буча, по вул. Нове Шосе, в порушення вимог пунктів 31.4.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (зі змінами) переобладнаним з порушенням вимог ДСТУ 3649 від 2020 року, а саме: змінено колір зовнішнього світлового приладу/повороту з світло-жовтого кольору на червоний, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, за що його притягнуто до відповідальності у виді штрафу в дохід держави у розмірі 340 гривень.

Відповідно до акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 10 січня 2022 року автомобіль Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1 був переміщений на спеціальний майданчик по зберіганню тимчасово вилучених транспортних засобів, який знаходиться за адресою: Київська область, смт Гостомель, вул. Свято-Покровська, № 215.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Відповідно до ч.1 ст.121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів. Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України від 30 червня 1993 року № 3353 «Про дорожній рух», встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відтак, з матеріалів справи не встановлено, що позивачем порушено ч.1 ст.121 КУпАП. Представником відповідача на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, надано суду лише письмові пояснення на позов. Будь-яких інших доказів представником відповідача суду не надано.

Крім того, представником позивача долучено сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу, виданого ТОВ «Центр Авто» від 13 липня 2018 року , в якому зазначено, що автомобіль Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1 може бути зареєстрований та допущений до участі у дорожньому русі без виконання подальших процедур затвердження.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 липня 2018 року було здійснено реєстрацію автомобіля Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 10 серпня 2022 року. Відповідно до положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно із ч. ч. 1, 3-4ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За положеннями частини другоїстатті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. З аналізу вищенаведених норм закону убачається, що процесуальний обов`язок доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам передбаченим ст.ст. 283, 284 КпАП України. Зокрема у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та мотиви відхилення інших доказів на які послався правопорушник чи висловлення останніх доводів. Таким чином, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано жодних доказів про порушення позивачем ПДР України, які б могли бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП..

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є незаконною, а порушене право позивача підлягає захисту шляхом скасування останньої. Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захистправ людиниі основоположнихсвобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого. Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі. Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Отже, зазначені принципи і положення закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки належні докази у підтвердження вини позивача не надані. Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини, в рішеннях у справах "Малофєєва проти Росії" та "Карелін проти Росії" зазначив, що у випадку, коли викладена фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом. Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20 вересня 2012 року, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

За таких обставин суд приходить до висновку, що відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 121 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Виходячи з наведеного, постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 610257 від 10 січня 2022 року, винесену інспектором СРПП Відділення № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції Дідуром Віктором Вікторовичем, слід скасувати, а провадження по справі - закрити. Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП суд розглядає дану категорію справ у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Таким чином, суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та наділений повноваженнями згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, скасувати постанову і закрити справу про адміністративне правопорушення, а тому суд відмовляє в іншій частині позову щодо вимоги про визнання дій протиправними інспектора СРПП Відділення № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції Дідура Віктора Вікторовича та про визнання протиправним та скасування акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 10 січня 2022 року.

Відповідно до ст. 139 КАС України судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі Враховуючи викладене, керуючись ст. 9, 121, 222, 247, 268, 287, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 77, 242-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП Відділення № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції Дідура Віктора Вікторовича, Головного управління Національної поліції в Київській області, треті особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , Бучанське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу задовольнити частково. Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 610257 від 10 січня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції в Київській області (01601, м. Київ, вул. Володимирська15, ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) сплачений судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.В. Кравчук