Справа № 460/8996/23
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2024-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 березня 2024 року м. Рівне №460/8996/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Національної поліції в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області по особовому складу №31 о/с від 15.02.2023 про звільнення позивача 15.02.2023 зі служби в поліції в частині: 1. відсутності конкретної дати звільнення, 2. дати звільнення;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Рівненській області змінити наказ начальника Головного управління Національної поліції в Рівненській області по особовому складу №31 о/с від 15.02.2023 про звільнення позивача 15.02.2023 зі служби в поліції, зазначавши правову підставу звільнення з передбачених ч.1 ст.77 Закрну України "Про Національну поліцію" змінивши дату звільнення із 15.02.2023 на перший день після закінчення періоду непрацездатності.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив службу в поліції, з якої його було звільнено відповідно до наказу Національної поліції України від 15.02.2023 № 31 о/с відповідно до частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». На момент звільнення позивач займав посаду - заступника начальника сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №1 Дубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області. Вказує на те, що в період з 14.02.2023 по 30.03.2023 хворів та перебував на лікарняному. Однак, 02.03.2023 дізнався про те, що 15.02.2023 його звільнено зі служби в поліції. Вважає, що його звільнення у період тимчасової непрацездатності свідчать про порушення гарантій, передбачених трудовим законодаством і не відповідає критерім наведеним в ч.2 ст.2 КАС України.

Відповідачем надано до суду відзив на адміністративний позов, в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив про те, що з метою дотримання вимог п.3 ст.77 Закону України "Про націоналну поліцію", начальник ГУНП у Рівненській області вважав за доцільне звільнити позивача зі служби в поліції за віком - у зв`язку з досягненням встановленого цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції. Стверджує, що відповідачу факт перебування позивача на лікарняному був невідомий, оскільки позивач перебуваючи на службі в поліції не повідомив безпосереднього керівника та співробітника кадрового забезпечення про даний факт, а відповідачу це стало відомо зі змісту позовної заяви. Звертає увау, що звільнення позивача зі служби в поліції у зв`язку з досягненням граничного віку перебування на службі не є достроковим розірванням трудового договору за ініціативою власника, а тому положення ст.40 КЗпП України щодо неприпустомості звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності до спірних правовідносин не застосовуються. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 справу прийнято до свого провадження, призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу в органах внутрішніх справ України із 17 травня 1995 по 06 листопада 2015 року, та із 07. листопада 2015 року по 15 лютого 2023 року - і Національній поліції України, зокрема, за останнім місцем роботи - у секторі поліцейської діяльності №1 відділення поліції №1 Дубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області (з обслуговування території колишнього Демидівського району Рівненської області) у званні підполковника поліції та на посді заступника начальника сектору.

Листом від 16.01.2023 №265/116/04/12-2023 повідомлено позивача, що у зв`язку із досягненням позивачем 15.02.2023 граничного віку перебування на службі в поліції, визначеного п.1 ч.2 ст.76 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VІІІ (особи, які мають спеціальні звання середнього і вищого складу поліції, залежно від присвоєних їм спеціальних звань перебувають на службі до досягнення ними такого віку: до підполковників прліції включно - 55 років), з дати досягнення граничного віку позивач має бути звльнений зі служби в поліції за пунктом 3 (за віком) частини 1 статті 77 Закону.

Позивачем подано рапорт, якому просить продовжити термін перебування на службі в поліції понад граничний вік до 02.02.2024.

14.02.2023 начальником Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області підполковникм поліції Сергієм Савраном винесено подання, в якому порушено клопотання про продовдення підполковнику поліції ОСОБА_1 , заступника начальника сектору поліцейьсокї діяльності №1 відділення поліції №1 Дубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області терміну перебування на службі в поліції понад граничний вік відповідно до п.4 ст.76 Закону України "Про національну поліцію" до 02.02.2024.

Наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 15.02.223 №31 о/с по особовому складу відповідно до частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VІІІ звільнено зі служби в поліції підполковника поліції ОСОБА_1 заступника начальника сектору поліцеськовї діяльності №1 відділення поліції №1 Дебунського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, 15.02.2023.

В період з 14.02.2023 по 23.02.2023, із 24.02.2023 по 28.02.2023, із 01.03.2023 по 10.03.2023, із 10.03.2023 по 20.03.2023, із 20.03.2023 ао 30.03.2023, 31.03.2023 по 09.04.2023, із 10.04.2023 по 12.04.2023, 13.04.2023 по 21.04.2023, з 22.04.2023 по 25.04.2023 (дата може коригуватися лікарем) позивач перебував на лікарняному.

Враховуючи наведене, не погодившись з наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області "По особовому складу" №31о/с від 15.02.2023 у частині звільнення позивача зі служби в поліції відповідно до першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи оцінку обґрунтованості позиції позивача щодо наявності підстав для внесення змін до наказу про звільнення, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 (далі - Закон №580-VIII).

Нормами статті 76 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено наступне.

1. Поліцейські, які мають спеціальні звання молодшого складу поліції, перебувають на службі до досягнення ними 55-річного віку.

2. Особи, які мають спеціальні звання середнього і вищого складу поліції, залежно від присвоєних їм спеціальних звань перебувають на службі до досягнення ними такого віку:

1) до підполковників поліції включно - 55 років;

2) полковники, генерали поліції - 60 років.

3. Поліцейські, які досягли граничного віку перебування на службі в поліції, мають бути звільнені зі служби.

4. У разі необхідності керівники, уповноважені призначати на посади поліцейських, можуть залишити на службі поліцейських за їхнім клопотанням понад граничний вік перебування на службі в поліції, але не більше ніж на 5 років, виключно у разі якщо такий поліцейський має високу професійну підготовку і досвід практичної роботи на займаній посаді та визнаний придатним за станом здоров`я для проходження служби.

5. У виняткових випадках керівник поліції може повторно продовжити таким особам строк служби до п`яти років.

6. Поліцейські, які перебувають на службі понад граничний вік перебування на службі в поліції, за їхнім клопотанням або за ініціативою керівника, уповноваженого призначати їх на посаду, можуть бути звільнені зі служби до закінчення строку, на який їм продовжено службу, з підстав, визначених цим Законом.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 проходив службу зі званням підполковник поліції, граничним віком перебування його на службі є 55 років, які позивачу виповнилося 15.02.2023.

16.01.2023 відповідач листом від 16.01.2023 №265/116/04/12-2023 повідомлив позивача, що у зв`язку із досягненням позивачем 15.02.2023 граничного віку перебування на службі в поліції, визначеного п.1 ч.2 ст.76 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VІІІ (особи, які мають спеціальні звання середнього і вищого складу поліції, залежно від присвоєних їм спеціальних звань перебувають на службі до досягнення ними такого віку: до підполковників прліції включно - 55 років), з дати досягнення граничного віку позивач має бути звльнений зі служби в поліції за пунктом 3 (за віком) частини 1 статті 77 Закону.

Виходячи із змісту норми ч. 4 ст. 76 Закону України «Про Національну поліцію», керівник, уповноважений призначати на посади поліцейських може, у разі необхідності залишити на службі поліцейських понад граничний вік перебування їх на службі в поліції, але не більше ніж на 5 років, за таких умов:

-поліцейський подав клопотання про його залишення на службі понад граничний вік перебування на службі в поліції;

-виключно у разі якщо такий поліцейський має високу професійну підготовку і досвід практичної роботи на займаній посаді;

-поліцейський визнаний придатним за станом здоров`я для проходження служби.

Із змісту норми ч. 4 ст. 76 Закону України «Про Національну поліцію» чітко вбачається, що залишення на службі в поліції поліцейських, які досягли граничного віку перебування на службі згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 76 Закону України «Про Національну поліцію», є правом, а не обов`язком керівника, уповноваженого призначати на посади поліцейських. Крім того, законодавцем також зроблено особливий акцент, що у разі необхідності керівник залишає на службі поліцейських понад граничний вік перебування на службі в поліції.

Зважаючи на те, що законодавець наділив керівника правом, а не обов`язком залишати на службі в поліції поліцейських понад граничний вік перебування на такій службі в поліції, суд не вбачає підстав до визнання протиправним та скасування наказу про звільнення позивача, оскільки відповідач, приймаючи спірний наказ про звільнення позивача, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом.

Однак, позивач не погоджується із датою звільнення, враховуючи факт того, що він у період з у період з 14.02.2023 по 30.03.2023 включно перебував на лікарняному.

Щодо дати звільнення позивача із займаної посади, суд зазначає наступне.

У свою чергу, відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку організації ведення Електронного реєстру листків непрацездатності та надання інформації з нього, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 328 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 31.03. 2021 № 323) (далі - Порядок № 328) листок непрацездатності - сформований (виданий) програмними засобами Реєстру на підставі медичного висновку про тимчасову непрацездатність або документа, що засвідчує факт усиновлення дитини, і зареєстрований за єдиним реєстраційним номером листка непрацездатності у Реєстрі електронний документ, що є підставою для звільнення від роботи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Медичний висновок про тимчасову непрацездатність (далі - медичний висновок) - електронний документ, що формується на підставі медичних записів в електронній системі охорони здоров`я та містить висновок лікаря за результатами медичної експертизи з тимчасової втрати працездатності, що засвідчує тимчасову непрацездатність та є підставою для створення листка непрацездатності (підпункт 3 пункту 2 Порядку № 328).

Таким чином, саме листок непрацездатності є підставою для звільнення від роботи, тобто офіційним документом, що підтверджує поважність причин відсутності на роботі.

Окрім цього судом з матеріалів справи, наданих до суду відповідачем, встановлено та не спростовано позивачем, що позивач не надав відповідачу жодного доказу (листка непрацездатності) на підтвердження поважності причин своєї відсутності на службі. Також, позивач не надав до суду доказів повідомлення свого безпосереднього керівника про свою відсутність на роботі у періоди з 14.02.2023 по 30.03.2023 у письмовій формі чи засобами електронного чи телефонного зв`язку.

Отже, позивач проігнорував обов`язок повідомити своє керівництво про факт перебування на відповідному лікуванні з наданням відповідних доказів, а останнє було б зобов`язане надати відповідним доказам свою оцінку.

Посилання позивача на порушення відповідачем норм статті 40 Кодексу законів про працю України щодо звільнення позивача в період тимчасової непрацездатності, суд вважає безпідставним, оскільки згідно з наказом №31о/с від 15.02.2023 позивача звільнено зі служби в поліції у зв`язку із досягненням позивачем 15.02.2023 граничного віку перебування на службі в поліції, визначеного п.1 ч.2 ст.76 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VІІІ.

Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 07 березня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Рівненській області (вул. Миколи Хвильового, 2,м. Рівне,Рівненська обл., Рівненський р-н,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 40108761)

Суддя Д.Є. Махаринець