Справа № 578/1017/20
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 р.Справа № 578/1017/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Сумській області на рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 04.01.2024, головуючий суддя І інстанції: Косар А.І., смт. Краснопілля Сумської області, повний текст складено 15.01.24 по справі № 578/1017/20 за позовом Управління Державної міграційної служби України в Сумській області в особі Краснопільського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Сумській області до ОСОБА_1 про примусове видворення особи за межі території України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 02.09.2020 за нововиявленими обставинами.

Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 04.01.2024 заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 02 вересня 2020 року у справі № 578/1017/20 задоволено.

Скасовано рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 02 вересня 2020 року у справі за позовом Управління Державної міграційної служби України в Сумській області в особі Краснопільського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Сумській області до ОСОБА_1 про примусове видворення особи за межі території України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Позов Управління Державної міграційної служби України в Сумській області в особі Краснопільського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Сумській області до ОСОБА_1 про примусове видворення особи за межі території України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення залишено без розгляду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення за результатами перегляду рішення за нововиявленими обставинами, постановити нове, яким у задоволені заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_1 відмовити та залишити в силі рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 02 вересня 2020 року

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що на момент відкриття провадження і на момент розгляду справи, Краснопільському районному суду Сумської області були достовірно відомі положення статті 122 КАС України. Стверджує, що відкриття провадження по справі № 578/1017/20 судом здійснювалось з урахуванням положень статті 288 КАС України, відповідно до яких розгляд справ про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства здійснюється виключно за обов`язкової участі сторін. З наведеного вбачається, що ні вказівка представника Відповідача на рішення ДМС України про визнання ОСОБА_1 особою без громадянства, ані вказівка на положення статті 122 КАС України не є нововиявленими обставинами в розумінні статті 361 КАС України та критеріїв визначених постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 22.05.2015 "Про узагальнення судової практики розгляду адміністративними судами заяв про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами". У зв`язку з чим, вважає, що прийняте Краснопільським районним судом Сумської області рішення від 04.01.2024 по справі № 578/1017/20 є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, учасниками справи не оспорюється та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Черняховськ Калінінградської області Російської Федерації, з документів, що посвідчує особу, має свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану адміністрації МО «Черняховський міський округ» Калінінградської області 10.07.2006 та проживає у АДРЕСА_1 .

За порушення правил перебування в України відносно громадянина Литви ОСОБА_1 18 серпня 2017 року був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МСМ №051896 за ознаками частини 1 статті 203 КУпАП та 18 серпня 2017 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МСМ №048672 у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Штраф не сплачено.

29 серпня 2017 року Управлінням Державної міграційної служби України в Сумській області прийнято рішення №149 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язано покинути територію України у термін до 12 вересня 2017 року.

Управління Державної міграційної служби України в Сумській області в особі Краснопільського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Сумській області 02.09.2020 звернулося до Краснопільського районного суду Сумської області з даним позовом, у якому просив примусово видворити за межі території України громадянина Литви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; затримати громадянина Литви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 6 місяців з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 02 вересня 2020 року затримано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Калінінградської області, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24.02.2021 продовжено строк затримання громадянину Литви ОСОБА_1 у Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні строком на шість місяців , починаючи з 12 березня 2021 року по 02 вересня 2021 року.

Не погодившись з цим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24.02.2021.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року скасовано рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24.02.2021 та прийнято нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позову Управління Державної міграційної служби України в Сумській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні /а.с. 51-53/.

З 03 вересня 2020 року до 01 червня 2021 року ОСОБА_1 перебував у Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України. Подальше місце перебування ОСОБА_1 : Сумська область, с. Самотоївка /а.с. 43/.

02 вересня 2022 року ДМС України прийняла рішення про визнання/відмову у визнанні особою без громадянства за №077047 видане ОСОБА_1 , про те, що його визнано особою без громадянства відповідно до статті 6-1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства". Отримав ОСОБА_1 рішення 26.07.2023 /а.с. 49/.

28 липня 2023 року Управління Державної міграційної служби України в Сумській області прийняло рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання у визнанні особою без громадянства за № НОМЕР_2 видане особі без громадянства ОСОБА_1 , 18 червня 1960 року, про те, що йому на підставі підпункту 2 пункту 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04ю2018 № 322, відмовлено в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання /а.с. 50/.

06 березня 2017 року Самотоївський старостинський округ Краснопільської селищної ради Сумської області видав довідку № 243 ОСОБА_1 про те, що він дійсно з 30 жовтня 2002 року по день видачі цієї довідки постійно проживає в АДРЕСА_1 /а.с. 42/.

В обгрунтування поданої заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами вказав, що підставою для винесення рішення стосовно нього про примусове видворення його за межі України було те, що він є громадянином Литви, хоч це вже на той час не відповідало дійсності. Водночас письмове підтвердження не належності його ні до громадянства Литовської Республіки, ані до громадянства російської федерації отримано позивачем вже після винесення рішення Краснопільським районним судом Сумської області стосовно його видворення на межі території України, що на його думку є підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами. 02 вересня 2022 року Державною міграційною службою України прийнято рішення про визнання його особою без громадянства, отже підстав для примусового видворення його як громадянина Литви за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не було.

Задовольняючи заяву та залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що підстави, які дають позивачу право на пред`явлення зазначених позовних вимог виникають після невиконання іноземцем в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення з України. У цій справі позивач повинен був звернутися до суду 12 грудня 2017 року, а звернувся до суду у серпні 2020 року. Викладені обставини не були предметом дослідження при ухваленні рішення 02.09.2020, а тому обставини, що повідомлені заявником, є нововиявленими в розумінні пункту 1 частини другої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення позову без розгляду з огляду на таке.

Згідно із частиною першою статті 361 КАС України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Статтею 361 КАС України встановлено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, в тому числі, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

За змістом зазначеної норми нововиявленими необхідно вважати обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення адміністративної справи, однак не були і не могли бути відомі заявнику на час її розгляду. Тобто, йдеться про обставини, які існували на момент вирішення справи, але з різних причин не були відомі заявникові. Це мають бути обставини, а не докази. Такі обставини повинні бути нововиявленими, а не новими та не такими, що змінилися, а також повинні були існувати на час вирішення справи.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ.

Нововиявлені обставини це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Ці обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показаннями свідків, нотаріальною формою певних документів тощо.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які були несвоєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Отже, нововиявлені обставини це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

Істотність обставини означає те, що в разі, коли б суд мав можливість урахувати цю обставину при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат її вирішення. Ознаку "не були і не могли бути відомі особі" потрібно розглядати як сукупність двох необхідних умов. Тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за умови добросовісного ставлення до справи, тоді така підстава для перегляду судового акта відсутня.

Отже, істотні для справи обставини це ті, що становлять сутність справи та мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, могли вплинути на рішення суду, що набрало законної сили, існували під час розгляду адміністративної справи, але не були і не могли бути відомі ні особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, ні адміністративному суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, дійшов висновку, що пропуск позивачем строку звернення до суду є нововиявленою обставиною, яка дає підстави переглянути рішення суду та залишити позов без розгляду, оскільки позивач повинен був звернутися до суду 12 грудня 2017 року, а звернувся до суду у серпні 2020 року.

Колегія суддів зазначає, що під час відкриття провадження у справі суд першої інстанції відповідно до статті 171 КАС України після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до ст. 122 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З наведеного вбачається, що питання дотримання позивачем строку звернення до суду має бути з`ясовано на стадії відкриття провадження у справі та вирішується судом незалежно від наявності клопотання учасників справи. Отже, недотримання позивачем строку звернення до суду не може вважатися істотною для справи обставиною, оскільки не з`ясування такої обставини як дотримання позивачем строку звернення до суду є процесуальним недоліком, який допустив суд першої інстанції під час відкриття провадження справи.

В свою чергу, процесуальні недоліки розгляду справи не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному порядку.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 2 травня 2018 року у справі №№ 2а-7523/10/1270, 303/3535/16-а, 22 листопада 2018 року у справі № 826/14224/15.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що недотримання позивачем строку звернення до суду не були предметом дослідження при ухваленні рішення 02.09.2020, а тому дають підстави для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Отже, в цій частині доводи заявника апеляційної скарги є такими, що заслуговують на увагу, а оскаржуване рішення суду, яким задоволено заяву та залишено позов без розгляду підялгає скасуванню.

Водночас колегія суддів уважає, що заява ОСОБА_1 про перегляд рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 02.09.2020 за нововиявленими обставинами підлягає задоволенню на підставі п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України, але з урахуванням інших мотивів.

Зокрема, з огляду на матеріали справи, підставою для винесення рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 02 вересня 2020 року щодо примусового видворення ОСОБА_1 за межі України було те, що за відомостями, які були надані Управлінням Державної міграційної служби України в Сумській області до суду, позивач був громадянином Литви та знаходився без документів на право проживання в Україні, перевищив дозволений термін перебування іноземця, який є громадянином держави з безвізовим порядком в`їзду 90 днів протягом 180 днів та після закінчення дозволеного строку перебування території України не залишив.

В той же час під час перебування в Чернігівському ПТПІ, позивач звернувся до посольства Литовської Республіки та консульського відділу посольства російської федерації з проханням підтвердження факту належності його до громадянства Литви та російської федерації, за результатами отриманих відомостей з`ясовано, що відповідач не є громадянином Литовської Республіки, як і не є громадянином інших країн. В подальшому позивач отримав статус особи без громадянства та висловив намір легалізувати своє перебування в країні, оскільки на момент прибуття на територію України в 1992 році не мав при собі паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, а тому не міг відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України" набути громадянство України.

Отже, письмове підтвердження неналежності ОСОБА_1 ані до громадянства Литовської Республіки, ані до громадянства російської федерації було з`ясовано після винесення рішення Краснопільським районним судом Сумської області щодо видворення відповідача за межі території України та є істотною обставиною, яка не була відома на момент винесення рішення, тобто становить саму сутність справи та має юридичне значення для взаємовідносин сторін, оскільки безпосередньо впливає на результат розгляду справи. Зокрема, обставина того, що позивач ніколи не мав громадянства Литовської Республіки, прямо впливає на те, що підстав для примусового видворення його як громадянина Литви за межі території України не було.

Отже, на думку суду апеляційної інстанції, вказані заявником обставини є такими, що змінюють правове регулювання спірних відносин, та заявник довів існування нововиявлених обставин, які могли б стати підставою для скасування рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 02 вересня 2020 року у справі № 578/1017/20.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанці дійшов висновку, що заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення слід задовольнити, рішення рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 02 вересня 2020 року у справі № 578/1017/20 скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, та не враховано приписи ст. 361 КАС України, які мають бути застосовані до спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової про задоволення заяви про перегляд рішення за нововвиялвеними обставинами та відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Сумській області задовольнити частково.

Рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 04.01.2024 по справі № 578/1017/20 скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 02 вересня 2020 року у справі № 578/1017/20 задовольнити.

Скасувати рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 02 вересня 2020 року у справі № 578/1017/20 за позовом Управління Державної міграційної служби України в Сумській області в особі Краснопільського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Сумській області до ОСОБА_1 про примусове видворення особи за межі території України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог Управління Державної міграційної служби України в Сумській області в особі Краснопільського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Сумській області.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов