Справа № 400/372/24
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 р. № 400/372/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053,

провизнання протиправним і скасування рішення № 95 від 20.12.2023; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення від 20.12.2023 року № 95; зобов`язання призначити, нарахувати та виплатити пенсію за віком згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ з 20.12.2023 з урахуванням до загального стажу державної служби періоду роботу в органах місцевого самоврядування; зобов`язання врахувати довідки від 05.12.2023 року № 45 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), № 46 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), видані Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач протиправно відмовив їй у призначенні пенсії відповідно до вимог Закону України «Про державну службу», оскільки відповідач протиправно не зарахував до стажу державної служби період роботи на посаді в органах місцевого самоврядування.

Відповідач, ГУ ПФУ в Миколаївській області, надав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки стаж позивача на посадах, віднесених до категорії державних службовців, складає 03 роки 05 місяців 27 днів, що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до вимог Закону України «Про державну службу».

Відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві, надав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки ст. 25 Закону 3723 визначено категорії посад державних службовців, в залежності від яких встановлювались ранги державних службовців.

Порядок віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 №239.

Зазначені посади були віднесені до відповідних категорій посад державних службовців де набрання чинності Закону України від 07.04.2001 №2493-111 «Про службу в органах місцевого самоврядування» (з 04.07.2001). Тому при обрахунку стажу державної служби враховується час роботи на посадах в органах місцевого самоврядування, але не більше ніж по 04.07.2001.

Після набуття чинності вказаним Законом періоди роботи на посадах в органах місцевого- самоврядування до стажу державної служби не зараховуються.

При попередньому розрахунку встановлено що стаж роботи на державній службі складає 03 роки 05 місяців 27 днів.

ОСОБА_1 прийнято присягу державного службовця з 08.01.1998 - по 04.07.2001.

Тому ОСОБА_1 відмовлено в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №889, оскільки відсутній стаж роботи на посадах державної служби (присяга посадової особи органу місцевого самоврядування з 17.07.2001).

Відповідно до ч.1 ст. 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

20.12.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону України №1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889.

За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто ГУ ПФУ у м. Києві.

20.12.2023 ГУ ПФУ в м. Києві прийнято рішення № 95, яким відмовлено ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону № 889, оскільки відсутній стаж роботи на посадах державної служби (присяга посадової особи органу місцевого самоврядування з 17.07.2001).

У рішенні зазначено, що згідно із п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень для осіб які на день набрання чинності Законом 889 (01.05.2016) займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України від 16.12.1992 №3723-ХІІ «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, або на день набрання чинності Законом 889 мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону 3723 та актами Кабінету Міністрів України незалежно від факту роботи на державній службі станом на 01.05.2016.

Ст. 25 Закону 3723 визначено категорії посад державних службовців, в залежності від яких, встановлювались ранги державних службовців.

Порядок віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 №239.

Зазначені посади були віднесені до відповідних категорій посад державних службовців до набрання чинності Закону України від 07.04.2001 №2493-111 «Про службу в органах місцевого самоврядування» (з 04.07.2001).

При попередньому розрахунку встановлено що стаж роботи на державній службі складає 03 роки 05 місяців 27 днів (з 08.01.1998 (прийнята присяга державного службовця) по 04.07.2001).

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Згідно із пп. 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон №3723-XII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Таким чином, за наявності у особи станом на 1 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом №889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пп. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена у рішенні Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі №822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №676/4235/17.

Спірним у цій справі є стаж служби позивача за період з 05.07.2001 по 12.12.2020.

Відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, оскільки робота останньої на посадах в органах місцевого самоврядування не зараховується до стажу, який дає право на пенсію державного службовця та не передбачена ст.25 ЗУ №3723.

Разом з тим, за змістом п. 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Пунктом 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 07.06.2001 №2493-III «Про службу в органах місцевого самоврядування» дію Закону України "Про державну службу" поширено на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Питання обчислення стажу державної служби у цей період регулювалося Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 .

Так, згідно із п. 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Так, відповідно до ст.14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад: п`ята категорія - посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост.

Аналіз викладених норм свідчить, що законодавство, яке діяло у спірний період, передбачало віднесення до стажу державної служби часу перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, які визначені Законом №2493-III.

Відповідно до трудової книжки позивача, 08.01.1998 позивач переведена на посаду інженера по постачанню міськвиконкому Миколаївської міської ради, прийнято Присягу державного службовця та присвоєно 13 ранг державного службовця. 01.02.2000 присвоєно 12 ранг державного службовця.

01.02.2000 позивача переведено на посаду головного спеціаліста господарсько-експлуатаційного відділу.

17.07.2001 позивач прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування, 17.08.2001 присвоєно 12 ранг посадової особи місцевого самоврядування, 01.07.2003 - 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування.

01.07.2011 позивача переведено на посаду головного спеціаліста господарсько-експлуатаційного відділу департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Миколаївської міської ради, 22.11.2013 - переведено на посаду головного спеціаліста господарсько-експлуатаційного відділу Миколаївської міської ради.

12.12.2020 позивача звільнено у зв`язку із досягненням граничного віку перебування на службі відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Отже, період роботи позивача з 05.07.2001 по 12.12.2020 у органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби в силу наведених вище законодавчих вимог.

Суд звертає увагу, що досягнення позивачем необхідного віку і загального страхового стажу не є спірним у даній справі.

На момент звернення позивача із заявою про переведення на пенсію за віком згідно Закону №889-VIII, а саме 20.12.2023 досягла встановленого чинним законодавством пенсійного віку та стаж її державної служби, з урахуванням вищенаведеного, складає понад 20 років, а тому позивач має право на призначення вищевказаної пенсії.

З огляду на вище зазначене суд вважає, що позовні вимоги позивача про скасування спірного рішення та зобов`язання відповідача призначити спірну пенсію є обґрунтованими та такими, що необхідно задовольнити.

Відповідно до норм статті 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Абзацом першим частини третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії відповідно до вимог Закону України «Про державну службу», діяв з порушенням матеріально-правових засад діяльності суб`єктів владних повноважень, закріплених у ч.2 ст.2 КАС України, з огляду на що рішення підлягає визнанню протиправним, а право позивача на отримання державного соціального забезпечення - судовому захисту шляхом зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» з часу її звернення 20.12.2023 року.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання врахувати довідки від 05.12.2023 року № 45 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), № 46 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), видані Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради, суд зазначає, що зазначені вимоги є передчасними, оскільки при розгляді заяви позивача відповідач взагалі відмовив позивачу у переведенні на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889.

Відтак, спору щодо застосування складових заробітної плати та довідки для призначення пенсії на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало.

Відповідач ще не приймав рішення щодо переведення позивача на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889 на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при переведенні з одного виду пенсії на інший будуть порушені.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тому позовні вимоги слід задовольнити частково.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України та належить повернути позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ГУ ПФУ у м. Києві, оскільки спірне рішення прийнято саме ним.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код 42098368) задовольнити частково .

2. Визнати протиправними та скасувати рішення від 20.12.2023 року № 95.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) призначити, нарахувати та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) згідно статті 37 Закону України « Про державну службу» від 10.12.2015 з 18.01.2022 з урахуванням раніше виплачених сум.

4. В частині позовних вимог про зобов`язання врахувати довідки від 05.12.2023 року № 45 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), № 46 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), видані Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради, - відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код 42098368) на ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.), сплачений квитанцією № 3999-6855-1866-6434 від 08.01.2024 року.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко