Справа № 160/4355/24
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 березня 2024 рокуСправа № 160/4355/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Лозицька І.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати, ОСОБА_1 , індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення січень 2008 року;

- зобов`язати Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення січень2008 року;

- зобов`язати Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року №2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2024 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

04.03.2024 року відповідачем Військовою частиною НОМЕР_1 , через систему «Електронний суд» надано до суду заява про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.03.2024 р. у задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 - відмовлено.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.

Встановлено позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Зазначено, що визначені недоліки позовної заяви позивач може усунути шляхом надання суду:

- заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності цих причин.

На виконання вимог ухвали суду від 07.03.2024 року від позивача надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду в обґрунтування якої зазначено, що він проходить військову службу у Збройних Сил України та з початком широкомаштабної агресії проти України задіяний для забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, що підтверджується довідкою від 11.03.2024 р. №2384/128 Військової частини НОМЕР_2 , відтак був позбавлений можливості вчасно звернутись до суду для захисту своїх прав. При цьому зазначено, що було вжито заходів врегулювання спору у досудовому порядку, так 26 жовтня 2023 року, ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із письмовою заявою з проханням нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року та надати довідку з помісячним розрахунком індексації, врахувавши базовий місяць для обчислення індексації грошового забезпечення-січень 2008 року. Листом від 21.11.2023 року за вих.№691/вихЗВГ/345, 24 січня 2024 року отримав від військової частини НОМЕР_1 відмову у задоволенні вимог.

На підставі означеного, заявник просить суд прийняти дану заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Розглядаючи дану заяву, суд виходить з наступного.

Щодо пропущеного строку звернення до суду стосовно позовних вимог за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно, слід зазначити, що позивач, звертаючись із запитом від 26.10.2023 р. до Військової частини НОМЕР_1 був обізнаний з тим фктом, що під час обрахунку розміру індексації його грошового забезпечення з 01.12.2025 р. по 28.02.2018 р. січень 2008 р. в якості місяця обчислення індексу споживчих цін не обраховувався.

Зміст абзацу першого ч.2 ст.122 КАС України, вказує на те, що початок перебігу строку звернення до суду пов`язується з днем коли особа дізналась, або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п.1 Прикінцевих положень Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року № 322-VIII, з наступними змінами та доповненнями, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

У постанові від 25.04.2023 року у справі №380/15245/22 Верховний Суд зазначив наступне: «З огляду на вказане, висновки судів попередніх інстанцій щодо застосування до спірних правовідносин частини п`ятої статті 122 КАС України та пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду є помилковими, оскільки його право на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року) не обмежене будь-яким строком, а враховуючи, що станом на час звернення позивача до суду діяв карантин, установлений Кабінетом Міністрів України, тому строк визначений частиною другою статті 233 КЗпП України в редакції, чинній з 19 липня 2022 року, не підлягає застосуванню, так як такий продовжено на строк дії карантину, який діє на теперішній час».

Водночас, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року №540-IX, який набрав чинності 02.04.2020 року, главу XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України доповнено пунктом такого змісту:

«1. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2022 року №1423) на території України карантин установлений з 19.12.2020 року до 30.06.2023 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відтак, обмеження щодо застосування строків, визначених ч.2 ст.233 КЗпП України, скасовано.

Таким чином, відлік тримісячного строку для звернення з цим позовом до адміністративного суду почався з 30.06.2023 року і закінчився 30.09.2023 року.

Проте, до суду з даним позовом представник позивача звернувся 16.02.2024 року, що підтверджується відбитком штемпеля Дніпропетровського окружного адміністративного суду тобто, пропустивши також і строк, установлений ст.233 КЗпП України.

В контексті питання строків звернення до суду слід також надати правову оцінку щодо дії у часі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин».

У зв`язку із набранням чинності 19.07.2022 року таких змін, до вимог про стягнення оплати праці почали застосовуватись строки звернення за судовим захистом.

Прикінцеві та перехідні положення не містять жодних застережень щодо застосування цього закону, а тому він застосовується за загальними правилами дії у часі, у просторі та на коло осіб.

При цьому, внесення таких змін може вважатись поважною причиною для поновлення строку, оскільки така не залежала від волі позивача.

Проте, із набранням 19.07.2022 року чинності Законом №2352-ІХ частини перша та друга ст.233 КЗпП України діють у новій редакції й, аналізуючи положення цієї статті у часових межах існування її юридичних норм у зіставленні з нормами п.1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України, згідно із якими під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, необхідно зазначити таке:

- норми ч.5 ст.122 КАС України є загальними нормами для правовідносин з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, відносно норм іншого закону, які встановлюють інший строк звернення до суду у спорах, що виникають з цих правовідносин (публічної служби);

- стаття 122 КАС України, зокрема ч.5 цієї статті, не містить норм, які б регулювали порядок звернення осіб, які перебували (перебувають) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці;

- строк звернення до адміністративного суду з позовом про стягнення заробітної плати визначений у ст.233 КЗпП України, норми якої є для цих (спірних) правовідносин спеціальними відносно приписів ч.5 ст.122 КАС України, які є загальними і з них не можна прямо зробити висновок стосовно строків звернення до суду для захисту права на заробітну плату;

- відтак тримісячний строк для звернення із цим позовом до адміністративного суду завершився 30.09.2023 року.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд в ухвалах від 07.12.2023 року у справі №990/242/23, від 29.11.2023 року у справі №990/233/23.

Беручи до уваги викладені норми, а також встановлені обставини, суд вважає, що позивачем в частині зазначених позовних вимог за вказаний період пропущено тримісячний строк звернення до суду, оскільки представник позивача звернувся із даним позовом - 16.02.2024 року.

Суд звертає увагу, на висновки викладені в ухвалах Верховного Суду від 07.12.2023 року №990/242/23 та від 29.11.2023 року №990/233/23, Верховним Судом як судом першої інстанції в розумінні частини четвертої статті 22 КАС України надано правову оцінку щодо застосування строку, установленого ст.233 КЗпП України у подібних правовідносинах, яка поділяється і судом, яким приймається дана ухвала, оскільки такі висновки ґрунтуються на нормах чинного законодавства та наукових концепціях і підходах щодо застосування строків.

Суд зазначає, що право на судовий захист не є абсолютним. Для звернення до суду повинен дотримуватись певний порядок. Якщо особа цього порядку не дотримується, зокрема щодо строку звернення до суду, то не можна вести мову про порушення права на судовий захист.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строку для звернення до суду за захистом порушених прав.

Суд також зазначає, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фогарді проти Сполученого Королівства» право доступу до суду не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням; вони дозволені тому, що право доступу до суду, в силу своєї природи, потребує регулювання з боку держави.

Водночас, право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги (рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010, "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини" від 12.07.2001, "Бруалья Гомес де ла Торре проти Іспанії" від 19.12.97 та інші).

Позивачем не було наведено жодної причини пропуску строку звернення до суду які є об`єктивно непереборними, не залежать від його волевиявлення чи пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, окрім посилань на той факт, що 26 жовтня 2023 року, він звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із письмовою заявою з проханням нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року та наданням довідки з помісячним розрахунком індексації, врахувавши базовий місяць для обчислення індексації грошового забезпечення-січень 2008 року та факт наявності воєнного стану.

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що позивач не позбавлений був можливості подавати вказані заяви в суд в паперовій формі або в електронній формі з використанням підсистеми «Електронний суд» в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі через свій електронний кабінет, або через електронний кабінет представника (адвоката) після отримання останнім у встановленому порядку доступу до матеріалів справи в підсистемі «Електронний суд» в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі.

Також, суд зазначає, що Інструкція користувача Електронного кабінету, Електронного суду і інших підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи розміщується на веб-сторінці технічної підтримки користувачів ЄСІТС за веб-адресою wiki.court.gov.ua, у якій визначено, у тому числі, порядок отримання учасником справи чи його представником доступу до матеріалів справи в підсистемі „Електронний суд в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі.

Щодо посилання позивача на введення на території України воєнного стану з 24.02.2022 року, що за його твердженням унеможливило своєчасне звернутися до суду у визначений статтею 122 КАС України строк, суд зазначає, що Верховний Суд в постанові від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22 зробив висновок, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Також в ухвалі Верховного Суду від 06.09.2022 р. у справі №420/16598/21 з приводу оцінки доводів щодо поважності причин пропущення процесуального строку для звернення до адміністративного суду з підстав запровадженого воєнного стану зазначено, що сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку у всіх абсолютно випадках.

Дотримуючись вказаного підходу, суд дійшов висновку, що оскільки суд та всі учасники заявленого спору діють в однакових умовах воєнного стану, сам по собі факт дії такого стану не свідчить про поважність пропуску строку для звернення до суду. Поновлення строків це виняток, а воєнний стан - загальна умова для всіх. При цьому, Дніпропетровський окружний адміністративний суд не припиняв роботи у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, безперервно здійснював свою діяльність, забезпечував усім особам, у тому числі й позивачу у цій справі, можливість реалізації права на судовий захист. Тому позивач міг безперешкодно реалізувати своє право на звернення до суду в межах встановленого законом строку звернення.

Зі змісту поданої заяви не слідує, що позивач мав обмеження для пересування, роботи поштового та електронного зв`язку, у формі з використанням підсистеми «Електронний суд» в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі через свій електронний кабінет, або через електронний кабінет представника (адвоката) тощо, які б унеможливили чи ускладнили звернення до суду в межах законодавчо встановленого строку. Зазначені позивачем обставини, а саме: проходження військової служби у Збройних Сил України не є наведенням конкретних обставин, які впливають на своєчасність реалізації прав позивача, та, відповідно, вказують на те, що між пропуском строку звернення до суду і введенням воєнного стану відсутній безпосередній та прямий причинний зв`язок.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 241, 243, 248, 295 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві.

Копію ухвали разом з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька