Справа № 160/6871/23
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2024 року м. Дніпросправа № 160/6871/23
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Суховарова А.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2023р. у справі №160/6871/23
за позовом:ОСОБА_1
до: третя особа: про:Військової частини НОМЕР_1 Військова частина НОМЕР_2 визнання протиправними та скасування пунктів наказу, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №160/6871/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Військова частина НОМЕР_2 , про визнання протиправними та скасування пунктів наказу, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди / а.с. 1-17,46-70,124-125,198-199 том 1/

Як вбачається з адміністративного позову / а.с. 1-17 том 1/, з урахуванням уточненого позову / а.с. 46-70 том 1/ та заяви про зменшення розміру позовних вимог / а.с. 225-226 том 1/ позивач просив суд: - визнати протиправними та скасувати пункти 5.1. та 5.4. наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) підполковника Миколи Драгушинця від 04.03.2023р. «Про результати службового розслідування»; - стягнути з Військової частини НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 21113,16 грн. на відшкодування збитків, завданих внаслідок виконання пункту 5.1. наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) підполковника Миколи Драгушинця від 04.03.2023р. №350 «Про результати службового розслідування»; - стягнути з Військової частини НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 10000 грн. на компенсацію моральної шкоди, завданої внаслідок прийняття та виконання пунктів 5.1. та 5.4. наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) підполковника Миколи Драгушинця від 04.03.2023р. №350 «Про результати службового розслідування».

29.11.2023р. судом першої інстанції зареєстровано клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які понесені у зв`язку із розглядом цієї адміністративної справи / а.с. 70-81 том 2/, у якому просив суд стягнути на його користь з Військової частини НОМЕР_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 80000грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.20203р. у справі №160/6871/23 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа- Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування пунктів наказу, стягнення коштів - задоволено частково, визнано протиправними та скасовано пункти 5.1. та 5.4. наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.03.2023р. №350 «Про результати службового розслідування», в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено / а.с. 86-93 том 2/.

З вищезазначеного рішення суду першої інстанції вбачається, що цим рішенням суду також відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які понесені у зв`язку із розглядом адміністративної справи №160/6871/23 / а.с. 86-93 том 2/.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції від 29.11.2023р. у справі №160/6871/23 в частині відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які понесені у зв`язку із розглядом цієї справи, подав за допомогою засобів системи «Електронний суд» 09.12.2023р. апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у цій частині до Третього апеляційного адміністративного суду, яким її зареєстровано 11.12.2023р. / а.с. 97-107 том 2/.

З метою забезпечення розгляду вищезазначеної апеляційної скарги судом апеляційної інстанції 12.12.2023р. витребувано з суду першої інстанції матеріали адміністративної справи №160/6871/23 / а.с. 109 том 2/, які надійшли до суду апеляційної інстанції 28.12.2023р. / а.с. 111 том 2/.

У зв`язку з тим , шо станом на 04.01.2024р. судді Сафронова С.В. та Чепурнов Д.В., які входять до складу колегії суддів, що розглядає справу №160/6871/23 перебувають у відпустці, із застосуванням автоматизованої системи документообігу Третього апеляційного адміністративного суду у цій справі здійснено повторний автоматизований розподіл та визначено склад суду що розглядає справу: головуючий суддя Коршун А.О. (доповідач), судді Суховаров А.В., Шальєва В.А. / а.с.112,113 том 2/.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 04.01.2024р. у справі №160/6871/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 р. у справі №160/6871/23 /а.с. 114 том 2/ та апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження призначено з 13.02.2024р. / а.с. 115 том 2/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та строк було повідомлено учасників справи /а.с. 116-121 том 2/.

Позивач, посилаючись у апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції приймаючи рішення у цій адміністративній справі в частині відмови позивачу у відшкодуванні витрат на правничу допомогу, не у повному обсязі з`ясував усі обставини, які мали значення для вирішення цього питання у зв`язку з чим ним були зроблені висновки, які суперечить фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення судом питання щодо розподілу понесених позивачем витрат на правничу допомогу під час розгляду цієї справи судом першої інстанції, тому просив скасувати рішення суду першої інстанції від 29.11.2023р. у цій частині та ухвалити нове рішення щодо розгляду клопотання позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 80000грн., які пов`язані із розглядом цієї справи судом першої інстанції, .

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи та прийняте судом першої інстанції у цій справі рішення від 29.11.2023р. в межах доводів апеляційної скарги щодо вирішення судом першої інстанції клопотання позивача про стягнення витрат на правничу допомогу під час розгляду справи судом першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

З матеріалів цієї справи вбачається, що 04.04.2023р. до суду першої інстанції за допомогою засобів системи «Електронний суд» представником ОСОБА_1 Дзіковським М.Р. подано адміністративний позов до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправними та скасування пунктів наказу, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди / а.с. 1-17 том 1/, 02.05.2023р. судом першої інстанції зареєстровано заяву ОСОБА_1 про усунення недоліків позовної заяви та уточнений адміністративний позов, які підписані представником позивача адвокатом Дзіковським М.Р. / а.с. 42-73 том 1/, при цьому представником позивача на підтвердження повноважень долучено копію ордера серії ВС №1197389 від 04.04.2023р. та копію свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю /а.с. 27,28 том 1/.

13.11.2023р. судом першої інстанції зареєстровано: додаткові письмові пояснення позивача у справі та заява про зменшення розміру позовних вимог, які подано та підписано представником позивача Дзіковським М.В. за допомогою системи «Електронний суд» / а.с. 217-220, 225-226 том 1 (відповідно)/ .

14.11.2023р. судом першої інстанції зареєстровано клопотання позивача про проведення підготовчого засідання у справі у відсутності позивача та його представника, яке подано та підписано представником позивача Дзіковським М.В. за допомогою системи «Електронний суд» / а.с. 232-233 том 1 / .

16.11.2023р. судом першої інстанції зареєстровано заяву позивача ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яка подана та підписана представником позивача Дзіковським М.В. за допомогою системи «Електронний суд» / а.с. 244 том 1 / .

21.11.2023р. судом першої інстанції зареєстровано заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №160/6871/23, яка подана та підписана представником позивача Дзіковським М.В. за допомогою системи «Електронний суд» / а.с. 10-15 том 2 /, при цьому необхідно зазначити, що у задоволенні цієї заяви відмовлено ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.20203р. у справі №160/6871/23 / а.с. 23-24 том 2.

27.11.2023р. судом першої інстанції зареєстровано додаткові письмові пояснення позивача у справі, які подано та підписано представником позивача Дзіковським М.В. за допомогою системи «Електронний суд» / а.с. 32-33 том 2/ .

28.11.2023р. судом першої інстанції зареєстровано заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №160/6871/23, яка подана та підписана представником позивача Дзіковським М.В. за допомогою системи «Електронний суд» / а.с. 37-38 том 2 /, при цьому необхідно зазначити, що у задоволенні цієї заяви відмовлено ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.20203р. у справі №160/6871/23 / а.с. 23-24 том 2.

Також 28.11.2023р. судом першої інстанції зареєстровано клопотання ОСОБА_1 про приєднання доказів до матеріалів справи, яке подано та підписано представником позивача Дзіковським М.В. за допомогою системи «Електронний суд» / а.с. 64-65 том 2/ .

29.11.2023р. судом першої інстанції зареєстровано клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які понесені у зв`язку із розглядом цієї адміністративної справи / а.с. 76-77 том 1/, у якому просив суд стягнути на його користь з Військової частини НОМЕР_1 витрати на професійну правничу допомогу, які пов`язані із розглядом цієї адміністративної справи і які позивач очікує понести, у розмірі 80000грн., та на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, які позивач очікує понести, заявником до клопотання додано: - договір про надання правової допомоги №05-31/03/2023 від 31.03.2023р., опис наданих послуг згідно з договором про надання правової допомоги №05-31/03/2023 від 31.03.2023р., рахунок на оплату №29/11/2023 від 29.11.2023р. / а.с. 78-79,80,81 том 233/.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивачем та його представником разом із вищезазначеним клопотанням не було надано суду будь-яких письмових доказів щодо розміру фактично понесених позивачем у справі витрат на професійну правничу допомогу, які пов`язані із розглядом цієї адміністративної справи судом першої інстанції, та у обґрунтування зазначеної у клопотанні суми витрат на правничу допомогу у розмірі 80000грн. представник позивача посилався на умови п.3.1-3.3 договору про надання правової допомоги №05-31/03/2023 від 31.03.2023р. / а.с. 78-79 том 2/, якими передбачено що ціна послуг із надання правової допомоги становить фіксовану суму у розмірі 60000грн. незалежно від обсягу такої правової допомоги, у разі задоволення судом позовних вимог, про які ідеться у п. 1.1. цього договору (усіх або частини, повністю чи частково) клієнт також зобов`язаний сплатити «гонорар успіху» у фіксованій сумі 20000грн..

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат, відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України, використовуються:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 ст. 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на положення частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема у додатковій постанові від 18.08.2021р. у справі № 300/3178/20 та постановах від 22.04.2019р. у справі № 806/2143/18, від 23.04.2020р. у справі № 760/6496/17.

Вирішення питання розподілу судових витрат врегульовано положеннями ст. 139 КАС України.

Частиною 7 ст. 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), а нормами ч. 9 цієї ж статті передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.

При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

Зокрема, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14.11.2019р. у справі № 826/15063/18.

За позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 24.04.2018р. у справі № 814/1258/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості правової допомоги, а не лише з визначенням загальної вартості наданої допомоги.

Такий розрахунок може бути відображений у звіті про виконану роботу, розрахунку чи акті здачі-приймання робіт із конкретизацією кожної вчиненої процесуальної дії.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що при вирішенні питання про компенсацію витрат на правничу допомогу у цій справі необхідно враховувати висновки Європейського суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) з цього питання, і ЄСПЛ у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), заява № 34884/97).

У пункті 269 рішення у цій справі ЄСПЛ зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`зковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), заява № 31107/96, пункт 55).

У постанові Верховного Суду від 02.02.2023р. у справі №120/4765/21-а зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката потребують належного документального підтвердження, на чому неодноразово наголошував Верховний Суд у судових рішеннях. Визначений у них орієнтир, яким мають керуватися суди нижчих інстанцій при вирішенні питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу адвоката, головним чином вимагає повного і всебічного дослідження доказів, якими підтверджується надання правничої допомоги, особливо її вартість і оплата. Зважаючи на те, що понесені витрати відшкодовуватиме інша сторона, дослідження цих доказів вимагає ретельного підходу, адже їх стягнення, з одного боку, є компенсацією (певною мірою вимушених) фінансових затрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення, але водночас ця компенсація не може бути надмірною. Тож окрім того, що витрати на правничу допомогу мають бути документально доведеними, вони мають відповідати також критерію співмірності у розумінні частини п`ятої статті 134 КАС.

Аналізуючи подані позивачем докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, які пов`язані із розглядом цієї справи судом першої інстанції, і які позивач очікує понести, колегія суддів з урахуванням наведених вище норм чинного процесуального законодавства, яке регулює питання розподілу понесених судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу, та правові висновки Верховного Суду та ЄСПЛ, колегія суддів вважає, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів щодо складу, обсягу та розміру професійної правничої допомоги, яка була надана йому під час розгляду цієї справи судом першої інстанції, та доказів, які свідчать що такі витрати були ним понесені, а приймаючи до уваги, що відсутність документального підтвердження понесенні витрат на професійну правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, які пов`язані із розглядом цієї справи у розмірі 80000грн.

Приймаючи до уваги вищенаведені норми права, які визначають порядок вирішення питання розподілу понесених стороною у адміністративній справі витрат на правничу допомогу, які понесені нею під час розгляду справи, колегія суддів, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, і враховуючи, що апеляційним судом під час розгляду цієї справи не було встановлено порушень чи неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судового рішення від 29.11.2023р. в цій справі в частині відмови позивачу у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 29.11.2023 р. у цій адміністративній справі у частині оскаржуємих вимог залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування додаткового рішення суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 311,315,316,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2023р. у справі №160/6871/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.

Повний текст виготовлено та підписано 12.03.2024р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя С.В. Сафронова

суддя А.В. Суховаров