Справа № 420/31024/23
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2024-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/31024/23

Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А. Дата і місце ухвалення: 05.01.2024р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

10 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення №115 від 18.06.2021р. про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, зобов`язання ГУ ДМС в Одеській області прийняти рішення відносно громадянина Нігерії ОСОБА_1 про оформлення документів для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що при прийнятті спірного рішення №115 від 18.06.2021р. про відмову громадянину Нігерії ОСОБА_1 в оформленні документів для визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, ГУ ДМС в Одеській області не врахувало реальні побоювання заявника за власне життя у разі його повернення до країни громадянської належності Нігерії.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14.11.2023р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з моменту отримання вказаної ухвали для усунення недоліків, а саме: надання заяви про поновлення строку звернення до суду з доказами поважності причин його пропуску.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05.01.2024р. позовну заяву повернено позивачу без розгляду на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви, яку залишено без руху.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу від 05.01.2024р. та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при постановленні оскаржуваної ухвали Одеський окружний адміністративний суд не прийняв до уваги реальні побоювання позивача за власне життя у разі повернення до країни громадянської належності та фактично позбавив ОСОБА_1 доступу до правосуддя.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи спірною ухвалою від 05.01.2024р. позовну заяву Овен Ебенезер Апірібо суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунено недоліки позовної заяви, яку було залишено без руху, не доведено наявність поважних причин пропуску звернення до суду, які могли б бути підставою для його поновлення.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів звертає увагу на наступне.

Статтями 160, 161 КАС України визначено вимоги до позовної заяви та документів, що до неї подаються, а наслідки недотримання таких вимог передбачено статтею 169 КАС України.

Так, частинами 1, 2 статті 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Аналіз наведених норм дозволяє зробити висновок про можливість повернення адміністративного позову, у випадку не усунення його недоліків протягом строку, встановленого судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, лише за умови обов`язкового встановлення факту отримання такої ухвали позивачем. Тобто, при застосуванні зазначених наслідків суду слід обов`язково встановити факт отримання позивачем такої ухвали.

Як вбачається з матеріалів справи, копію ухвали від 14.11.2023р. про залишення позовної заяви без руху надіслано судом 17.11.2023р. засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною Овен Ебенезер Апірібо в позовній заяві ( АДРЕСА_1 ).

Однак, поштове відправлення було 26.12.2023р. повернуто суду без вручення його адресату із зазначенням причини повернення «за закінченням терміну зберігання».

З посиланням на положення ч.11 ст.126, п.4 ч.6 ст.251 КАС України, суд дійшов висновку, що ухвала від 14.11.2023р. вважається такою, що вручена належним чином позивачу 26.12.2023р.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає, що положення КАС України не передбачають повернення рекомендованих листів з відміткою «за закінченням терміну зберігання», така відмітка не передбачена як причина невручення повістки про виклик. Ця відмітка не розкриває суті причини неможливості вручити адресату відповідний рекомендований лист. Отже, дана відмітка не дає суду обґрунтованих процесуальних підстав для визначення факту належного повідомлення сторони у судовій справі, зокрема не визначає чи адресат відмовився від отримання поштового відправлення, чи адресат відсутній, чи особу, якій адресовано поштове відправлення, не виявлено за місцем проживання.

За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 12 грудня 2018 року у справі №752/11896/17 та від 12 лютого 2019 року у справі №906/142/18, повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування сторони про час і місце розгляду справи.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постановах від 28.07.2022р. по справі №640/20272/20, від 17.11.2022р. по справі №640/13033/21, від 20.03.2023р. по справі №160/5582/20, від 16.11.2023р. по справі №520/21023/21

А відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, не пересвідчився належним чином в отриманні позивачем копії ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 14.11.2023р. про залишення її без руху, наслідком чого стало порушення права скаржника на судовий захист.

Також, слід відзначити і те, що позивач у позовній заяві, окрім поштової адреси, зазначив номер засобу зв`язку (номер мобільного телефону), проте суд першої інстанції, отримавши конверт (поштове відправлення), який повернувся із зазначенням причини невручення «за закінченням терміну зберігання», не сповістив позивача про наявність ухвали від 14.11.2023р. про залишення без руху позовної заяви за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 КАС України.

У випадку відсутності належних доказів вручення позивачу копії ухвали від 14.11.2023р., суд мав здійснити всі належні заходи щодо повідомлення позивача про постановлення такої ухвали, зокрема повторного її направлення на адресу позивача та повідомлення про існування винесеної ухвали всіма можливими засобами зв`язку, адже не вручення останньої позбавляє можливості усунути недоліки позовної заяви, що є перешкоджанням у доступі до суду. За наведених обставин, колегія суддів вважає, що у суду були відсутні підстави для застосування положень п.1 ч.4 ст.169 КАС України.

Статтею 320 КАС України передбачено право суду апеляційної інстанції за наслідками скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2024 року скасувати.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 11 березня 2024 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук