Справа № 520/37790/23
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

13 березня 2024 р. справа № 520/37790/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, розглянувши за правилами спрощеного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № 6-2023-UA0028556 від 30.06.2023, яке прийнято ГУ ДПС у Харківській області (ідентифікаційний код ВП юридичної особи: 43983495) щодо ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) про визначення суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2023 рік у розмірі 41 235, 20 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № 368-2405-2030 від 10.01.2023, яке прийнято ГУ ДПС у Харківській області (ідентифікаційний код ВП юридичної особи: 43983495) щодо ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) про визначення суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2019 рік у розмірі 37 486, 56 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № 369-2405-2030 від 10.01.2023, яке прийнято ГУ ДПС у Харківській області (ідентифікаційний код ВП юридичної особи: 43983495) щодо ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) про визначення суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 37 486, 56 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № 370-2405-2030 від 10.01.2023, яке прийнято ГУ ДПС у Харківській області (ідентифікаційний код ВП юридичної особи: 43983495) щодо ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) про визначення суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2021 рік у розмірі 37 486, 56 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що договір оренди землі є припиненим з 01.12.2007 через закінчення строку дії оренди, а тому у позивача відсутній об`єкт оподаткування орендною платою як земельна ділянка з кадастровим номером: :07:047:0047. Таким чином, з 01.12.2007 у позивача не перебуває в оренді земельна ділянка загальною площею 0,0185 га, кадастровий номер: :07:047:0047 та ця земельна ділянка не є об`єктом оподаткування орендною платою з фізичних осіб з ОСОБА_1 , тим самим у позивача не виникає податковий обов`язок. Окрім того, з 21.02.2007 відсутня сама по собі підстава укладення договору оренди із позивачем внаслідок скасування відповідного рішення ХМР, яке скасовано рішенням 11 сесії Харківської міської ради 5 скликання № 8/07 Про скасування рішень Харківської міської ради.

У відзиві відповідач вказав, що ГУ ДПС не погоджується з наведеними твердженнями Позивача, оскільки відповідно до листа, наданого ГУ ДПС Департаментом земельних відносин Харківської міської ради від 23.01.2023 № 457/0/225-23 (вх. ГУ ДПС від 01.02.2023 № 3082/5) «Про перелік орендарів з якими укладено договори оренди землі по місту Харкову станом на 01.01.2023» ОСОБА_1 є орендарем вищевказаної земельної ділянки, відповідно до договору оренди від 26.08.2005 № 75201/05. Оскільки в податкового органу відсутня інформація щодо розірвання договору оренди між Позивачем та Харківською міською радою, що підтверджується наданим Переліком, ГУ ДПС правомірно прийнято спірні податкові повідомлення-рішення.

У відповіді на відзив позивач вказав, що строк дії Договору завершено 01.12.2007, що є підставою припинення дії Договору за пп. а п. 37 Договору оренди землі від 26.08.2005. 1.02.2007 рішенням ХМР від № 8/07 у зв`язку зі скаргами членів територіальної громади м. Харкова та необхідністю врахування думки мешканців будинку було скасовано рішення попереднє ХМР про передачу земельної ділянки в оренду позивачу. Департамент земельних відносин Харківської міської ради листом від 02.11.2023 № 7633/0/225-23 підтверджує, що між Харківською міською радою та позивачем не укладалися додаткові угоди до Договору оренди землі від 26.08.2005. Відсутня державна реєстрація будь-яких збудованих об`єктів на земельній ділянці, що свідчить про їх відсутність та тим паче відсутність їх експлуатації. На думку позивача, відсутність належного обміну документами та інформацією про об`єкти оподаткування оредною платою між Харківською міською радою та ГУ ДПС у Харківській області не повинна слугувати нарахуванням позивачу через 16 років ППР на суму більше 150 000 грн.

Інші заяви по суті справи сторони до суду не подавали.

Щодо вимоги відповідача розглядати справу з викликом сторін, суд зазначає, що така вимога міститься в прохальній частині відзиву на позовну заяву та не носить характеру процесуального документу, оскільки чинний КАС України визначає, що є заявою, клопотанням та запереченням.

Так, статті 166 та 167 КАС України містять чіткі вимоги до форми та змісту заяви, клопотання і заперечення. Проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що вимога, яка міститься у відзиві за правовою природою не є ані клопотанням, ані заявою, ані запереченням.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Суд наголошує, що оскільки зазначена вимога, заявлена представником відповідача у відзиві на позов, не відповідає вимогам ч. 1 ст. 167 КАС України, то вона залишається без розгляду.

Повернення в даному випадку виконати фактично неможливо, оскільки зазначена вимога міститься в процесуальному документі відзиві на позов.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.

Судом встановлено, що 26.08.2005 між Харківською міською радою та позивачем укладено Договір оренди землі щодо земельної ділянки загальною площею 0,0185 га, кадастровий номер: :07:047:0047, розташованої за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 130, на підставі рішення 35 сесії Харківської міської ради 4 скликання від 27.04.2005 № 78/05 Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об`єктів .

Пунктом 173 Додатку № 1 до рішення № 78/05 позивачу надано земельну ділянку по вул. Академіка Павлова, 130 загальною площею 0,0185 га в оренду для будівництва магазину до 01.12.2007 (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації) та для подальшої експлуатації цього об`єкту до 01.12.2030.

21.02.2007 рішенням ХМР 11 сесії Харківської міської ради 5 скликання № 8/07 Про скасування рішень Харківської міської ради скасовано пункт 173 додатку № 1 рішення № 78/0 ХМР, яким позивачу надано вказану земельну ділянку.

Контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 30.06.2023 № 6-2023-UA0028556 у розмірі 41 235,20 грн; від 10.01.2023 № 368-2405-2030 у розмірі 37 486,56 грн; від 10.01.2023 № 369-2405-2030 у розмірі 37 486,56 грн; від 10.01.2023 № 370-2405-2030 у розмірі 37 486,56 грн про визначення суми податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб.

Доказів адміністративного оскарження вказаних рішень матеріали справи не містять.

Не погоджуючись із такими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі норми права.

Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III, зі змінами та доповненнями (далі ЗК України), а справляння плати за землю, зокрема, орендної плати за землю, здійснюється відповідно до положень Податкового кодексу України (надалі ПК України).

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються також Законом України «Про оренду землі» від 06.10.1998 р. № 161-XIV (надалі Закон № 161-XIV) та договором оренди землі.

Відповідно до пп. 14.1.147 п. 14.1 ст.14 ПК України плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі (п. 286.2 ст. 286 ПК України).

Згідно з п. 286.5 ч. 286 ПК України (у редакції чинній 01.01.2022) нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 нього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

Відповідно до п. 288.2 ст. 288 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Згідно з ст. 270 ПК України об`єктом плати за землю є земельна ділянки, яка перебуває у власності або користуванні. Суб`єктами плати за землю (платниками) є власники земельних ділянок або землекористувачі.

Умови договору оренди землі визначені у ст. 15 Закону № 161-XIV, однією із істотних умов якого є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до ст. 206 ЗК України використання в землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати. Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, як визначено ст. 288 ПК України, є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону № 161-XIV).

Згідно зі ст. 15 Закону № 161-XIV однією із істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом (ст.17 Закону № 161-XIV).

У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця (ч. 1 ст. 34 Закону № 161-XIV).

Отже, орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності сплачується орендарем з дня виникнення права користування земельною ділянкою, а саме з дня реєстрації договору оренди земельної ділянки, якщо інше не встановлено умовами договору.

У разі припинення або розірвання договору оренди земельної ділянки державної (комунальної) власності орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором, та сплачує орендну плату за фактичний період перебування землі у користуванні у поточному році, тобто до дати повернення земельної ділянки орендодавцю (відповідному органу виконавчої влади чи відповідній сільській, селищній, міській раді).

Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до Рішення ХХІ сесії Харківської міської ради VI скликання від 19.12.2012

№ 960/12 передбачається, що Департамент земельних відносин Харківської міської ради забезпечує оформлення договорів оренди землі та актів приймання передачі земельних ділянок, оформлення, у разі необхідності, додаткових угод та угод про розірвання договорів оренди землі, веде контроль за забезпеченням укладених договорів оренди землі, вживає заходи до припинення дії договору оренди землі у непередбачених законом випадках, забезпечує зберігання укладених договорів оренди землі із їх невід`ємними частинами.

Відповідно до ст. 764 ЦК України у разі якщо правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору найму (оренди), наймач (орендар) продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця (орендодавець) протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Позивач стверджує, що строк дії Договору завершено 01.12.2007, що є підставою припинення дії Договору за пп. а п. 37 Договору оренди землі від 26.08.2005. 1.02.2007 рішенням ХМР від № 8/07 у зв`язку зі скаргами членів територіальної громади м. Харкова та необхідністю врахування думки мешканців будинку було скасовано рішення попереднє ХМР про передачу земельної ділянки в оренду позивачу.

Відповідач натомість зазначає, що у податкового органу відсутня інформація щодо розірвання договору оренди між Позивачем та Харківською міською радою, що підтверджується листом, наданим ГУ ДПС Департаментом земельних відносин Харківської міської ради від 23.01.2023 № 457/0/225-23 (вх. ГУ ДПС від 01.02.2023 № 3082/5) «Про перелік орендарів, з якими укладено договори оренди землі по місту Харкову станом на 01.01.2023» (далі Перелік) , відповідно до якого ОСОБА_1 є орендарем вищевказаної земельної ділянки, відповідно до договору оренди від 26.08.2005 № 75201/05.

Надаючи правову оцінку таким аргументам учасників справи з урахуванням вищенаведених норм права, суд зазначає таке.

Так, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності є договір оренди такої земельної ділянки.

Позивач вважає, що Договір оренди землі від 26.08.2005 не є чинним, як через закінчення строку дії Договору оренди, так і через скасування у 2007 році рішення ХМР про надання земельної ділянки в оренду. Додаткові угоди про продовження дії Договору оренди не укладались.

Судом встановлено, що договір укладено строком на період будівництва до 01.12.2007 (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації), на період експлуатації до 01.12.2023.

Умовами договору також передбачено припинення його дії, зокрема п.п.37-39, шляхом закінчення строку, на який його укладено, придбання земельної ділянки у власність, викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки, ліквідації юридичної особи орендаря та у випадках, передбачених законом. Договір може бути розірвано, у тому числі і в односторонньому порядку.

У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця (частина перша ст. 34 Закону № 161).

Таким чином, у разі припинення або розірвання договору оренди земельної ділянки державної і комунальної власності суб`єкт господарювання (орендар) повертає орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором, та сплачує орендну плату за фактичний період перебування землі у користуванні у поточному році, тобто до дати повернення земельної ділянки орендодавцю (відповідному органу виконавчої влади чи відповідній сільській, селищній, міській раді).

У суду відсутні докази припинення або розірвання договору оренди земельної ділянки як відповідно до умов цього договору, так і відповідно до закону.

При цьому суд адміністративної юрисдикції не є судом, встановленим законом, для встановлення факту припинення чи розірвання договору.

При цьому посилання позивача на скасування міською радою власного рішення про надання земельної ділянки в оренду не нівелює факту того, що правовідносини щодо оренди оформлюються договором оренди землі, а прийняття рішення міською радою є підставою для укладення такого договору.

При цьому цивільним законодавством та законодавством про оренду землі передбачено чітку процедуру розірвання таких договорів чи визнання їх припиненими.

Водночас, строк дії договору оренди в межах спірних правовідносин спливає у 2030 році, про що зазначено у Договорі.

Суд зауважує, що припинення для позивача дії договору оренди землі у випадках, перелічених в Законі України «Про оренду землі», не позбавляє його як орендаря обов`язків, передбачених таким договором, щодо припинення дії такого договору оренди землі.

Тобто, законодавцем передбачено, що саме умовами договору оренди має встановлюватись порядок повернення (переоформлення) орендодавцеві земельної ділянки, а також відповідальність за невиконання орендарем умов такого договору.

Між тим, п. 21 Договору оренди землі передбачено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Проте, у ході розгляду даної справи судом не встановлено факту виконання позивачем жодного із зазначених зобов`язань у відповідному періоді.

Вказані обставини також підтверджуються листом Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 23.01.2023 № 457/0/225-23, яким сповіщено Головне управління ДПС в Харківській області, що право користування земельною ділянкою належить позивачу.

Так, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Відтак, отримана контролюючим органом інформація від Харківської міської ради про наявність договору оренди земельної ділянки позивачем є достатньою підставою для винесення оспорюваних рішень.

Надані позивачем докази, зокрема, отримані від міської ради, не підтверджують, що договір оренди землі припинено чи розірвано, а свідчать виключно про те, що додаткові угоди з позивачем не укладались. Більше того, інформація з Державного земельного кадастру підтверджує наявність у позивача речового права на земельну ділянку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що до моменту виконання умов Договору про повернення орендодавцеві земельної ділянки позивач має обов`язок зі сплати орендної плати за відповідну земельну ділянку.

Спір щодо розрахунку сум податку між сторонами відсутній.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки позовні вимоги цим аспектом правовідносин не обґрунтовувались.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 13 березня 2024 року.

Суддя Олексій КОТЕНЬОВ