Справа № 580/10497/23
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Гайдаш В.В. Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року Справа № 580/10497/23

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року у справі

за позовом Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради

до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)

про про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. Департамент соціальної політики Черкаської міської ради (далі- Позивач) звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Відповідач), в якому в якому просить:

- визнати протиправними дії Відповідача по перерахуванню надміру стягнутих по виконавчому провадженню НОМЕР_1 (у подальшому перекинутих у виконавче провадження НОМЕР_3) коштів у сумі 15300 грн на погашення штрафів на користь держави по зведеному виконавчому провадженню НОМЕР_2;

- зобов`язати Відповідача повернути Позивачу кошти у сумі 15300 грн, які протиправно стягнуті по зведеному виконавчому провадженні НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що Відповідач протиправно здійснив перерахування надміру стягнутих по виконавчому провадженню НОМЕР_1 коштів у сумі 15300 грн шляхом перекидання їх в інше виконавче провадження НОМЕР_3 на погашення штрафів на користь держави по зведеному виконавчому провадженню НОМЕР_2.

2. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що державним виконавцем правомірно та з дотриманням вимог законодавства України здійснено, з метою погашення штрафів на користь держави, перекидання коштів з одного виконавчого провадження в інше, тому вирішив, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позову в повному обсязі, стверджуючи, що Відповідач не мав права перераховувати надміру стягнуті з департаменту по виконавчому провадженню НОМЕР_1 (в подальшому перекинуті у виконавче провадження НОМЕР_3) кошти в сумі 15300 грн на погашення штрафів на користь держави по зведеному виконавчому провадженню НОМЕР_2, адже він отримував від департаменту відповідні листи від 25.07.2022 за №6662/28-5/01-10, від 27.12.2022 №12551/28-5/01-10, від 21.04.2023 за №3436/28-1/01-10, до яких було додано відповідні підтверджуючі документи.

При цьому Апелянт зазначив, що й суд не надав правової оцінки вказаним вище листам.

Також Апелянт вважає, що суд першої інстанції, при ухваленні рішення, не застосував Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішення суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 №902, а також безпідставно послався на законодавство, яке не зупиняє дію вищевказаного чинного Порядку.

Крім цього, Апелянт зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що Відповідач, порушивши вимоги зазначеного Порядку, одночасно також порушив вимоги ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження», якою встановлено черговість розподілу стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2024 та від 28.02.2024 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

5. Від Відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просить таку скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, наполягаючи на тому, що чинним законодавством не передбачено повернення коштів у разі коли такі кошти боржником помилково зараховано на депозитний рахунок відділу.

6. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

7. Обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало ВП НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №580/2137/22, виданого 20.09.2022 Черкаським окружним адміністративним судом про зобов`язати Департамент соціальної політики Черкаської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду у цьому рішенні та вже виплачених коштів компенсацію на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля з дати після одержання ним автомобіля Pontiac Vibe, 2005 року випуску.

11.01.2023 державним виконавцем направлено постанову про стягнення виконавчого збору від 20.10.2022 НОМЕР_1 до Управління Державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області з метою стягнення з Позивача виконавчого збору.

31.01.2023 Управління Державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області виконано постанову про стягнення виконавчого збору від 20.10.2022 НОМЕР_1 та кошти перераховано на депозитний рахунок відділу у сумі 26800 грн., які 02.02.2023 були стягнуті з Позивача й перераховані Відповідачем до Державного бюджету України.

Також судом встановлено, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало ВП НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа №580/2729/22, виданого 30.09.2022 Черкаським окружним адміністративним судом про зобов`язати Департамент соціальної політики Черкаської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_2 щодо встановлення йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та з урахуванням висновків суду у цьому рішенні прийняти рішення щодо надання йому такого статусу.

У зв`язку з тим, що по виконавчому провадженню ВП НОМЕР_1 виконавчий збір було стягнуто у подвійному розмірі, однак по іншому виконавчому провадженню НОМЕР_3 виконавчий збір був не стягнутий, кошти в сумі 26800 було зараховано до ВП НОМЕР_3 з метою погашення виконавчого збору.

Однак, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.09.2023 №580/2729/22, апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради задоволено та скасовано рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 липня 2022 року на підставі якого було видано виконавчий лист №580/2729/22, тому 13.10.2023 виконавче провадження НОМЕР_3 було завершено на підставі п. 5 ч. 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з скасуванням рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ.

Крім того, з 13.10.2022 на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) також перебуває зведене виконавче провадження НОМЕР_2 до складу якого входять наступні виконавчі провадження:

- ВП НОМЕР_4 з примусового виконання постанови №61470384, виданої 18.06.2020 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення з Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради штраф у розмірі 5100 грн. на користь держави;

- ВП НОМЕР_5 з примусового виконання постанови №61470384, виданої 21.12.2020 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення з Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради штраф у розмірі 10200 грн. на користь держави.

У зв`язку з тим, що штрафи по вищезазначеним виконавчим провадженням (у межах зведеного виконавчого провадження) не були сплачені Позивачем, тому кошти в сумі 26800 було зараховано з ВП № НОМЕР_6 у зведене виконавче провадження НОМЕР_2 з метою погашення штрафів на користь держави у сумі 15300 грн, іншу частину залишкових коштів у сумі 11500 грн повернуто на рахунок Позивача.

8. Позивач вважаючи, що Відповідач протиправно здійснив перерахування надміру стягнутих по виконавчому провадженню НОМЕР_1 (у подальшому перекинутих у виконавче провадження НОМЕР_3) коштів у сумі 15300 грн на погашення штрафів на користь держави по зведеному виконавчому провадженню НОМЕР_2, тому звернувся до суду з цим позовом.

9. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VІІІ), Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845(у редакції постанови КМУвід 30 січня 2013 р. № 45) (далі- Порядок №845), Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішення суду затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 Nє902 (далі - Порядок №902).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону №1404-VІІІ, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VІІІ, передбачено обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості:

1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій;

2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача;

3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів);

4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

2. Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

3. Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Згідно зі статтею 46 Закону №1404-VІІІ, у разі якщо під час розподілу грошових сум у випадку, передбаченому пунктом 3 частини першої статті 45 цього Закону, стягнутої суми недостатньо для задоволення вимог стягувачів за виконавчими документами, кошти розподіляються виконавцем між стягувачами в такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок кримінального або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку із втратою годувальника;

3) у третю чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими правовідносинами;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги стягувачів за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, вимоги щодо збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та вимоги щодо податків та інших платежів до бюджету;

5) у п`яту чергу задовольняються всі інші вимоги.

2. Вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги. У разі якщо стягнутої суми недостатньо для задоволення в повному обсязі всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми. Вимоги стягувачів щодо виплати заборгованості із заробітної плати та інші вимоги, пов`язані з трудовими правовідносинами, задовольняються в порядку надходження виконавчих документів.

У разі якщо виконавчі документи щодо виплати заборгованості із заробітної плати та інших вимог, пов`язаних із трудовими правовідносинами, надійшли протягом одного дня і стягнутої суми недостатньо для задоволення в повному обсязі всіх вимог за такими виконавчими документами, відповідні вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми.

Частинами 1, 5-6 статті 45Закону №1404-VІІІ передбачено, що грошові кошти, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Не допускається виплата стягувачу стягнутих коштів готівкою або виплата стягнутих коштів іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових коштів заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 51 цього Закону).

Органам державної виконавчої служби та приватним виконавцям забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові кошти, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких такі кошти стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником в іншому виконавчому провадженні).

Стягнуті з боржника кошти, що залишилися після задоволення всіх вимог за виконавчими документами, перераховуються боржнику (крім випадків повернення коштів іншим особам).

Висновки суду апеляційної інстанції.

10. Отже, як вбачається з матеріалів справи, у відділі примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) окрім виконавчого провадження НОМЕР_1, в межах якого здійснено стягнення коштів з рахунку Апелянта, перебувало також зведене виконавче провадження НОМЕР_2.

11. Станом на 13.10.2023 Апелянтом не було виконано вимоги по зазначеному вище зведеному провадженню та не сплачено штрафи за його невиконання до державного бюджету України. Неодноразові вимоги виконавця щодо їхньої сплати Апелянтом не задоволено.

12. Твердження Апелянта про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги листи від 25.07.2022 за Nє6662/28-5/01-10, від 27.12.2022 Nє 12551/28-5/01-10, від 21.04.2023 за Nє3436/28-1/01-10, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки ці листи не є достатніми доказами в розумінні статті 76 КАС України, які підтверджують виконання вимог за зазначеними вище виконавчими провадженнями належним чином.

13. Отже, Відповідач прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність перерахування надмірно стягнутих з Позивача коштів в межах виконавчого провадження НОМЕР_1 на виконання зведеного виконавчого провадження НОМЕР_2. При цьому, кошти Апелянта були розподілені в межах черговості визначеної статтею 46 Закону №1404-VІІІ.

14. Сума в розмірі 11500,00 грн, яка залишилася після задоволення вимог стягувачів за зведеним виконавчим провадженням, була перерахована на рахунок Апелянта відповідно до вимог частини шостої статті 47 Закону №1404-VІІІ.

15. Щодо твердження Апелянта про те, що такими діями Відповідач порушив Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішення суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 №902, яким передбачено пріоритетність напрямів спрямування бюджетних коштів, апеляційний суд зазначає, що Відповідач, здійснюючи дії, що спрямовані на примусове виконання рішень суду, які Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради не виконувалися протягом тривалого часу, в першу чергу керується положеннями Закону України «Про виконавче провадження».

16. Оскільки норми зазначеного закону прямо встановлюють обов`язок виконавця перерахувати боржнику стягнуті з нього кошти, що залишилися після задоволення всіх вимог за виконавчими документами, Відповідач діяв належним чином й у відповідності до норм законодавства, які мають вищу юридичну силу.

17. Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

18. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

19. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

20. Таким чином, апеляційна скарга Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради підлягає залишенню без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року - без змін.

21. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 12 березня 2024 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев