Справа № 740/112/24
Суддя: Шевченко І. М.
Дата ухвалення: 2024-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/112/24
Провадження № 2-а/740/21/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Ісаєнко А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Ніжинської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

установив:

У січні 2024 року позивачка звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила поновити строк для звернення до суду з адміністративним позовом, скасувати постанову Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Ніжинської міської ради № 424/17-02 від 15.12.2023, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 6800 грн, а провадження у справі закрити.

На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що 22.12.2023 вона отримала у поштовому відділенні постанову по справі про адміністративне правопорушення № 424/17-02 від 15.12.2023, яку вважає незаконною та винесеною всупереч чинному законодавству. Зокрема, засідання комісії відбулося в її відсутність, при цьому вона подавала заяву про розгляд адміністративних матеріалів за її особистої участі. Офіційне повідомлення про дату та час засідання було їй вручене працівниками поліції під тиском 15.12.2023 о 11 год. 00 хв., безпосередньо у день засідання комісії. На той момент позивачка перебувала на робочому місці та не могла залишити магазин, оскільки інших працівників, які б могли її підмінити, на місці не було. Позивачка заперечує факт вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, оскільки алкогольних напоїв неповнолітній особі вона не продавала, доказів на підтвердження цього не надано, адміністративний протокол вона не отримувала. Зазначила, що 19.10.2023 близько 18 год 00 хв. певні особи у магазині купували продукти харчування, а не слабоалкогольні напої. З чеку від 19.10.2023 ФОП ОСОБА_2 , який міститься у матеріалах справи, не вбачається, що було здійснено продаж слабоалкогольного напою. Крім того, у ФОП ОСОБА_2 відсутня ліцензія на продаж алкогольних чи тютюнових виробів. Оскаржувана постанова базується на протоколі про адміністративне правопорушення, складеному з порушенням норм чинного законодавства, не підтверджена належними та достатніми доказами.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 січня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 30 січня 2024 року 15-00 год., яке у подальшому відкладено на 01 березня 2024 року 09-30 год.

У відзиві на позов представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, оскільки у позовній заяві та особистих пояснення ОСОБА_1 , доданих до матеріалів справи, містяться розбіжності щодо кількості осіб, які перебували в магазині, та товару, який було продано за 47 грн. ОСОБА_1 працює продавцем у ФОП ОСОБА_3 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , яка має ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Видача ОСОБА_1 чека іншого суб`єкта підприємницької діяльності свідчить про допущення порушення у сфері правил торгівлі. Крім того, доводи позивачки про протиправні дії працівників поліції нічим не підтверджені.

У судове засідання учасники справи не з`явилися. Представник позивачки адвокат Костирко П. М. подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та проводити судове засідання у його з позивачкою відсутність. Представник відповідача подав до суду клопотання, в якому просив відмовити у задоволенні позову та розглянути справу в його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, керуючись законом і своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 15.12.2023 № 424/17-02, прийнятою Адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Ніжинської міської ради, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 6800 грн, за те, що 19.10.2023 о 17 год. 32 хв. ОСОБА_1 , яка є працівником підприємства торгівлі, перебуваючи на робочому місці в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила продаж слабоалкогольного напою «Шейк» вмістом спирту 7 % особі, яка не досягла 18-річного віку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Частина 2 статті 156 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особам, які не досягли 18 років.

За змістом ч. 5, 6 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» якщо у продавця пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння виникли сумніви щодо досягнення 18-річного віку покупцем, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напої, вина столові, тютюнові вироби, електронні сигарети, рідини, що використовуються в електронних сигаретах, та пристрої для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, продавець зобов`язаний звернутися до такого покупця з вимогою пред`явити паспорт громадянина України або інший документ, що підтверджує його вік. У разі відмови покупця надати такий документ забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння такій особі.

Зміст наведених положень закону дає підстави для висновку, що продавець при реалізації тютюнових виробів зобов`язаний вжити передбачені законодавством заходи, спрямовані на недопущення продажу таких тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти річного віку, а в разі вчинення таких дій несе адміністративну відповідальність, визначену законом.

Таким чином, законодавцем запроваджено безальтернативне застереження у вигляді заборони продажу пива, алкогольних та слабоалкогольних напоїв особі, котра не досягла 18-річного віку.

Слід також зазначити, ця вимога має спонукати суб`єкта господарювання дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію.

До виключної компетенції адміністративних комісій при виконавчих органах міських, селищних та сільських рад відноситься розгляд справ про адміністративні правопорушення передбачені, зокрема ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 цього Кодексу встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Статтею 73 КАС України встановлено, що н алежними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).

Згідно із ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.06.2020 у справі №520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Статтею 106 КАС України встановлено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази.

На підтвердження правомірності прийнятої стосовно позивачки постанови відповідач до відзиву додав, зокрема, копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 956682 від 19.10.2023, копію ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, копію чека на суму 47,00 грн, фотокопію товару, письмові пояснення ОСОБА_5 , письмові пояснення ОСОБА_4 , письмові пояснення продавця ОСОБА_1 .

Оцінюючи вищевказані докази в сукупності, суд вважає, що відповідач довів правомірність прийнятої постанови про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, та накладення на позивачку адміністративного стягнення у виді штрафу.

У свою чергу позивачка не довела вказаних у позові обставин щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної постанови, не заявляла жодних клопотань, у тому числі про допит свідків.

Разом з цим слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 09 березня 2021 року у справі № 804/8054/17 від 09 березня 2021 року наголошує на тому, що обов`язком продавця є видача споживачеві розрахункового документу встановленої форми, який засвідчує факт купівлі товару із відповідною позначкою про дату здійснення такої операції, однак недотримання цієї вимоги та відсутність розрахункового документу не є однозначним підтвердженням непроведення відповідної касової операції із продажу товару, а може свідчити про інші обставини, зокрема, недотримання суб`єктом господарювання положень статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" або намір уникнути відповідальності за реалізацію алкогольних/слабоалкогольних напоїв тощо.

Таким чином, суд вважає, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, і відсутні підстави для її скасування.

З урахуванням вищевказаного суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю та необґрунтованістю позовних вимог.

У такому разі понесені позивачкою судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за нею.

Керуючись ст. 5, 77, 139, 244, 245, 286 КАС України, суд

ухвалив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Ніжинської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко