Справа № 320/2610/21
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2023-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2023 року № 320/2610/21

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, в якому просить суд:

-визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Київській області від 01.03.2021 №74 о/с про призначення ОСОБА_1 на посаду старшого інспектора-чергового ізолятору тимчасового тримання №4 та звільнення з посади заступника начальника Обухівського відділу поліції.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наказ про звільнення є необґрунтованим, оскільки відповідачем у зв`язку з реорганізацією не запропоновано рівнозначних посад у відповідача і відсутня була умова щодо неможливості його призначення на рівнозначну посаду. Вказує, що відповідачем йому були запропоновані певні посади, але вони не були рівнозначними займаній посаді і передбачали як нижчі посадові оклади, нижче грошове забезпечення, меншу територію, на яку поширювалися його повноваження, а також переміщення на роботу в іншу місцевість. Зазначив, що йому взагалі не було запропоновано рівнозначних посад як у новоствореному відділі, так і в центральному органі управління Національної поліції України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.03.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому він позову не визнав, у його задоволенні просив відмовити у повному обсязі. Стверджує, що видаючи наказ від 1 березня 2021 р. № 74 відповідач діяв на підставі у спосіб в межах повноважень, що встановленні спеціальним релевантним у даному випадку законодавством. Вказує, що позивач був своєчасно попереджений про скорочення займаної посади, йому неодноразово було запропоновано певний перелік рівнозначних посад, від яких він спочатку відмовлявся. Чинним законодавством передбачено можливість переміщення поліцейського у зв`язку із скороченням штатів як на рівнозначну посаду, так і на нижчу посаду. Підставою для переведення на іншу посаду відповідно до ст. 65 ЗУ «Про Національну поліцію» є скорочення штатів.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

З лютого 2000 року ОСОБА_1 перебуває на службі в Органах внутрішніх справ України та проходив службу на різних посадах.

3 2015 по 2020р. неодноразово поновлювався рішеннями суду на роботі в поліції:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 18.05.2016 в адміністративній справі №810/899/16.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року в адміністративній справі №810/2917/16.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року в адміністративній справі №810/2793/17.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року в адміністративній справі № 810/4815/18.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року в адміністративній справі №320/3491/19.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року в адміністративній справі №320/2387/20.

Відповідно до рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 р. по справі №320/2387/20 ОСОБА_1 поновлено на рівнозначній посаді в Обухівському ВП ГУНП в Київській області.

24.02.2021 Позивачу були запропоновані посади: старший інспектор-черговий ІТТ № 4 ГУНП в Київській області, старший інспектор-черговий чергової частини роти конвойної служби ГУНП в Київській області, старший інспектор-черговий ІТТ №7 ГУНП в Київській області.

Позивач повідомив, що на жодну із запропонованих посад він подавати рапорт не буде, оскільки останні його не влаштовують. Також, слід зазначити, що запропоновані посади не рівнозначні посаді, яку обіймає Позивач та відповідачем не зазначено в якому конкретно органі чи підрозділі знаходяться запропоновані посади.

03.03.2021 Позивача ознайомлено з наказом №74о/с від 01.03.2021 відповідно до якого ОСОБА_1 без його згоди призначено на посаду старшим інспектором черговим ізолятору тимчасового тримання №4, звільнивши його з посади заступника начальника Обухівського відділу поліції.

Відповідно до наказу №74 о/с від 01.03.2021 - Призначити підполковника поліції ОСОБА_1 старшим інспектором-черговим ізолятору тимчасового тримання № 4, установивши йому, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988, посадовий оклад у розмірі 2550 грн та надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 45 відсотків, звільнивши з посади заступника начальника Обухівського відділу поліції. Підстава: попередження від 01.01.2021, акт пропонування посад від 22.01.2021, доповідна записка від 22.02.2021, подання від 22.02.2021.

Не погоджуючись з наказом про звільнення та про призначення на нову посаду, позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає про таке.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580 VIII(далі - Закон № 580-VIII).

Пунктом 2 частини першої статті 65 Закону № 580-VIII передбачено, що переміщення поліцейських здійснюється на рівнозначні посади, зокрема у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації.

Частинами восьмою та дев`ятою цієї ж статті визначено, що переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення; переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Порядок переміщення та переведення поліцейського визначено у частині першій статті 65 Закону № 580-VIІI.

Так, переміщення поліцейських здійснюється:

1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;

3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону;

4) у зв`язку із зарахуванням на навчання до вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, на денну форму навчання, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.

Частиною першою статті 68 Закону № 580-VIІI визначено, що у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Відповідно до частини другої статті 68 Закону № 580-VIІI поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Згідно з частиною третьою статті 68 Закону № 580-VIІI поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права, суд зазначає, що у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів звільненню підлягають поліцейські, посади яких скорочені. Водночас, відповідно до приписів статті 65 Закону №580-VIIскорочення посади, яку обіймає поліцейський, є однією з підстав його переведення на рівнозначну або нижчу посаду, а частиною другою статті 68 вказаного Закону передбачено можливість призначення поліцейського, посада якого скорочена, за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

При цьому згідно із частинами восьмою, дев`ятою статті 65 Закону №580-VII переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення. Переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

Згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України).

За правилами частин першої, третьої статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Гарантії захисту від незаконного звільнення розповсюджуються на поліцейських та полягають у тому, що в разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів, звільняються не всі поліцейські, а лише ті, посади яких скорочені.

Крім того, у разі скорочення штатів, поліцейському, посада якого скорочується, повинно бути запропоновано іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції з урахуванням його досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків. Лише відмова особи від запропонованої посади дає підстави для звільнення поліцейського у зв`язку зі скороченням штатів.

Зазначений висновок обумовлюється тим, що формою волевиявлення поліцейського на призначення на іншу посаду є надання згоди. При цьому, наданню згоди повинна передувати пропозиція щодо призначення на відповідну посаду, з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків, тобто ініціатива керівництва.

Отже, особа, попереджена про звільнення за скороченням штатів, у цьому випадку не має можливості виявити ініціативу і своє волевиявлення здійснює шляхом надання згоди на ініціативу керівництва щодо іншої посади в будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Лише якщо особа відмовилася від усіх пропозицій щодо зайняття певних посад виникають підстави для застосування пункту 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» щодо звільнення поліцейського зі служби в поліції у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Аналогічна правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 5 грудня 2018 р. у справі №814/805/17.

Суд зазначає, що законодавство України передбачає певну процедуру звільнення у зв`язку зі скороченням штату. Зокрема, звільнення у зв`язку із скороченням штату можливо, якщо роботодавцем вжито всіх заходів щодо переводу працівника на іншу посаду шляхом запропонування працівнику, що звільняється, всіх вакансій, на які може претендувати особа з урахуванням її фаху, кваліфікації, досвіду трудової діяльності, а також у випадках, коли неможливо перевести працівника з його згоди на іншу роботу, або коли працівник відмовився від такого переведення.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 р. у справі №824/185/17-а.

У рішенні Конституційного Суду України від 7 травня 2002 року № 8-рп/202 у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) правове регулювання Конституцією України (254к/96-ВР) та спеціальними законами України статусу, посадових осіб (частина перша статті 9 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII) (3723-12) зазначено, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Законом № 580-VIII окремо не визначено процедуру здійснення пропозиції наявних вакантних посад поліцейському, який попереджається про можливе звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. У зв`язку з відсутністю у спеціальному законі положень, які б регулювали порядок пропонування поліцейському іншої вакантної посади, суд вважає, що в цьому випадку слід застосувати загальні положення Кодексу законів про працю України.

Як встановлено судом, у відповідача дійсно мали місце організаційно штатні зміни, унаслідок яких займана позивачем посада була скорочена. Ці обставини не є спірними у справі.

З`ясовуючи питання про те, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, або щодо можливості у відповідача перевести працівника з його згоди на іншу роботу в тій же установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі, суд бере до уваги, що ці правовідносини регламентуються не тільки ст.68 закону №580-VIII.

Так, ці правовідносини також підпадають і під дію приписів статті 49-2 КЗпП України, згідно з якими одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При цьому нормативне тлумачення частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України дає підстави для висновку, що роботодавець у такому випадку зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати, відповідно до своєї кваліфікації.

Враховуючи, що обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника або уповноважений ним орган із дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади, які з`явилися в установі протягом цього періоду і які були на день звільнення.

Судом встановлено, що позивачу взагалі не пропонувалися вакантні посади в центральному органі управління поліції, в якому були вакантні посади. Натомість, відповідач пропонував позивачу для переведення посади, які були нижчими, а не рівнозначними, і передбачали переміщення по службі в іншу місцевість.

Суд зазначає також, що в оспорюваному наказі не зазначено конкретний орган, підрозділ, тощо до якого відноситься ізолятор тимчасового тримання №4.

Щодо підстав, відповідно до яких прийнято відповідний наказ, вбачається, що підставами є: попередження від 01.01.2021, акт пропонування посад від 22.01.2021, доповідна записка від 22.02.2021, подання від 22.02.2021, проте, документів датованими відповідними датами на підтвердження правомірності своїх дій відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 9 ст. 65 ЗУ «Про національну поліцію», переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

Як вбачається з матеріалів справи, наявність відповідного направлення відсутня.

Таким чином, для призначення на посаду, в тому числі і на рівнозначну потрібна згода поліцейського, в разі її відсутності, згідно ч. 3 ст.68 ЗУ «Про національну поліцію», поліцейський має бути звільнений зі служби з поліції.

Таким чином, наведені обставини свідчать, що підстави винесення спірного наказу не відповідають його реальній меті, а тому суд приходить до висновку у задоволенні позову.

Суд зазначає, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем. Отже, в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Підстави для вирішення у цій справі питання щодо розподілу судового збору відсутні.

Керуючись статтями 9,14,73-78,90,143,242-246,250,255 КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Київській області від 01.03.2021 №74 о/с про призначення ОСОБА_1 на посаду старшого інспектора-чергового ізолятору тимчасового тримання №4 та звільнення з посади заступника начальника Обухівського відділу поліції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лиска І.Г.