Справа № 275/1807/23
Суддя: Лівочка Л. І.
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 275/1807/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року смт.Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Лівочки Л.І.,

при секретарі - Степанчук С.А.,

за участю: представника позивача- адвоката Штундюка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Брусилів Житомирської області адміністративну справу №275/1807/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Житомирській області про визнання постанови у справі про накладення адміністративного стягнення протиправною та її скасування,

ВСТАНОВИВ:

25 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Житомирській області про визнання постанови у справі про накладення адміністративного стягнення протиправною та її скасування.

Позовні вимоги мотивував тим, що 16 грудня 2023 року співробітниками поліції відносно нього було винесено постанову серії БАД №955430 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та накладено на нього адміністративне стягнення.

Із змісту постанови слідує, шо 16 грудня 2023 року о 18 годині 12 хвилин в смт. Брусилів по вулиці Лесі Українки, 21, водій ОСОБА_1 при наближенні т.з "Достер" номерний знак 332 з увімкненим проблисковим маячком червоного кольору не зупинився біля правого краю проїздної частини, при зміні напрямку руху, а саме повороту ліворуч, не увімкнув відповідний показник повороту, під час зупинки на вимогу поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.п.3.2 ; 9.9 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121, ч. 2, ч.3 ст. 122 КУпАП.

Ознайомившись з копією постанови, позивач заперечує, що ним було порушено Правила дорожнього руху, а тому постанова є протиправною, а притягнення його до адміністративної відповідальності є безпідставним.

Протиправність постанови полягає в тому, що 16 грудня 2023 року близько 18 години позивач рухався по одній із вулиць смт. Брусилова на своєму автомобілі. В цей час він помітив в дзеркало заднього виду, що за ним рухається автомобіль поліції з ввімкненими проблисковими вогнями червоною та синього кольору. Помітивши автомобіль, який подає сигнали, які свідчать про те, що він повинен зупинитися, ОСОБА_1 ввімкнув правий показник повороту і зупинився. Після зупинки співробітники поліції, не надавши позивачу доказів про порушення ним Правил дорожнього руху, склали постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови до позивача було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу за порушення правил безпеки дорожнього руху, яких він не скоював. Проте, жодного посилання на будь-які докази у п. 7 постанови не зазначено, а тому можна зробити висновок, що його притягнуто до адміністративної відповідальності протиправно та безпідставно.

Також протиправність постанови полягає в тому, що постанову було винесено співробітником поліції 16.12.2023 року в 17 год.30 хвилин, а згідно змісту постанови ОСОБА_1 було зупинено 16.12.2023 року в 18 год.12 хвилин. З чого слідує, що його ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, якого він ще не вчинив.

Позивач просить визнати постанову від 16.12.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВАД №955430, винесену співробітником поліції відносно нього, протиправною та скасувати її.

Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому позов не визнав, вказав, що жодних доказів на обгрунтування позову позивачем не надано.

Зі змісту постанови вбачається,16.12.2023 року о 17 год. 26 хв. в смт. Брусилів по вул. Лесі Українки, 21 водій ОСОБА_1 при наближенні т/з Дастер номерний знак 1332 з увімкненим проблисковим маячком червоного кольору не зупинився біля правого краю проїзної частини, при зміні напрямку руху, а саме повороту ліворуч, не увімкнув відповідний показник повороту, відсутній вогнегасник, чим порушив ПДР України.

У зв`язку з порушенням вищевказаних норм, поліцейським СРПП СПД №1 ВП №2 ЖРУП ГУНП в Житомирській області сержантом поліції Яковчуком Р.С., винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 2 та 3 ст. 122, ст. 125, ч. 2 ст. 36 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 680 грн.

Представником позивача не вірно зазначено в позові час скоєння правопорушення водієм та порушення ним ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Також в оскаржуваній постанові в графі «7» зазначено технічний засіб, яким було здійснено фіксацію правопорушення, а тому твердження представника позивача зазначені в позовній заяві, щодо його не зазначення, є безпідставними.

Підставою зупинки транспортного засобу, слугувало порушення останнім ПДР України, а саме водій ОСОБА_1 при наближенні до тз Дастер номерний знак 1332 з увімкненим проблисковим маячком червоного кольору не зупинився біля правого краю проїзної частини. В подальшому, при зміні напрямку руху, не увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку. Після чого і був зупинений працівниками поліції.

Стаття 35 Закону України "Про Національну поліцію" передбачає чіткий перелік підстав для зупинення транспортного засобу поліцейським.

Оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД №955430 від 16.12.2023 винесена у зв`язку із порушенням позивачем Правил дорожнього руху України, цей факт підтверджується матеріалами справи та відеозаписом.

Вказаний відеозапис здійснений на підставі ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно із ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього Закону передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1. попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2. забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

За таких обставин, приймаючи до уваги, те що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо- транспортних пригод та їх наслідків, доказів неправомірного притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду надано не було.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до статті 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Тому доказом встановлення вини позивача у порушенні Правил дорожнього руху являється винесена у встановленому законом порядку постанова по справі про адміністративне правопорушення, а також відео докази.

Позивач був повідомлений про час та місце розгляду справи, йому були роз`яснені його права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Позивачу роз`яснено строки сплати штрафу, порядок оскарження постанови та порядок примусового виконання постанови про стягнення штрафу. Позивач відповідно до ст. 268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу. Позивач жодним чином не був обмежений у своїх правах та обов`язках, про що поставив власний підпис в оскражуваній постанові.

Відповідач просив у задоволені позовних вимог відмовити.

Представник позивача- адвокат Штундюк О.А. подав відповідь на візвив, в якій зазначив, що у відзиві представник відповідача вказав, що вина ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом і на підтвердження винуватості позивача у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст. 122, ст.125 КУпАП, до відзиву надано лише відеозапис з реєстратора автомобіля патрульної поліції та нагрудних камер поліцейських з моменту наближення автомобіля патрульної поліції до автомобіля, в якому перебував позивач.

Разом з тим, з наданих відеозаписів достовірно та беззаперечно не встановлено, що водій ОСОБА_1 на час та дату зазначену в оскаржуваній постанові не зупинився біля правового краю проїзної частини, а також при зміні напрямку руху не увімкнув покажчик повороту.

З наданого відеозапису, вбачається, що автомобіль знаходиться на правій стороні обочини дороги з увімкненою аварійною світловою сигналізацією та не рухається.

Не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення і оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповіданості, оскільки така постанова за своєю природою є результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення після збору та дослідження доказів вчинення такого правопорушення.

Відповідачем не надано достатніх доказів на спростування заявлених позовних вимог, ним в порушення ст. 77 КАС України не доведено правомірність свого рішення. Сам факт правопорушення належними та допустимими доказами не підтверджено.

Представник позивача вважає, що доводи відповідача у відзиві на позовну заяву є необгрунтованими, у зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги.

В суді представник позивача - адвокат Штундюк О.А. позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до наступного.

16 грудня 2023 року поліцейським Яковчуком Р.С винесено постанову серії БАД №955430 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.ч..2 та 3 ст.122, ст. 125, ст.36 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. Протокол про адміністративне правопорушення не оформлювався, згідно графи 7 до постанови додано відеозапис.

Як слідує з постанови, 16 грудня 2023 року о 17 годині 26 хвилин в АДРЕСА_1 водії ОСОБА_1 при наближенні т.з Достер номерний знак 332 з увімкненим проблисковим маячком червоного кольору не зупинився біля правого краю проїздної частини, при зміні напрямку руху, а саме повороту ліворуч, не увімкнув відповідний показник повороту, під час зупинки на вимогу поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.п.3.2 ; 9.9 ПДР України.

На підтвердження позовних вимог позивач надав копію оскаржуваної постанови, копію паспорту та посвідчення серія НОМЕР_1 від 30 травня 2016 року, яке підтверджує, що ОСОБА_1 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Предметом даного спору є правомірність дій суб"єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обгрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст. 122, ст. 125 КУпАП

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Частиною 3 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Статтею 125 КУпАП передбачена відповідальність у виді попередження за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 3.2 ПДР України, рух транспортних засобів зі спеціальними сигналами - у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

Відповідно до пункту 9.9. ПДР , аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена:

a) у разі вимушеної зупинки на дорозі;

б) у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідно до ст. 14 Закону України " Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов"язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також не створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України " Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України " Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами ч.2, ч.3 ст. 122 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи пре адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, наявність якої доводиться шляхом надання належних та допустимих доказів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватися принципом " поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі "Кобець проти України".

Доказування має випливати з сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису,у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів і показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, в адміністративному процесі, як виняток з загального правила, у справах стосовно оскарження рішень, дії чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень, встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб"єкта владних повноважень обов"язок, аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, що свідчать про його правомірні дії.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Судом встановлено, що вчинення позивачем адміністративних правопорушень, за які його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення, зафіксовано лише в оскаржуваній постанові та не підтверджується жодними іншими належними доказами.

Зважаючи на те, що будь-яких доказів, які б підтверджували вчинення визначеного у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , до постанови та відзиву не додано, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення не може бути, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, так як постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення, то в діях позивача відсутні подія та склад адміністративного правопорушення.

Для підтвердження порушення, вказаного у оскаржуваній постанові, відповідач відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема, фото чи відеозапис події на якому чітко вбачався би факт правопорушення чи пояснення очевидців даного правопорушення.

З наданого відповідачем відеозапису не вбачається факт порушення позивачем п3.2, п.9.9 Правил дорожнього руху України.

З відеозапису вбачається, що автомобіль знаходиться на правій стороні обочини дороги, не рухається та на автомобілі увімкнена аварійна світлова сигналізація.

Проте, будь- яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.122, ст.125 КУпАП, крім цього відеозапису та оскаржуваної постанови, всупереч вимог ст.ст.77,78 КАС України, відповідачем не надано.

За таких обставин постанова по справі про адміністративне правопорушення серії БАД

№955430 від 16 грудня 2023 року, винесена поліцейським Яковчуком Р.С., про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст.122, ст.125 КУпАП, підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 2 та п.3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи) (п. 2) або закрити справу про адміністративне правопорушення (п. 3).

За таких обставин, постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення підлягає скасуванню, а провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 78,139, 241-246, 257-262, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Постанову від 16 грудня 2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №955430, винесену співробітником поліції відносно ОСОБА_1 - визнати протиправною та скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122, ч.3 ст. 122 ,ст.125 КУпАП - закрити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Сьомого апеляційного адмінстративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.І Лівочка