Справа № 520/32752/23
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

з питання встановлення судового контролю за виконанням рішення суду

13 березня 2024 р. справа № 520/32752/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши заяву позивача від 01.03.2024р. про встановлення судового контролю в порядку ст. 382 КАС України по адміністративній справі №520/32752/23 за позовом ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом - відповідач, суб"єкт владних повноважень, владний суб"єкт, адміністративний орган, орган публічної адміністрації, ГУ, Управління) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

01.03.2024 р. до суду надійшла заява позивача про встановлення судового контролю за виконанням даного судового рішення шляхом зобов`язання відповідача подати протягом 30 днів з дня набрання ухвалою законної сили звіту про виконання судового рішення з наданням до суду доказів поновлення виплати з 01.06.2023 щомісячної доплати до пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб» ОСОБА_1 , зі збереженням йому інших складових частин його щомісячної пенсії, розмір якої до виконання цього судового рішення складав 22008,99 грн.

Аргументуючи ці вимоги заявник зазначив, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2023р. у справі №520/32752/23 даний позов було залишено без задоволення. З виходом за межі позову зобов`язано відповідача поновити виплату ОСОБА_1 з 01.06.2023 р. щомісячної доплати до пенсії у порядку постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021р. №713 з урахуванням раніше проведених платежів. На підставі вищевикладеного пенсійний орган виконав рішення, однак поновив щомісячну доплату у розмірі 792,60 грн та виплачує пенсію з обмеженням в частині цієї доплати, а саме 22.008,99 грн замість 22.801,59 грн.

Відповідач про розгляд згаданого процесуального документу заявника був сповіщений належно та завчасно, проте письмово власної правової позиції суду не повідомив.

Вирішуючи юридичну долю згаданого процесуального документа, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Позивач у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправною бездіяльності ГУПФУ в Харківській області щодо невиплати ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії у сумі 2.000,00грн. згідно з постановою КМУ від 14.07.2021р. №713; 2) зобов`язання ГУПФУ в Харківській області виплачувати ОСОБА_1 з 01.06.2023р. щомісячну доплату до пенсії у сумі 2.000,00грн. згідно з постановою КМУ від 14.07.2021р. №713 без обмеження виплати пенсії максимальним розміром.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2023р. у справі №520/32752/23 даний позов було залишено без задоволення. З виходом за межі позову визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з приводу припинення виплати ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії у порядку постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021р. №713 у зв`язку із виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2021р. у справі №520/16530/21. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити виплату ОСОБА_1 з 01.06.2023 р. щомісячної доплати до пенсії у порядку постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021р. №713 з урахуванням раніше проведених платежів.

Отже, предметом розгляду у справі №520/32752/23 є управлінське волевиявлення органу публічної адміністрації з приводу виплати з 01.06.2023р. щомісячної доплати до пенсії у порядку постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021р. №713 без обмеження виплати пенсії максимальним розміром.

Позов було подано до суду - 15.11.2023р.

Відтак, предметом спору згідно з ч.1 ст.2 КАС України є перевірка на відповідність управлінських волевиявлення суб"єкта владних повноважень, вчинених з приводу призначення, обчислення, анархування і виплати заявнику щомісячної доплати до пенсії у сумі 2.000,00грн. згідно з постановою КМУ від 14.07.2021р. №713 у період часу 01.06.2023р.-15.11.2023р.

Будь-які майбутні події стосовно інших перерахунків пенсії заявника після 15.11.2023р., а також інші управлінські волевиявлення суб"єкта владних повноважень з приводу обмеження розміру пенсії до виплати, вчинені після 15.11.2023р. і поза межами предмету спору у справі №520/32752/23 не охоплюються ані предметом спору, ані предметом судового контролю.

При цьому, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2023р. у справі №520/32752/23 позов за вимогою про виплату пенсії без обмеження було залишено без задоволення.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень зазначене рішення суду набрало законної сили 20.01.2024р.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 19.02.2024 року за вих. №4988-2283/С-02/8-2000/23 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 по справі №520/32752/23 головним управлінням з 01.06.2023 поновлено щомісячну доплату до пенсії у порядку постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб». Оскільки у липні 2021 па виконання постанови №713 щомісячну доплату у відповідності до норм цієї постанови було встановлено у розмірі 792,60 грн. на виконання рішення суду доплату було поновлено у розмірі 792 гривні 60 копійок. У відповідності до постанови №713 щомісячна доплата встановлюється у межах максимального розміру пенсії визначеного Законом. Зважаючи на викладене вище, з 01.06.2023 підсумок пенсії з урахуванням щомісячної доплати до пенсії у відповідності до постанови №713 встановлено у межах максимального розміру пенсії, але не нижче раніше призначеного розміру пенсії. Підсумок пенсії після виконання рішення суду не змінився. Доплата за минулий час на виконання рішення суду не нараховувалась.

Водночас, за викладеним у процесуальному документі твердженням заявника, станом на 01.06.2023 року відповідач виплачує пенсію з обмеженням, а саме а саме 22.008,99 грн замість 22.801,59 грн.

Ухвалою судді від 05.03.2024р. витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області докази про: отримання копії рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2023р. у справі №520/32752/23; організаційно-правові заходи, спрямовані на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2023р. у справі №520/32752/23.

Представником відповідача на виконання ухвали суду від 05.03.2024р. надіслано пояснення, в яких зазначено, що

Відповідно до протоколу перерахунку пенсії заявника з 01.06.2023р. розмір нарахованої пенсії становить 22.801,59 грн (основний розмір пенсії 17.990,34 грн як 85% грошового забезпечення у сумі 21.165,11грн. + 2.518,65грн. індексації у порядку постанови КМУ №118 від 16.02.2022р. + 1.500,00 грн індексації у порядку постанови КМУ №168 від 24.02.2023 р. + 792,60 грн щомісячна доплата у порядку постанови КМУ №713 від 14.07.2021р.). З урахуванням максимального розміру пенсії до виплати: 22.008,99 грн.

Суд, дослідивши матеріали справи та вивчивши доводи процесуального документа заявника, вважає, що до установлених обставин спору підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У силу правових висновків постанови Верховного Суду від 10.02.2022р. у справі №160/13013/19: 1) обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст.1291 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст.14, 370 КАС України; згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права, п.68 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Піалопулос та інші проти Греції" якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс; 2) правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати; 3) зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, або встановлення нового строку подання звіту, або накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу є правом суду, а не його обов`язком (постанова Верховного Суду від 13.05.2021р. у справі №9901/598/19); 4) за змістом постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі № 802/357/17-а, звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення; 5) за сформульованими у постанові Верховного Суду від 23.04.2020р. у справі №560/523/19 правовими позиціями, переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи; 6) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право вільно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі "Кечко проти України" Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції, про захист прав людини і основоположних свобод, зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 Рішення).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних та чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У рішенні від 30.06.2009р. №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Отже, встановлення судом строку для надання звіту передбачено в разі не виконання судового рішення, з метою виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили.

Суд відзначає, що предметом ініційованого заявником спору є відповідність закону управлінських волевиявлень суб"єкта владних повноважень з приводу встановлення щомісячної доплати до пенсії в порядку постанови КМУ №713 від 14.07.2021р. з 01.06.2023р. та обмеження призначеної, нарахованої та обчисленої заявнику пенсії до виплати максимальним розміром.

Як встановлено судом з тексту рішення від 20.12.2023р., відповідача було зобов"язано поновити виплату щомісячної доплати до пенсії з 01.06.2023р. в порядку постанови КМУ №713 від 14.07.2021р.; в частині виплати пенсії без обмеження максимальним розміром суд встановив, що матеріали справи не містять доказів обмеження пенсії заявника з 01.06.2023р. максимальним розміром, доказів існування у відповідача наміру допускати порушення закону у процедурі проведення майбутніх виплат за встановленою доплатою матеріали справи також не містять. За таких обставин суд не знайшов підстав для задоволення позову в цій частині, адже в даній частині вимог відсутнє порушене право позивача.

На виконання рішення суду від 20.12.2023р. по справі №520/32752/23 відповідачем було поновлено нарахування заявнику щомісячної доплати до пенсії з 01.06.2023р. в порядку постанови КМУ №713 від 14.07.2021р., проте за твердженням заявника після поновлення обмежено виплату пенсії максимальним розміром в частині виплати даної доплати.

Суд зазначає. що згідно з ст.7 Закону України від 23.11.2018р. №2629-VІІІ "Про Державний бюджет України на 2019 рік" установлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.

Згідно з ст.7 Закону України від 14.11.2019р. №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня - 1712 гривень, з 1 грудня - 1769 гривень.

Згідно з ст.7 Закону України від 15.12.2020р. №1082-ІХ "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні.

Згідно з ст.7 Закону України від 02.12.2021р. №1928-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1934 гривні, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривні.

Згідно з ст.7 Закону України від 03.11.2022р. №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік" установлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність - 2093 гривні.

Отже, протягом періоду 01.01.2023р.-31.12.2023р. управлінське волевиявлення суб"єкта владних повноважень з приводу обмеження пенсії максимальним розміром (10 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність) може стосуватись виключно арифметичної величини - 20.930,00грн.

Утім, як визнано самим заявником та підвтерджено відомостями протоколу про перерахунку пенсії заявника з 01.03.2023р. обчислений суб"єктом владних повноважень розмір пенсії заявника до виплати склав - 22.008,99грн., тобто перевищував максимальний розмір (10 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність) може стосуватись виключно арифметичної величини - 20.930,00грн.

Суд відзначає, що за матеріалами справи первісний показник відсоткового значення розміру пенсії заявника стосовно грошового забезпечення складав - 85%.

Проте, згідно з управлінським волевиявленням суб"єкта владних повноважень від 26.02.2022р. під час перерахунку пенсії заявника з 01.04.2019р. на виконання рішення суду у справі №520/16530/21 був застосований показник відсоткового значення розміру пенсії заявника стосовно грошового забезпечення - 70%, а тому нарахований основний розмір пенсії склав - 16.889,76грн. (як 70% від суми грошового забезпечення - 21.165,11грн).

Згідно з управлінським волевиявленням суб"єкта владних повноважень від 25.05.2023р. під час перерахунку пенсії заявника з 01.12.2019р. на виконання рішення суду у справі №520/7507/22 був застосований показник відсоткового значення розміру пенсії заявника стосовно грошового забезпечення - 85%, а тому нарахований основний розмір пенсії склав - 22.008,99грн. (як 85% від суми грошового забезпечення - 21.165,11грн. + 2.518,65 грн індексація пенсії у порядку постанови КМУ від 16.02.2022р. №118+1.500,00 грн індексація пенсії у порядку постанови КМУ від 24.02.2023р. №168), до виплати з урахуванням максимального розміру 20.930,00 грн.

Згідно з управлінським волевиявленням суб"єкта владних повноважень від 30.10.2023р. під час перерахунку пенсії заявника з 01.12.2019р. на виконання ухвали суду у справі №520/7507/22 пенсію заявника було перераховано без обмеження максимальним розміром, зокрема і в частині індексації пенсії у порядку постанови КМУ від 16.02.2022р. №118 та у порядку постанови КМУ від 24.02.2023р. №168, а тому нарахований основний розмір пенсії склав - 22.008,99грн. (як 85% від суми грошового забезпечення - 21.165,11грн. + 2.518,65 грн індексація пенсії у порядку постанови КМУ від 16.02.2022р. №118 + 1.500,00 грн індексація пенсії у порядку постанови КМУ від 24.02.2023р. №168).

Проте суд відмічає, що обставини обмеження пенсії заявника максимальним розміром в частині виплати щомісячної доплати до пенсії в порядку постанови №713 від 14.07.2021р. станом на час ухвалення рішення встановлені не були.

Управлінське волевиявлення суб"єкта владних повноважень, яке було вчинено на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2023р. у справі №520/32752/23 і полягало у визначенні розміру щомісячної доплати до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713, а також управлінське волевиявлення суб"єкта владних повноважень, яке було вчинено на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2023р. у справі №520/32752/23 і полягало у обмеженні розміру щомісячної доплати до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 сумою у 22.008,99грн. утворюють склад нових окремих та самостійних спорів, а тому суд не знаходить підстав для здійснення у межах справи №520/32752/23 судового контролю за згаданими управлінськими волевиявленнями суб"єкта владних повноважень.

Приєднаними до справи доказами достеменно підтверджено, що станом на час розгляду справи №520/32752/23 обмеження пенсії заявника судом встановлено не було, позаяк пенсія виплачувалась у розмірі - 22.008,99грн. (тобто понад максимальний розмір у 10 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність), а на виконання рішення суду від 20.12.2023р. у справі №520/32752/23 заявнику суб"єктом владних повноважень було поновлено нарахування доплати до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713.

Будь-яких доводів про існування правових підстав для призначення заявнику щомісячної доплати до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 саме у розмірі - 2.000,00грн., а не у розмірі 792,60грн. як це відбулось за первинним волевиявленням суб`єкта владних повноважень з 01.07.2017р. текст позову не містив, відповідні докази у матеріалах справи відсутні.

Доказів оскарження заявником управлінського волевиявлення суб"єкта владних повноважень з приводу призначення з 01.07.2021р. щомісячної доплати до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 у розмірі - 792,60грн. матеріали справи не містять, такі доводи у межах справи №520/32752/23 заявником не заявлялись, судом не досліджувались, не оцінювались та не перевірялись.

Доказів невідповідності закону управлінського волевиявлення суб"єкта владних повноважень з приводу призначення з 01.07.2021р. заявнику щомісячної доплати до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 у розмірі - 792,60грн. матеріали справи не містять, такі доводи у межах справи №520/32752/23 заявником не заявлялись, судом не досліджувались, не оцінювались та не перевірялись.

Відтак, у межах спірних правовідносин судом не виявлено існування підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю як зобов"язання подати звіт рішення суду залишиться невиконаним з боку відповідача суб`єкта владних повноважень або для виконання рішення суду доведеться докласти значних зусиль понад обсяг дій згідно із Законом України "Про виконавче провадження", адже порушені заявником питання виходять поза межі спору та предмету доказування у справі №520/32752/23.

Окрім того, суд доходить до переконання про те, що положення ст.382 КАС України в частині обтяження учасника справи обов`язком подати звіт про виконання рішення суду (безвідносно до події одержання позивачем виконавчого листа, ініціювання процедури примусового виконання та стану виконавчого провадження з примусового виконання судового акту) не повною мірою узгоджуються з положеннями Закону України "Про виконавче провадження", який за загальним правилом вимагає безумовно обовязкового одержання позивачем виконавчого листа та подання цього документа до державного виконавця (приватного виконавця).

Тому випадок застосування судом згаданого вище правового механізму судового контролю слід вважати виключенням із загального правила, котрий повинен мати істотні та вагомі причини, і не нівелювати значення правових процедур Закону України "Про виконавче провадження".

Однак, судом з матеріалів справи існування таких причин не виявлено.

За таких обставин, суд вважає недоведеними підстави для кваліфікації стану виконання управлінської функції пенсійним органом як виключного випадку для застосування процедури судового контролю за ст.382 КАС України.

При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії); вичерпно реалізував усі існуючі правові механізми зясування обєктивної істини; надав оцінку усім юридично значимим факторам, доводам і обставинам справи; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін; інших джерел здобуття обєктивних даних про обставини спірних правовідносин не знайшов.

Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту.

Решта доводів сторін окремій оцінці у тексті судового акту не підлягає, позаяк не впливає на правильність розв`язання спору по суті.

Тому подану у порядку ст.382 КАС України заяву позивача належить залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 295, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ухвалив:

Заяву позивача від 01.03.2024р. про встановлення судового контролю у порядку ст.382 КАС України - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили з моменту підписання/прийняття; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з дати прийняття.

Суддя А.В. Сліденко