Справа № 160/3556/24
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2024 року Справа № 160/3556/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок розміру пенсії за віком ОСОБА_1 (зміна періоду 60 місяців до 01.07.2000 року) на підставі довідки № 85-Д/43/23/01-2023 від 17.07.2023 року про заробітну плату за період з 1983 року по 1990 р.р., та з 1991 по 1994 р.р., виданої Управлінням поліції охорони в Дніпропетровській області Національної поліції України, з 10 серпня 2023 року - з дня звернення до відповідача з відповідною заявою - відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за правилами ст. 263 КАС України.
Роз`яснено відповідачу про необхідність подати до суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази - у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, дотримуючись, вимог ст. 162 КАС України.
Відповідачі отримали ухвалу та позовну заяву через підсистему «Електроний Суд» 14.02.2024 та 08.02.2024, проте правом на надання відзиву не скористались.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно ч. 3, 4 ст. 263 КАС України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.
Суд, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком у відповідності до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 05.10.2021.
10.08.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просив перерахувати розмір пенсії на підставі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №85-Д/43/23/01-2023 від 17.07.2023 відповідно до ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV).
Відповідно до ч. 1 статті 40 Закону №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 рок. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 незалежно від перерв.
Згідно із абз. 5 ч. 1 ст. 40 Закону №1058, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсії врегульовано Порядком №22-1.
Відповідно до п. 2.10 Порядку №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Зміст зазначених норм права свідчить, що роботодавець або архівна установа мають право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у відповідних первинних документах за відповідний період. При цьому, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01.07.2000 є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.
У матеріалах справи містяться архівні довідки Управління поліції охорони в Дніпропетровській області від 05.11.2021 № Д-7/43/23/4/02-2021 та від 09.08.2023 №88-Д/43/23/01-2023.
Згідно змісту довідки від 05.11.2021 № Д-7/43/23/4/02-2021 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював у відділі державної служби охорони (ВДСО) при Кіровському районному відділі Дніпропетровського міського управління Управління Міністерства внутрішніх справ (ДМУ УМВС) України в Дніпропетровській області з 01.03.1995 (наказ ВДСО від 10.03.1995 № 6) по 01.11.1996 (наказ ВДСО від 06.11.1996 № 21). 3 01.01.2002 ВДСО при Кіровському РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області став безбалансовим, правонаступником було Управління Державної служби охорони (УДСО) при ГУМВС України в Дніпропетровській області (наказ ДДСО при МВС України від 01.01.2002 №211). Згідно наказу МВС України від 07.11.2015 №1399 Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Дніпропетровській області ліквідоване. На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 13.10.2015 № 834 правонаступником є Управління поліції охорони в Дніпропетровській області. Довідка видана на підставі архівних документів: наказів по особовому складу за 1995-1996 роки.
Згідно змісту довідки від 09.08.2023 №88-Д/43/23/01-2023, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проходив службу: помічником чергового пункту централізованої охорони відділу Державної служби охорони при відділі внутрішніх справ Індустріального району міста Дніпропетровська з 24.02.1982 (наказ УВС № 24 від 12.03.1982) по 06.06.1994 (наказ УДСО № 24 від 06.06.1994). Відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 10.08.1993 №615 відділ Державної служби охорони при відділі внутрішніх справ Індустріального району міста Дніпропетровська перейменований у відділ Державної служби охорони (ВДСО) при Дніпропетровському міському управлінні Управління міністерства внутрішніх справ (МУ УМВС) України в Дніпропетровській області. 3 01.01.2002 відділ Державної служби охорони при Дніпродзержинському міському управлінні УМВС України в. Дніпропетровській області став безбалансовим, правонаступником було УДСО при УМВС України в Дніпропетровській області (наказ ГУДСО при МВС України №211 від 01.01.2002). Згідно наказу МВС України від 07.11.2015 №1399 У правління Державної служби охорони при ГУМВС України в Дніпропетровській області ліквідоване. На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 13.10.2015 № 834 (зі змінами) правонаступником є Управління поліції охорони в Дніпропетровській області. Довідка видана на підставі архівних документів: архівної особової справи та наказів по особовому складу за 1982,1993, 1994, 2002, 2015.
Також в матеріалах справи містяться довідки від 17.07.2023 №85-Д/43/23/01-2023 про нараховану позивачу заробітну плату з 1983 року по 1990 роки та з 1991 по 1994 роки, які відповідають вимогам законодавства, адже вони видані роботодавцем з посиланням на первинні документи, а саме на особові рахунки за 1983 1990 роки та за 1991-1994 роки, на підставі яких надано інформацію, та у відповідності до норм чинного законодавства.
Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону №1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Згідно зі ст. 101 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також: за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Виходячи з викладеного, відповідач наділений повноваженнями щодо перевірки наданих позивачем документів. Ці повноваження можуть бути реалізовані шляхом відповідних запитів, витребування первинних документів щодо підтвердження виплаченої заробітної плати, проведення фактичних перевірок тощо.
Разом з тим, суд зазначає, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при перерахунку позивачу пенсії.
Щодо вимог зобов`язального характеру.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Крім того, щодо дискреційних повноважень, Верховний Суд зазначав, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».
Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Наведені висновки викладені у постанові Верховного Суду, зокрема, від 11.04.2018 у справі № 806/2208/17.
Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області як структурний підрозділ органу, що розглянув заяву позивача про перерахунок пенсії, визначено засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2. Порядку №22-1, рішення якого оскаржив позивач.
Викладене свідчить, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідно до приписів Порядку №22-1, відсутні повноваження щодо вирішення питання стосовно здійснення позивачу перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах, а відтак вимоги до нього не підлягають задоволенню.
Таким чином, з урахуванням вищенаведених висновків та ефективності захисту прав позивача, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги зобов`язального характеру в такий спосіб: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок розміру пенсії за віком ОСОБА_1 (зміна періоду 60 місяців до 01.07.2000 року) на підставі довідок № 85-Д/43/23/01-2023 від 17.07.2023 року про заробітну плату за період з 1983 року по 1990 р.р., та з 1991 по 1994 р.р., виданої Управлінням поліції охорони в Дніпропетровській області Національної поліції України, з 10 серпня 2023 року.
Відповідно, у задоволенні позовних вимог, заявлених до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області слід відмовити.
Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що з урахуванням положень статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1211,00 грн згідно квитанції №65 від 06.02.2024 підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.
Керуючись ст.ст.2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -
Адміністративний позов задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок розміру пенсії за віком ОСОБА_1 (зміна періоду 60 місяців до 01.07.2000 року) на підставі довідок № 85-Д/43/23/01-2023 від 17.07.2023 року про заробітну плату за період з 1983 року по 1990 р.р., та з 1991 по 1994 р.р., виданої Управлінням поліції охорони в Дніпропетровській області Національної поліції України, з 10 серпня 2023 року.
В задоволенні іншої частини позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 13.03.2024 року.

Суддя Н.Є. Калугіна