Справа № 140/32868/23
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/32868/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 , відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо не розгляду рапорту військовослужбовця ОСОБА_1 від 23.09.2023 про звільнення з військової служби в запас на підставі абзацу 7 підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт військовослужбовця ОСОБА_1 від 23.09.2023 про звільнення з військової служби в запас на підставі абзацу 7 підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд та прийняти за результатами його розгляду відповідне рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону.

23.09.2023 позивач звернувся до відповідача з рапортом та відповідним пакетом підтверджуючих документів про звільнення з військової служби за пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ), у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою бабцею ОСОБА_2 інваліда 2 групи, яка відповідно до висновку ЛЛК за станом здоров`я потребує стороннього догляду.

На даний час рішення по його рапорту не прийнято та з військової служби його не звільнено.

Позивач вважає такі дії щодо неприйняття рішення про його звільнення протиправними та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства. Вказує на те, що Законом №2232-ХІІ передбачені чіткі підстави звільнення з військової служби, зокрема, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Враховуючи вищезазначене, вказує на те, що всупереч вимогам чинного законодавства військовою частиною не було розглянуто поданий рапорт та прийнято рішення про його звільнення з військової служби згідно поданого рапорту. З цих підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 01.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовних вимог не визнав. Вказав на те, що 23.09.2023 до військової частини надійшов рапорт позивача про звільнення його з військової служби. В процесі ознайомлення зі змістом рапорту та долучених до нього документів було встановлено відсутність ряду документів, а саме: висновку МСЕК щодо потреби у постійному догляді за ОСОБА_2 . В усному порядку позивача було повідомлено про відсутність підстав для звільнення його з військової служби. Звертає увагу на те, що у даному випадку відповідно до Положення про медикосоціальну експертизу, затвердженого Постановою КМ України №1317 від 03.12.2009 (далі Положення №1317), повинен бути наявний висновок МСЕК, а не ЛКК, оскільки саме медикосоціальні комісії визначають потребу в сторонньому догляді дорослої особи. Вказує на те, що підставою для звільнення згідно з підпунктом г п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ за наявності зазначених вище документів є відсутність інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд. З урахуванням наведеного просить у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив позивач ще раз наголосив на правомірності своїх вимог та зазначив, що його рапорт у відповідності до норм чинного законодавства у встановленому порядку розглянутий не був та відповідне рішення не прийнято.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону.

23.09.2023 позивач подав рапорт безпосередньому командиру, в якому просив клопотати перед вищим командуванням про звільнення з військової служби на підставі пп. г п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою бабцею ОСОБА_2 , інвалідом 2 групи, яка відповідно до висновку ЛЛК за станом здоров`я потребує стороннього догляду (а.с.5).

На даний час рішення по рапорту позивача не прийнято.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Закон №2232-ХІІ здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 6 статті 2 Закону №2232-XII передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ) в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово було продовжено.

Підстави звільнення з військової служби, передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.

Відповідно до абз. 8 пп. г п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Частиною 7 статті 26 даного Закону визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Частинами 1, 2 статті 1 вступу Закону України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що цей Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).

Відповідно до ст. ст. 5, 6 Статуту внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Як встановлено статтею 9 даного Закону військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Абзацами 8, 13 статті 59 даного Статуту визначено зобов`язання командира (начальника), зокрема, це встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України; знати потреби і запити особового складу, приймати рішення за його заявами, скаргами та іншими зверненнями.

Пунктом 1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 (далі Положення №1153/2008) передбачено, що ним визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

У пункті 225 даного Положення визначено осіб, які приймають рішення про звільнення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби.

Абзацом 4 пункту 241 Положення №1153/2008 визначено, що накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.

Відповідно до пункту 12.1 розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009 (далі Інструкція №170) звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.

Згідно з п.12.11 розділу XII Інструкції №170 перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 .

Системний аналіз абзацу 8 пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ дає підстави для висновку, що під час воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації звільняються за сімейними обставинами (якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу) за таких підстав: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Позивач зважаючи на своє право звільнення з військової служби 23.09.2023 подав відповідний рапорт з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою бабцею ОСОБА_2 , яка є інвалідом 2 групи та відповідно до висновку ЛЛК за станом здоров`я потребує стороннього догляду у відповідності до вимог Положення №1153/2008.

До рапорту були долучені відповідні документи, які підтверджують зазначені у рапорті обставини, а саме: довідки про склад сім`ї, копія паспортів позивача та ОСОБА_2 , копія акту обстеження житлово побутових умов проживання ОСОБА_2 , де вказано про відсутність інших осіб, які можуть здійснювати відповідний догляд за ОСОБА_2 , копія свідоцтва про народження позивача, копія висновку ЛЛК № 152 про потребу ОСОБА_2 постійного стороннього догляду, та інші документи, які підтверджують зазначені в рапорті обставини.

Подання будь-яких інших документів чинним законодавством не передбачено.

Предметом спору у цій справі є розгляд і вирішення рапорту позивача від 23.09.2023 про звільнення його з військової служби з підстав вище вказаних.

Суд зазначає, що нормативними актами, які регламентують проходження військової служби та звільнення визначено, що за поданим рапортом військовослужбовця командиром частини, до повноважень якої входить вирішення порушених у ньому питань, повинно бути прийнято відповідне рішення.

Зокрема, за наслідками питання про звільнення має бути прийнято рішення про відмову у звільненні із зазначенням підстав, що стали підставами для його прийняття, або видано наказ про звільнення.

Як вбачається із долучених до справи доказів, відповідачем на даний час будь-якого рішення за наслідками розгляду рапорту ОСОБА_1 не прийнято.

Відповідач у відзиві на позов вказує на те, що позивачу в усному порядку було повідомлено про відсутність підстав для звільнення з його військової служби.

Однак, доводи представника відповідача судом до уваги не приймаються, оскільки вказана обставина належними та допустимими доказами не доведена.

Крім того, як зазначав суд вище, належним розглядом рапорту про звільнення військовослужбовця відповідно до Закону №2232-ХІІ, та Положенням №1153/2008 є мотивоване рішення про відмову у такому або наказ про звільнення, чого в даному випадку немає.

Надаючи оцінку твердженням відповідача, наведеним у відзиві на позов щодо наявності висновку МСЕК, а не ЛЛК про потребу в сторонньому догляді, суд зазначає наступне.

Відповідач розглядаючи рапорт від 23.09.2023 будь-якого рішення щодо наявності підстав для звільнення військовослужбовця з військової служби на підставі п.п. г п.п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-ХІІ не прийняв та оцінку долученим до рапорту документів не надавав, у тому числі з підстав викладених у відзиві.

Зазначені обставини підлягають перевірці судом у разі коли вони покладені в основу рішення суб`єкта владних повноважень, яке було в подальшому оскаржене в судовому порядку, чого в даному випадку немає, позаяк відповідачем будь-якого рішення за наслідками розгляду рапорту не прийнято.

Висновки та додаткові доводи відповідача у його заявах по суті справи не вказують про вирішення ним порушеного питання, а лише свідчать про те, що він ухилився від розгляду наданих документів, зокрема, наявності підстав для звільнення позивача з військової служби та прийняття відповідного рішення.

У спірних правовідносинах відповідач як суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції.

При цьому, відповідачем будь-яких належних та допустимих доказів з приводу того, чому ним у встановленому порядку не було розглянуто рапорт позивача та за наслідками розгляду якого прийнято відповідне рішення, суду не подано.

Вирішуючи спір, суд враховує, що згідно із загальними засадами права, дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, а бездіяльність - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень. Як дії, так і бездіяльність можуть мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Суд вважає, що за обставин цієї справи має місце бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби на підставі п.п. г п.2 ч.4 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу з прийняттям відповідного рішення за всіма підставами, про які йдеться у рапорті від 23.09.2023. Поряд з тим, суд надає оцінку рішенню (діям, бездіяльності), що передували зверненню із позовом та захисту порушеного права.

Оскільки відповідач належним чином не розглянув рапорт від 23.09.2023, то в контексті спірних правовідносин суд може лише зобов`язати останнього розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби на підставі п.п. г п.2 ч. 4 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд та прийняти відповідне рішення.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Керуючись статтями 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 23 вересня 2023 року про звільнення його з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд та прийняти відповідне рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Суддя Р.С. Денисюк