Справа № 160/34388/23
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2024-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ЛІТАН» до Житомирської митниці про визнання протиправним та скасування рішень про коригування митної вартості, карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -
28 грудня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ЛІТАН» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирської митниці, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості №/2023/000124/1 від 04.10.2023;
- визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості №/2023/000285/1 від 04.10.2023;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови Житомирської митниці у прийнятті митих декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №/2023/001462 від 04.10.2023;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови Житомирської митниці у прийнятті митих декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №/2023/001464 від 04.10.2023.
В обґрунтування позову зазначено, що спірні картки відмови та рішення про коригування митної вартості ввезеного товару є протиправними, оскільки під час надання митному органу документів, на думку позивача, ним повністю виконано вимоги ч.2 ст. 53 МК України щодо надання документів, які підтверджують митну вартість товарів, на основі оцінки яких у взаємному зв`язку у їх сукупності не може бути жодних сумнівів щодо правильності числових значень митної вартості, заявлених декларантом за першим методом визначення митної вартості (за ціною контракту). Відповідачем не підтверджено аргументованими доводами відсутність у поданих позивачем документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та не спростовано правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також, об`єктивну можливість застосування першого методу визначення митної вартості такого товару, не зазначено та не доведено, які саме складові митної вартості були відсутні, а також безпідставно затребувано переклад додатково запитуваних документів на українську мову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.01.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
29.01.2024 року відповідачем було надано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що заявлена позивачем вартість товарів є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів; в укладеному правочині відсутні характеристики товару; власник та продавець, як власник автобусів є відмінні між собою; платіжний документ про оплату за товар унеможливлює проведення ідентифікації за товар; не надано на вимогу відповідача документи, що підтверджують заявлену вартість товару; відсутній переклад на українську мову.
01.02.2024 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві та, зокрема, зазначено, що відповідач намагається ввести суд в оману відносно дійсного переліку документів, що були подані позивачем для митного оформлення автобусів, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит від 08.12.2023. Зауважено, що відповідач протиправно посилається на додаткові обставини, що не покладені в основу оскаржуваних рішень, що відповідно виходять за межі розгляду справи та не можуть братися судом до уваги. На думку позивача, відповідач може посилатися на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішеннях тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 МК України (тобто при визначенні вартості за другорядними методами). При цьому, перед тим, як здійснювати перевірку митної вартості за допомогою АСМО «Інспектор», відповідач має виключити можливість визначення митної вартості за основним методом (ціною договору), оскільки автоматизована система митного оформлення «Інспектор», як складова Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби, має лише допоміжний інформаційний характер.
15.02.2024 року від Житомирської митниці надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що позовна заява не містить обставини, які свідчать про порушення прав, свобод, та законних інтересів позивача у зв`язку з прийняттям Житомирською митницею оскаржуваних рішень. Відповідач вважає, що митним органом правомірно застосовувалися відомості з Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби, в рішеннях вказані причини їх прийняття, а саме: заявлена митна вартість товарів є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів. Також вказано, що декларантом не подано документи, що відповідно до ч. 3 ст.53 МК України підтверджують митну вартість, а саме, висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною установою, виписку з бухгалтерії, рахунок про здійснення платежів третім особам на користь продавця, договір (угоду, контракт) із третіми особами, та позивачем не надано переклад документів на українську мову.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12.09.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародний інноваційний офіс» (Продавець) та ТОВ «Торговий дім «ЛІТАН» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу № 019 (надалі Договір).
Відповідно до п. 2.1. Договору Продавець на умовах, погоджених у цьому Договорі, зобов`язується купити (поставити) Покупцеві, а Покупець зобов`язується купити (отримати та сплатити) не нові (з пробігом) автобуси.
Найменування автобусів: Mercedes-Benz Citaro O530, кількість 2 шт., ціна за одиницю 21 350 EUR. Загальна сума (ПДВ) 0%: 42 700 EUR.
Згідно з п. 2.2. Договору визначено, що технічні та якісні характеристики автобусів, які є предметом купівлі-продажу за цим Договором, зазначені у Додатку 1, який є невід`ємною частиною цього Договору.
Відповідно до п. 2.3. Договору витрати пов`язані з транспортуванням автобусів до пункту, вказаного Покупцем, включені у покупну вартість автобусів (п.п. 2.1., 3.1. цього Договору). Ці послуги Продавець забезпечує самостійно власним коштом.
Пунктом 2.4. Договору вказано, що Продавець підтверджує, що автобуси, які є предметом купівлі-продажу за цим Договором, належать йому на праві власності, не перебувають під забороною відчуження, арештом, не утримуються третіми особами, не є предметом застави чи іншим способом забезпечення виконання зобов`язань перед іншими фізичними чи юридичними особами, або державами.
Згідно з п. 3.1. Договору купівельну ціну за кожен автобус (п.п.2.1. Договору) визначено на умовах постачання DAP («Постачання в місці призначення») Україна, Київська область, м. Київ, вул. Світла, 3., згідно Інкотермс-2020. Купівельна ціна за весь предмет купівлі-продажу за цим Договором становить 42 700,00 EUR (ПДВ 0%).
Відповідно до п. 3.4. Договору оплата автобусів, що поставляються за цим Договором здійснюється Покупцем у Євро (EUR) шляхом поетапного перерахування на банківський рахунок Продавця грошових коштів у такому порядку:
3.4.1. попередня оплата у розмірі 50% загальної купівельної ціни за весь предмет продажу за цим Договором (п.п.3.1. цього Договору).
3.4.2. доплата у розмірі 50% покупної ціни кожного автобуса протягом 60 календарних днів з дати поставки кожного автобуса.
У відповідності до п. 3.6. Договору Продавець несе та оплачує витрати, пов`язані з митним оформленням автобусів для вивезення (експорту) транспортуванням (доставкою) автобусів до місця призначення зазначеного у п. 5.1. цього Договору. Дані витрати Продавця включені до покупної ціни автобусів, зазначеної в п.п. 2.1. цього Договору.
До даної митної декларації, як вбачається із інформації, що міститься в гр. 44 МД та відповіді відповідача на адвокатський запит № 7.19-4/28-01/8.19/8687 від 08.12.2023, уповноваженою особою позивача до митного оформлення були подані наступні документи:
- інвойс від 25.09.2023 №;
- автотранспортна накладна CMR від 26.09.2023 № 000161;
- сертифікат з перевезення форми EUR.1 від 26.09.2023 № с.Ту 0604933;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 10.11.2010 №;
- платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах від 22.09.2023 № 14;
- договір купівлі-продажу від 12.09.2023 № 019;
- додаток від 12.09.2023 № 1 до Договору купівлі-продажу від 12.09.2023 № 019;
- фотографічні зображення автобуса (5 шт.);
- сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу від 03.10.2023 №.018.024923-23.
Відповідно до п. 2.1 договору купівлі-продажу від 12.09.2023 №019 продавець продає, а покупець купує автобуси, які не містять достатніх даних про товар, а саме: номер кузову, рік виготовлення тощо. Відповідно до п. 2.2 договору купівлі-продажу, технічні та якісні характеристики автобусів повинні відповідати Додатку № 1. Враховуючи зазначене, за вказаними технічними характеристиками можуть бути будь-які автобуси, рік випуску яких не раніш 2010 року та не стосуватися оцінюваного товару.
Відповідно до п. 3.1.1 договору купівлі-продажу оплата за товар здійснюється як передоплата у розмірі 50%. До митного оформлення надано платіжний документ від 22.09.2023 № 14, який не може бути використана як документ, що підтверджує ціну, що була фактично сплачена за товар, оскільки не містить достатніх даних про товар (номер кузову, рік виготовлення тощо), посилання на рахунок-фактуру, тобто дані, які б могли свідчити про те, що даний платіжний документ стосується оцінюваного товару.
Як вважає відповідач, перелічені вище фактори вказують на наявність розбіжностей, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Внаслідок вказаного відповідачем направлено уповноваженій особі декларанта електронним повідомленням вимогу на надання додаткових документів, у якому відповідач зазначив: відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України необхідно надати такі додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару: а саме:
1) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією;
2) виписка з бухгалтерської документації.
Також митницею зазначено, що відповідно до ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Уповноваженою особою декларанта на вимогу митниці додатково було надано:
- договір (угода, контракт) із третіми особами;
- митну декларацію країни відправлення від 26.09.2023 № 23CZ51000027ZHTVP8.
Після отримання наданих уповноваженою особою декларанта додаткових документів, Житомирська митниця направила повідомлення під час консультації, у якому зазначено: враховуючи положення ст. 254 Митного кодексу України, просимо надати митному органу переклад на українську мову додатково наданих документів, а саме: експортної декларації 23СZ51000027ZHTVP8; акту оцінки автобуса, виписаного автотранспортним експертом Німеччина; рахунку про здійснення платежів третім особам на користь продавця; договору (угоди, контракту) /з третіми особами.
Відповідачем зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України не подані такі додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною установою.
На вимогу митного органу не надано переклад на українську мову інших додатково наданих документів, а саме: акту оцінки автобуса, виписаного автотранспортним експертом Німеччина; рахунку про здійснення платежів третім особам на користь продавця; договору (угоди, контракту) із третіми особами.
За результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №/2023/000124/1 від 04.10.2023, у гр. 33 якого, серед іншого, зазначено: документи, подані для митного оформлення містять розбіжності, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.
Відповідно до п. 2.1 договору купівлі-продажу від 12.09.2023 № 019 продавець продає, а покупець купує автобуси, які не містять достатніх даних про товар, а саме: номер кузову, рік виготовлення тощо. Відповідно до п. 2.2 договору купівлі-продажу, технічні та якісні характеристики автобусів повинні відповідати Додатку № 1. Враховуючи зазначене, за вказаними технічними характеристиками можуть бути будь-які автобуси, рік випуску яких не раніш 2010 року та не стосуватися оцінюваного товару.
Відповідно до п. 3.1.1 договору купівлі-продажу оплата за товар здійснюється як передоплата у розмірі 50%. До митного оформлення надано платіжний документ від 22.09.2023 № 14, який не може бути використаний як документ, що підтверджує ціну, що була фактично сплачена за товар, оскільки не містить достатніх даних про товар (номер кузову, рік виготовлення тощо), посилання на рахунок-фактуру, тобто дані, які б могли свідчити про те, що даний платіжний документ стосується оцінюваного товару.
На вимогу митного органу не надано переклад на українську мову інших додатково наданих документів, а саме: акт оцінки автобуса, виписаного автотранспортним експертом Німеччина; рахунок про здійснення платежів третім особам на користь продавця; договір (угоду, контракт) із третіми особами.
З метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості оцінюваного товару відповідачем проведено консультацію, в ході якої декларанту запропоновано надати інформацію щодо вартості схожого товару.
До даної митної декларації, як вбачається із інформації, що міститься в гр. 44 МД та відповіді відповідача на адвокатський запит №7.19-4/28-01/8.19/8687 від 08.12.2023, уповноваженою особою позивача до митного оформлення були подані наступні документи:
- інвойс вiд 25.09.2023 №;
- автотранспортна накладна CMR від 26.09.2023 № 000162;
- сертифікат з перевезення форми EUR.1 від 27.09.2023 №. Ty0604932;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 10.11.2010 №;
- платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах від 22.09.2023 № 14;
- договір купівлі-продажу від 12.09.2023 № 019;
- додаток від 12.09.2023 № 1 до Договору купівлі-продажу від 12.09.2023 № 019;
- фотографічні зображення автобуса (6 шт.);
- сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу від 03.10.2023 №.018.024928-23.
На виконання вимог Методичних рекомендацій митницею проведено порівняння рiвня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор», а також з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено. За результатами перевірки встановлено, що заявлена митна вартість товарів є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів. Документи, подані для митного оформлення містять розбіжності не містять всiх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.
Відповідно до п. 2.1 договору купівлі-продажу від 12.09.2023 № 019 продавець продає, а покупець купує автобуси, які не містять достатніх даних про товар, а саме: номер кузову, рік виготовлення тощо. Відповідно до п. 2.2 договору купівлі-продажу, технічні та якісні характеристики автобусів повинні відповідати Додатку №1. Враховуючи зазначене, за вказаними технічними характеристиками можуть бути будь-які автобуси, рік випуску яких не раніш 2010 року та не стосуватися оцінюваного товару.
Відповідно до п. 3.1.1 договору купівлі-продажу оплата за товар здійснюється як передоплата у розмірі 50%. До митного оформлення надано платіжний документ від 22.09.2023 № 14, який не може бути використана як документ, що підтверджує ціну, що була фактично сплачена за товар, оскільки не містить достатніх даних про товар (номер кузову, рік виготовлення тощо), посилання на рахунок-фактуру, тобто дані, які б могли свідчити про те, що даний платіжний документ стосується оцінюваного товару.
В графі 44 митної декларації під кодом 9610 зазначено документ № 23CZ51000022SU3YZ1, який до митного оформлення не долучено.
Як вважає відповідач, перелічені вище фактори вказують на наявність розбіжностей, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Внаслідок вказаного відповідачем направлено уповноваженій особі декларанта електронним повідомленням вимогу на надання додаткових документів, у якому відповідач зазначив: відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України необхідно надати такі додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару: а саме:
1) договір (угоду, контракт) iз третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією;
4) виписку з бухгалтерської документації.
Також митницею зазначено, що відповідно до ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Уповноваженою особою декларанта на вимогу митниці додатково було надано:
- договір (угода, контракт) із третіми особами;
- митну декларацію країни відправлення від 26.09.2023 № 23CZ51000022SU3YZ1.
Після отримання наданих уповноваженою особою декларанта додаткових документів, Житомирська митниця направила повідомлення під час консультації, у якому зазначено: враховуючи положення ст. 254 Митного кодексу України, просимо надати митному органу переклад на українську мову додатково наданих документів, а саме: експортної декларації 23CZ51000022SU3YZ1; акт оцінки автобуса, виписаного автотранспортним експертом Німеччина; рахунок про здійснення платежів третім особам на користь продавця; договір (угода, контракт) із третіми особами.
Відповідачем зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України не подані такі додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною установою.
На вимогу митного органу не надано переклад на українську мову інших додатково наданих документів, а саме: акту оцінки автобуса, виписаного автотранспортним експертом Німеччина; рахунку про здійснення платежів третім особам на користь продавця; договору (угоду, контракт) із третіми особами.
За результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №/2023/000285/1 від 04.10.2023, у гр. 33 якого, серед іншого, зазначено: на виконання вимог Методичних рекомендацій митницею проведено порiвняння рiвня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор», а також з рiвнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено. За результатами перевірки встановлено, що заявлена митна вартість товарiв є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів. Документи, поданi для митного оформлення містять розбіжності не містять всiх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.
Документи, подані для митного оформлення містять розбіжності не містять всіх відомостеи? щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.
Відповідно до п. 2.1 договору купівлі-продажу від 12.09.2023 № 019 продавець продає, а покупець купує автобуси, які не містять достатніх даних про товар, а саме: номер кузову, рік виготовлення тощо. Відповідно до п. 2.2 договору купівлі-продажу, технічні та якісні характеристики автобусів повинні відповідати Додатку № 1. Враховуючи зазначене, за вказаними технічними характеристиками можуть бути будь-які автобуси, рік випуску яких не раніш 2010 року та не стосуватися оцінюваного товару.
Відповідно до п.3.1.1 договору купівлі-продажу оплата за товар здійснюється як передоплата у розмірі 50%. До митного оформлення надано платіжний документ від 22.09.2023 № 14, який не може бути використаний як документ, що підтверджує ціну, що була фактично сплачена за товар, оскільки не містить достатніх даних про товар (номер кузову, рік виготовлення тощо), посилання на рахунок-фактуру, тобто дані, які б могли свідчити про те, що даний платіжний документ стосується оцінюваного товару.
На вимогу митного органу не надано переклад на українську мову інших додатково наданих документів, а саме: митної декларації країни відправлення № 23CZ51000022SU3YZ1, акту оцінки автобуса, виписаного автотранспортним експертом Німеччина; рахунку про здійснення платежів третім особам на користь продавця; договору (угоду, контракт) із третіми особами.
З метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості оцінюваного товару відповідачем проведено консультацію, в ході якої декларанту запропоновано надати інформацію щодо вартості схожого товару.
04.10.2023 року Житомирською митницею оформлено картки відмови у прийнятті митих декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №/2023/001462 від 04.10.2023 та №/2023/001464 від 04.10.2023, які обґрунтовані наступним: митна декларація не може бути оформлена, оскільки декларантом у графі 45 декларації невірно розрахована митна вартість товару №1 та вона не підтверджена документально, вибраний метод її визначення не відповідає умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України, чим порушено вимоги ст. 52, 53 цього Кодексу. У зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товару дані графи 45 і 47 митної декларації не можуть бути використані для здійснення митного оформлення товару, а крім того це може призвести до несплати встановлених законодавством митних платежів в повному обсязі, чим порушено вимоги ст.266, 289, 293 МК України.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У частині 1 статті 51 Митного кодексу України вказано, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина 2 статті 52 МК України).
Відповідно до частин 1, 2 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина 2 статті 53 МК України).
Згідно з частин 3, 5 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до частини 5 статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Пунктом 2 частини 6 статті 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Вказане свідчить про те, що митниця може звернутися із запитом на надання додаткових документів тільки у випадку якщо подані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, встановлено статтею 57 Митного кодексу України.
Основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, з урахуванням відповідних обмежень, є перший метод - за ціною договору (вартість операції); при цьому застосування другорядних методів визначення митної вартості товарів може мати місце виключно при неможливості застосування основного; у свою чергу основний метод визначення митної вартості товарів не застосовується лише якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Установивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Досліджуючи електронні повідомлення митниці, здійснені під час процедури консультацій, судом встановлено, що відповідач витребував у позивача додаткові документи, не зазначивши, які саме складової митної вартості непідтверджені та який з документів зможе підтвердити певну частину митної вартості.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (ч. 2 ст. 54 МК України).
Відповідно до частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Згідно з частиною 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У справі, що розглядається судом всі витрати були включені у вартість товару з огляду на те, що відповідно до пунктів 3.1. та 3.6. Договору поставка здійснювалася за умовами Інкотермс-2020, DAP («Постачання в місці призначення»). Вказане свідчить про те, що всі витрати щодо доставки товару відповідно до умов Договору несе Продавець та ці витрати включені у вартість транспортних засобів за Договором.
Верховний Суд у постанові по справі № 140/6689/20 від 03.05.2023 обставини справи були подібними до обставин у даній справі, Верховний Суд залишив в силі рішення судів попередніх інстанцій, які встановити, що поставка здійснювалася за умовами Інкотермс-2010, DAP та всі витрати включені до договірної вартості.
Позивачем разом із митними деклараціями було надано Житомирській митниці документи, що підтверджували як вартість товару, його часткову оплату у вигляді передплати 50% вартості, так й відповідність товару (автобусів) вимогам, що визначені Додатком № 1 до Договору:
- Договір купівлі-продажу від 12.09.2023 № 019, у якому визначено умови оплати щодо здійснення переплати 50%, оплати залишку протягом 60 днів, а також щодо включення всіх витрат у ціну договору;
- Додаток від 12.09.2023 № 1 до Договору купівлі-продажу від 12.09.2023 № 019, у якому визначені технічні та якісні характеристики автобусів, які є предметом купівлі-продажу;
- інвойс від 25.09.2023 №, у якому визначено, що його складено на виконання Договору № 019 від 12.09.2023, а також визначено, що він стосується Mercedes-Benz O530 Citaro номер кузова НОМЕР_1 , який за своїми технічними та якісними характеристиками відповідає вимогам, визначеним Додатком № 1 до Договору (підтверджується сертифікатом відповідності);
- iнвойс вiд 25.09.2023 №, в якому визначено, що його складено на виконання Договору № 019 від 12.09.2023, а також визначено, що він стосується Mercedes-Benz O530 Citaro номер кузова VIN НОМЕР_3 , який за своїми технічними та якісними характеристикам відповідає вимогам, визначеним Додатком № 1 до Договору (підтверджується сертифікатом відповідності);
- платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах від 22.09.2023 № 14, відповідно до умов якої в призначені платежу вказано «Передплата за Договором № 019 від 12.09.23 за автобуси, сума 21 350 EUR».
Верховний Суд у постанові у справі № 1140/3242/18 від 23.07.2019 зазначив, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості.
Автобуси Mercedes-Benz Citarо O 530 (VIN НОМЕР_1 та VIN НОМЕР_3 ) щодо яких здійснювалось митне оформлення відповідають вимогам вказаним у Додатку №1, що підтверджується сертифікатами відповідності, а відповідачем не доведено та не підтверджено у чому полягають розбіжності, ознаки підробки або в чому проявляються недостатність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Житомирською митницею під час проведення консультацій необґрунтовано, що позивачем заявлено неповні чи/або недостовірні відомості саме щодо митної вартості заявленого позивачем до декларування товару, зокрема, не вказано, які саме складові митної вартості є непідтвердженими.
Під час судового розгляду відповідачем не було доведено, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними. Ані під час декларування спірного товару, ані під час судового розгляду справи відповідач не вказав на документи, зазначені у частині 2 статті 53 МК України, і які подані позивачем як декларантом при митному оформленні транспортного засобу, в яких з них наявні розбіжності, ознаки підробки або які не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за товар, всупереч імперативної вимоги закону (вказане відповідає постанові Верховного Суду у справі № 1140/3242/18 від 23.07.2019 року).
Суд зазначає, що позивачем було надано документи, що визначені ч. 2 ст. 53 МК та в них відсутні розбіжності, ознаки підробки. Надані позивачем документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення, з огляду на те, що поставка здійснювалася відповідно до пунктів 3.1. та 3.6. Договору за правилами Інкотермс-2020, DAP («Постачання в місці призначення», а тому всі витрати включені у вартість та їх несе продавець).
Суд звертає увагу на те, що ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів (вказане відповідає постанові Верховного Суду по справі № 815/3558/16 від 21.04.2021).
Саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей. Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постанові по справі № 1.380.2019.001625 від 07.05.2020.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Натомість, у даній справі декларант фактично був позбавлений можливості зрозуміти, які саме складові митної вартості викликали сумнів у митного органу та які належить усунути додатковими документами.
Крім того, Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, зокрема у постанові від 30.04.2020 у справі № 820/231/16, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Таким чином, відповідач не довів наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності наданої декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, виключно наявність яких могла бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому, витребовуючи перелік документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Вказаний висновок відповідає позиції Верховного Суду зробленого у постанові по справі № 1.380.2019.000724 від 28.10.2020 та постанові по справі № 815/6827/17 від 29.01.2019.
Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що митниця безпідставно витребувала у позивача додаткові документи за відсутності на це будь-яких передумов.
Тому подальші доводи відповідача щодо надання додаткових документів без перекладу на українську мову не заслуговують на увагу з огляду на безпідставність витребування у позивача додаткових документів за наявності можливості визначення митної вартості товарів за першим методом за поданими позивачем документами.
У пункті 2.1 розділу ІІ Правил встановлено порядок заповнення граф рішення, зокрема графи 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості».
У графі зазначаються причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.
Відповідно до абз. 4 графи 33 Правил посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Згідно з п. 1.2. Положення про Єдину автоматизовану інформаційну систему Державної митної служби України Єдина автоматизована інформаційна система Держмитслужби (далі - ЄАІС Держмитслужби) багатофункціональна інтегрована автоматизована система, що забезпечує інформаційну підтримку та супроводження митної справи в Україні і становить сукупність кількох взаємопов`язаних інформаційних систем, зокрема, автоматизованої інформаційної системи «Центр», автоматизованої системи митного оформлення, інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронна пошта" та інших систем, програмно-інформаційних комплексів.
Відповідно до зазначеного Положення Автоматизована система митного оформлення (далі - АСМО) підсистема, що входить до складу Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби і забезпечує використання електронних документів та електронних копій документів на паперових носіях посадовими особами митного органу для здійснення митних процедур.
Використання автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор», як зазначено у Правилах можливе лише при визначенні митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів (ст.59 МК), за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (ст.60 МК) або ж резервним методом (ст.64 МК).
Позивачем надані наявні у нього документи, що підтверджували митну вартість товару і обраний метод визначення митної вартості товару; надані відповідачу при митному оформленні товару відомості про визначення митної вартості товару базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддаються обчисленню, у зв`язку з чим підстави для коригування митної вартості відсутні, а також відсутні підстави для використання автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор».
Ураховуючи вищевикладене, відповідачем не було встановлено та доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано, а подані позивачем документи не містять розбіжностей. Зазначене свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятих Житомирською митницею рішень про коригування митної вартості товарів.
Аналогічного висновку прийшов у своїй постанові Верховний Суд по справі № 826/1465/16 від 14.04.2021 за подібних обставин справи.
Судом не приймаються до уваги посилання відповідача на наявність у автоматизованій системі аналізу та управління ризиками за напрямом митної вартості відомостей про те, що у попередні періоди подібний товар розмитнювався за більшою митною вартістю, ніж задекларував позивач, оскільки відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень.
Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Аналогічного правового висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові по справі №815/6854/17 від 10.06.2021.
З огляду на недоведення відповідачем підстав для застосування іншого методу ніж основний, суд зазначає про відсутність підстав у відповідача для використання відомостей із автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор», які не можуть бути використані при визначені митної вартості за основним методом (за ціною договору).
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 цієї статті).
Згідно зі ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі «Трофимчук проти України» (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, в ході судового розгляду не довів обґрунтованість своїх висновків і правомірності прийнятих на їх підставі рішень.
З урахуванням наведених вище норм законодавства та встановлених обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви з огляду на недоведеність відповідачем наявності розбіжностей, відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, а також необґрунтованості підстав для витребування у позивача додаткових документів та відповідно перекладу таких додатково витребуваних документів на українську мову.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 139, 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ЛІТАН» до Житомирської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості, карток відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості № UA101020/2023/000124/1 від 04.10.2023.
Визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості № UA101000/2023/000285/1 від 04.10.2023.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови Житомирської митниці у прийнятті митих декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101020/2023/001462 від 04.10.2023.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови Житомирської митниці у прийнятті митих декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101020/2023/001464 від 04.10.2023.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ЛІТАН» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 9 562,92 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник