Справа № 320/46493/23
Суддя: Білоноженко М.А.
Дата ухвалення: 2024-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2024 року справа №320/46493/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Білоноженко М.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 15.11.2023 №24 в частині визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 64% суддівської винагороди з урахуванням лише стажу роботи на посаді судді понад 27 років;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві визначити ОСОБА_1 щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 74% суддівської винагороди, врахувавши до стажу, що дає право на одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: 27 років 10 місяців 21 день роботи на посаді судді, 2 роки роботи до призначення суддею на посадах спеціаліста ІІ та І категорій в Арбітражному суді міста Києва, 2 роки 4 місяці 26 днів, як половини строку навчання у вищому юридичному закладі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач при визначенні позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання судді врахував лише стаж її роботи на посаді судді 27 років 9 місяців 18 днів (50%+7х2%=64%) і не врахував стаж роботи до призначення суддею на посадах спеціаліста II та І категорій в Арбітражному суді міста Києва і половину строку навчання у вищому навчальному закладі (50%+12х2%=74%). Позивач вважає, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Ухвалою від 12.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у визначений судом строк відзив на позов не подав.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та одержуєте довічне грошове утримання згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (рішення від 15.11.2023 №24) та стаж роботи на посаді судді для виплати довічного грошового утримання судді у відставці складає 27 років 9 місяців 18 днів (64 відсотків від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді).

Не погодившись із рішенням відповідача в частині визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 64% суддівської винагороди з урахуванням лише стажу роботи на посаді судді понад 27 років, позивач звернулась з даним адміністративним позовом до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що відповідно частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Разом з тим, організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII), згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

У свою чергу, відповідно до статті 142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Зокрема, пунктом 25 розділу XII Закону №1402-VIII було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№41 - 45, ст. 529; 2015 р., №№18 - 20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 №10-рп/2013).

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII, вказаний пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнаний неконституційним.

Відповідно до статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, починаючи з 18.02.2020 в законодавстві України відсутні норми, які окремо регулюють питання суддівської винагороди та щомісячного грошового утримання судді у відставці, для суддів, які не пройшли кваліфікаційно оцінювання відповідно до вимог Закону №1402-VIII.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що за таких обставин, на спірні правовідносини розповсюджуються загальні правила нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, передбачені статтею 142 Закону №1402-VIII.

До стажу роботи на посаді судді, у розумінні приписів статті 137 Закону №1402-VІІІ зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Також, до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

При цьому, відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VІІІ, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Відповідно до абзацу 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (яка діяла одночасно із Законом №2862-ХІІ; втратила чинність 01 січня 2012 року), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Згідно статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

Враховуючи викладене вище, суд зазначає, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів.

Таким чином, до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, підлягає також зарахуванню половина строку навчання у вищих юридичних закладах, а саме 2 роки 4 місяці 26 днів, згідно дипломом НОМЕР_2 Київського університету імені Тараса Шевченка.

Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду та зазначила, що частину другу статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Частиною першою статті 7 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХП «Про статус суддів» (чинного на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді) право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Отже, з урахуванням положень частини першої статті 7 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» у чинній на час призначення позивача на посаду судді, частини другої статті 137, у системному зв`язку з абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, підлягає також зарахуванню 2 роки роботи до призначення суддею на посадах спеціаліста ІІ та І категорій в Арбітражному суді міста Києва.

Відповідно до частини першої статті 43 Закону «Про статус суддів» кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Суд відзначає, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Так, рішенням Вищої Ради Правосуддя від 02 листопада 2023 року №1029/0/15-23 позивач звільнена з посади судді Верховного Суду та стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та визначено, що призначення щомісячного довічного грошового утримання становить 32 роки 3 місяці 28 днів.

Зазначена правова позиція неодноразова застосовувалася Верховним Судом, зокрема у постановах від 09.11.2018 по справі №243/4794/17, від 11.12.2018 по справі №522/5168/17 та від 30.01.2020 по справі №592/3694/17.

Отже, стаж роботи ОСОБА_1 , що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить саме 32 роки 3 місяці 16 днів, зокрема: 27 років 10 місяців 21 дні - робота на посаді судді; 2 роки - робота до призначення суддею на посадах спеціаліста II та І категорій в Арбітражному суді міста Києва; 2 роки 4 місяці 26 днів - половини строку навчання у вищому юридичному закладі, тому розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці підлягає визначенню у розмірі 74% суддівської винагороди.

Вказана правова позиція відповідає правовим висновкам, викладеним Верховним Судом в постанові від 23.06.2022 по справі №620/6422/20.

На підставі вищевикладених обставин суд дійшов висновку зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити ОСОБА_1 і з 02.11.2023 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 74% суддівської винагороди працюючого на відповідні посаді судді, зарахувавши до стажу, що дає право на одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, окрім роботи на посаді судді 27 років 10 місяців 21 день, також 2 роки роботи до призначення суддею на посадах спеціаліста ІІ та І категорій в Арбітражному суді міста Києва та 2 роки 4 місяці 26 днів, як половини строку навчання у вищому юридичному закладі, та здійснити виплату з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 02.11.2023.

Згідно частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, позовні вимоги суд вважає обґрунтованими, в зв`язку із чим адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позов належить задовольнити повністю, а позивач поніс судові витрати із сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією, суд дійшов висновку про стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача у сумі 1073,60 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 - 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 15.11.2023 №24 в частині визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 64% суддівської винагороди з урахуванням лише стажу роботи на посаді судді понад 27 років.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити ОСОБА_1 з 02.11.2023 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 74% суддівської винагороди працюючого на відповідні посаді судді, зарахувавши до стажу, що дає право на одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, окрім роботи на посаді судді 27 років 10 місяців 21 день, також 2 роки роботи до призначення суддею на посадах спеціаліста ІІ та І категорій в Арбітражному суді міста Києва та 2 роки 4 місяці 26 днів, як половини строку навчання у вищому юридичному закладі, та здійснити виплату з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 02.11.2023.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Позивач: ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (ідентифікаційний код: 42098368, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Білоноженко М.А.