Справа № 500/7072/23
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7072/23

12 березня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Осташа А. В. за участю: секретаря судового засідання - Хоміцької С.О., представника позивача - Коваля Є.Б., представника відповідача - Федорів Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства фірми "КОЛМАР" до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства фірми "КОЛМАР" до Головного управління Державної податкової служби України у Тернопільській області (далі - Відповідач, ГУ ДПС у Тернопільській області) у якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області №1 від 01.08.2023 в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 1 956 660,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно виніс оскаржуване податкове повідомлення-рішення №1 від 01.08.2023, оскільки виявлені в акті перевірки порушення не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам чинного законодавства.

Ухвалою суду від 01.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 05.12.2023.

14.11.2023, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника Головного управління ДПС у Тернопільській області, в якому зазначено, що перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за квітень 2023 року від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету встановлено порушення ПП Фірма «КОЛМАР» п.44.1, п.44.2 ст.44, п. 198.1., п. 198.2, п.198.3. п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010р. зі змінами та доповненнями, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.2.1, п.2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, пп. 5 п.4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №21 від 28.01.2016р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 р. за N 159/28289(із змінами і доповненнями), а саме: встановлено завищення суму від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на 2056361 грн.

Згідно з даними ЄРПН перевіркою не встановлено джерело походження виробника продукції - кукурудзи, та не підтверджено легальність руху продукції в ланцюгу постачання від виробника до ПП Фірма КОЛМАР.

Враховуючи те, що фактично, ПІП Фірмою КОЛМАР в ланцюгу постачання введено в товарообіг (легалізовано) товар - кукурудзу невідомого виробництва та виробника, з метою формування витрат та податкового кредиту, а, отже, перевіркою встановлено, що контрагент ПРИВАТНА ФІРМА "Аграрна Нива" кукурудзу фактично не поставляло, то у ПП Фірма КОЛМАР відсутні підстави для віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ по операціях з ПРИВАТНА ФІРМА "Аграрна Нива", які відображено в бухгалтерському обліку та складені податкові накладні з врахуванням факту поставки товару не відповідають вимогам ст.201 ПКУ та, відповідно, не дають право на податковий кредит.

ПРИВАТНА ФІРМА "Аграрна Нива" в порушення вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», п.2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку оформлені завідомо недостовірні документи: видаткові та податкові накладні на господарські операції з поставки на ПП фірма КОЛМАР кукурудзу , оскільки на момент проведення таких операцій у ПРИВАТНА ФІРМА "Аграрна Нива" був відсутній сам актив - кукурудза.

З огляду на викладене, просили відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

01.12.2023 представником позивача подано відповідь на відзив, у якій він заперечив щодо тверджень відповідача, висвітлених у відзиві.

Протокольною ухвалою суду від 05.12.2023 оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 20.12.2023.

Ухвалою суду від 20.12.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.01.2024.

Протокольною ухвалою суду від 25.01.2024 клопотання учасників справи задоволено та з метою виклику свідків розгляд справи відкладено на 13.02.2024.

12.02.2024 представник відповідача надіслав на адресу суду додаткові пояснення у справі.

В судовому засіданні 13.02.2024 було допитано свідка ОСОБА_1 .

З метою продовження допиту інших (решти) свідків, оголошено перерву у справі до 05.03.2024 та продовжено процесуальний строк розгляду справи до 11.03.2024.

Ухвалою суду від 05.03.2024 клопотання сторін задоволено та відкладено розгляд справи на 11.03.2024.

В судовому засіданні 11.03.2024 допитано свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Протокольною ухвалою суду без виходу в нарадчу кімнату розгляд справи відкладено на 12.03.2024.

В судовому засіданні 12.03.2024 представник позивача підтримав позовні вимоги повністю з мотивів викладених у позові та відповіді на відзив, представник відповідача заперечила проти позовних вимог з мотивів викладених у відзиві та додаткових поясненнях.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що позивач ПП Фірма "КОЛМАР" зареєстроване з 2007 як суб`єкт господарювання в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, з основним видом економічної діяльності оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин КВЕД 46.21. Позивач є платником ПДВ.

Головним управлінням ДПС у Тернопільській проведено документальну позапланову перевірку ПП Фірма «КОЛМАР» з 26.06.2023 по 04.07.2023 щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за квітень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, результати якої оформлені Актом від 11.07.2023 №5260/19-00-07-01/35088780.

Перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за квітень 2023 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету встановлено порушення ПП Фірма «КОЛМАР» п.44.1, п.44.2 ст.44, п. 198.1., п. 198.2, п.198.3. п. 198.6 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010р. зі змінами та доповненнями, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.2.1, п.2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, пп. 5 п.4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №21 від 28.01.2016р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 р. за №159/28289 (із змінами і доповненнями), а саме: встановлено завищення суми від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на 2056361 грн.

01.08.2023 року Головним управлінням ДПС у Тернопільській області було прийнято податкове повідомлення-рішення № 1, яким було застосовано фінансові санкції в частині завищення суми від`ємного значення з ПДВ, що зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на 2056361 грн.

В акті зазначено висновки щодо завищення на суму 1 956 660 грн. показника у рядку 10.2 (Колонка Б) Декларації внаслідок врахування всупереч п.п. «а» п. 198.1. ст. 198, абзацам першому - третьому п. 198.2., абзацам першому-другому п. 198.3. і абзацу третьому п. 198.6. ст. 198 Кодексу при його визначенні як нереальної (их) операції (й) з придбання у Приватної фірми "АГРАРНА НИВА" продукції.

Вважаючи рішення контролюючого органу протиправним в цій частині, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до положень підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно підпункту 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 ПК України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

За положенням підпункту 14.1.202 пункту 14.1 статті 14 ПК України продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

Відповідно до підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Відповідно до положень підпункту 14.1.138 пункту 14.1 статті 14 ПК України основні засоби - матеріальні активи, у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 6000 гривень, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 6000 гривень і поступово зменшується у зв`язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік).

Підпунктами 16.1.2, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 вказаного Кодексу встановлено, що платник податків зобов`язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

У пункті 198.2 статті 198 ПК України зазначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) та місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.8 статті 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Суд зазначає, що підставою для ведення бухгалтерського обліку господарських операцій та надання юридичної сили і доказовості є первинні документи, що повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-ХIV (далі - Закон №996).

Згідно із статтею 1 Закону №996 первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Пунктом 2 статті 3 Закону №996 передбачено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Частиною першою статті 9 Закону №996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 2 статті 9 даного Закону, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також у підпункті 1.2 пункту 1, підпункті 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 №88, відповідно до якого первинні документи - це документи, створені у паперовій або в електронній формі, які містять відомості про господарські операції.

Первинні документи фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному місяці, в якому вони були здійснені.

Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП фірма КОЛМАР здійснювало фінансово-господарські операції з Приватною фірмою "Аграрна Нива", яке перебуває на обліку в ГУ ДПС у Тернопільській області.

Основний вид діяльності Приватної фірми "Аграрна Нива" - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Перевіркою встановлено відображення в бухгалтерському та податковому обліку документування операцій з придбання кукурудзи ПП Фірмою КОЛМАР у ПРИВАТНА ФІРМА "Аграрна Нива" на загальну суму 15932800 грн. з ПДВ згідно укладеного договору поставки №01-14/04 від 14.04.2023р.

До перевірки також надано товарно-транспортні накладні на перевезення кукурудзи перевізником ТОВ "КСТ-Транс".

Станом на 20.07.2023 року розрахунки за придбану продукцію з Приватною Фірмою «АГРАРНА НИВА» проведено частково в розмірі 10 918 291,00 грн., що становить понад 68% від вартості всього обсягу придбаної кукурудзи.

Даний факт свідчить про реальність господарського зобов`язання по відчуженню сільськогосподарської продукції - перехід права власності, транспортування, розрахунки за придбаний товар. Чітко і беззаперечно прослідковується зміна майнового стану сторін.

Контролюючий орган ні в акті ні під час розгляду справи в суді не заперечував ту обставину, що відносини між позивачем та його контрагентом ПФ "Аграрна Нива" документовані в належними первинними документами.

Весь висновок Головного управління ДПС в Тернопільській області про нереальність здійснення господарської операції базується на тому, що ПФ "Аграрна Нива" придбавала кукурудзу яку, продала позивачу у ТОВ "Одео Групп Україна", яке не могло виростити куркурудзу.

Такі висновки контролюючим органом зроблені на підставі даних ІС «Податковий блок» та даних Єдиного реєстру податкових накладних за 2022-2023 рр., Згідно якої встановлено, що ПРИВАТНА ФІРМА "Аграрна Нива" здійснювало придбання кукурудзи у ТОВ "Одео Групп Україна", основним видом діяльності якого (за КВЕД) є 01.11 - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Згідно даних ЄРПН встановлено, що ТОВ "Одео Групп Україна" в 2022 - 2023 рр. придбало 1,79 тон кукурудзи. ТОВ "Одео Групп Україна" придбаває ПММ, послуги зберігання зерна а реалізовує - кукурудзу. Відповідно до даних контролюючого органу, ТОВ "Одео Групп Україна" перебуває на загальній системі оподаткування, в 2022-2023 році у них було 4 найманих працівників, директор і бухгалтер в одній особі.

Згідно поданої звітності за 2022-2023 рр. не встановлено наявність земельних ділянок сільськогосподарського призначення на яких можна було вирощувати кукурудзу.

Відповідач вважає, що ТОВ "Одео Групп Україна" фактично введено в товарообіг (легалізовано) товар - кукурудзу невідомого виробництва та виробника, з метою формування витрат та податкового кредиту ПП фірма КОЛМАР.

Такі висновки контролюючого органу суд вважає виключно припущеннями, які не базуються на достовірних даних.

Так, допитані в судовому засіданні інспектори ГУ ДПС у Тернопільській області ОСОБА_3 та ОСОБА_2 пояснили, що зустрічної звірки в ТОВ "Одео групп Україна" не проводили, додаткових інформаційних запитів під час перевірки ПП "Колмар" не подавали. Інформація щодо "ланцюга постачання" від ТОВ "Одео Групп Україна" до кінцевого покукпця - ПП "Колмар", бралася виключно на підставі даних ІС «Податковий блок» та даних Єдиного реєстру податкових накладних за 2022-2023 рр.

Щодо того чи необхідно було проводити в даному випадку зустрічну звірку, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до п. 73.5. ст.73 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VІ (далі ПКУ) з метою отримання податкової інформації органи державної податкової служби мають право проводити зустрічні звірки даних суб`єктів господарювання щодо платника податків.

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб`єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з`ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб`єкту господарювання у десятиденний термін.

Відповідно до п.2 Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1232 (далі - Порядок) зустрічні звірки проводяться у суб`єктів господарювання, щодо здійснення операцій з якими під час перевірки платника податків та зборів виникають сумніви стосовно факту здійснення таких операцій або якщо існують розбіжності задекларованих у деклараціях з податку на додану вартість показників податкового кредиту та податкових зобов`язань.

Підсумовуючи викладене, у випадку з позивачем (незважаючи на те, що саме проведення зустрічної звірки є правом контролючого органу) ГУ ДПС в Тернопільській області зобов`язане було провести таку зустрічну звірку з метою визначення того чи могло ТОВ "Одео групп Україна" виростити такий обсяг кукурудзи, який був проданий ПФ Аграрна Нива".

Натомість цього зроблено не було, а контролючий орган зробив висновок, що кукурудза "невідомого походження".

Допитана в судовому засіданні як свідок головний бухгалтер ПП "Колмар" ОСОБА_1 зазначила, що інспектори при проведенні перевірки не ставили будь-яких претензій до первинних документів по взаємовідносинах з ПФ "Аграрна Нива", не запитували додаткової інформації.

Стосовно недостатності трудових ресурсів ТОВ «ОДЕО ГРУПП Україна» суд зазначає наступне.

Дане твердження не може слугувати достатнім свідченням сумнівності розглядуваних операцій та недобросовісності цього Товариства як платника податків, оскільки необхідні для виконання операцій особи могли бути залучені платником за цивільно-правовими договорами, договорами аутстафінгу (оренди персоналу) навіть якщо про такі платник не звітував. Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Разом з тим, Верховний Суд в постанові від 06.02.2018 року у справі №804/4940/14, зазначив, що відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем.

При цьому, норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності, як критерій правового статусу платника податків щодо формування витрат, які ним понесені.

Суд зазначає, що сама по собі відсутність у контрагентів транспортних засобів, нерухомого майна, земельних ділянок, певної кількості персоналу, не можуть являтися вичерпними ознаками неправомірності вчиненої господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю.

При цьому, суд також враховує те, що відповідачем не надано доказів визнання недійсними у судовому порядку договорів, укладених позивачем з його контрагентами. Виконання позивачем та його контрагентами зобов`язань за договорами підтверджується зібраними по справі доказами.

Про такий висновок суду свідчить правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 28.05.2021 року у справі №804/5965/16, згідно якої, податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагента позивача, як доказ нереальності здійснення господарських операцій, є безпідставною, оскільки остання носить виключно інформативний характер, не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

З приводу відсутності в ТОВ «ОДЕО ГРУПП УКРАЇНА» земельних ділянок для вирощення кукурудзи, суд зазначає, що такі твердження є припущеннями контролюючого органу.

Позивач до заперечення на акт перевірки так і до матеріалів позову долучив ряд документів отриманих від ТОВ "Одео групп Україна".

Так, документальним підтвердженням про наявність земель в користуванні а території с. Малашівці та с. Іванківці Тернопільського району Тернопільської області в рамках договору інвестування починаючи з 2021 року є наступні документи:

- Договір інвестування №1 від 03.01.2022р. між ТОВ «ОДЕО ГРУПП УКРАЇНА» та ТОВ «РУБІН ФАРМ»;

- Додаткова угода до договору інвестування від 04.04.2022;

- Акт надання послуг № 4 від 21.07.2023;

- Платіжні інструкції №298, №299, №300.

Проте, вищеперелічені документи жодним чином не були враховані при розгляді заперечення до акту перевірки.

Наявність цих документів, є ще одним підтвердженням необхідності проведення зустрічної звірки в ТОВ "Одео групп Україна".

Щодо твердження представника відповідача про ненадання суб`єктом господарювання до перевірки документів, що посвідчують якість кукурудзи та її відповідність державним стандартам, санітарним нормам, то такі не заслуговують на увагу, оскільки товар, в даному випадку- кукурудза, не підлягає обов`язковій сертифікації, так само як і надання відповідних документів не передбачено умовами самого Договору поставки.

Варто зазначити, що документи, які підтверджують якість товару не є первинними бухгалтерськими документами що підтверджують реальність здійснення господарської операції, а лише свідчать про якість товару та не є обов`язковими при формуванні платником податку витрат та податкових зобов`язань, податкового кредиту з податку на додану вартість. Відсутність таких документів не позбавляє платника податку права на формування витрат та податкового кредиту за наявності належно оформленої податкової накладної, виданої покупцю продавцем товару та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому законодавством порядку.

Дана позиція закріплена у постановах Верховного Суду від 30.08.2019 у справі №804/17176/14 та від 16.10.2020 у справі №810/4304/16.

Оцінюючи висновки податкового органу щодо нереальності господарських операцій, суд приймає до уваги правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 18.06.2021 року у справі № 320/7061/19, згідно якої, порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, не встановлення фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Ні при проведенні перевірки ні в судовому засіданні відповідач не довів того, що ПП "Колмар" був обізнаний можливу неправомірну діяльність його контрагента чи ТОВ "Одео групп Україна". Як і не доведена сама нібито "Неправомірність дій" ПФ "Аграрна Нива" та ТОВ "Одео групп Україна".

Суд зауважує, що аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, Підприємство повинно мати відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що є підставою для формування платником податкового обліку.

На підставі викладеного, беручи до уваги наявний рух активів у процесі здійснення господарських операцій та наявність у Приватного підприємства фірма «КОЛМАР» та контрагентів фактів реальності здійснення господарської операції, проаналізувавши зв`язок між укладеними договорами та господарською діяльністю платника податку, витрати підтверджені первинними документами, які не мають дефектів по формі та змісту, що слугують підставами для відображення їх в податковому обліку та віднесення відповідних сум до податкового кредиту, суд висновує, що рішення Відповідача є необґрунтованим та протиправним.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що в даному випадку договори між позивачем та його контрагентом ПП «АГРАРНА НИВА» та ТОВ «ОДЕО ГРУПП Україна» були реально виконані сторонами, кожна оподаткована господарська операція належним чином оформлена.

Суд враховує, що право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Отже, наявність підтверджуючих первинних документів свідчать про те, що висновки акту перевірки про порушення ПП Фірмою «КОЛМАР» ПК України в частині завищення від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до податкового кредиту є помилковими, а зменшення позивачу суми податкового кредиту - протиправним.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 01.08.2023 №1, в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість задекларовану в розмірі 1956660,00 грн є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, встановленим судом, підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зауважує, що в ході судового розгляду справи позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, в той час відповідач не довів правомірності прийнятого ним рішення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги повністю, тому на користь позивача слід стягнути сплачений ним при поданні позовної заяви до суду судовий збір в сумі 26840,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області №1 від 01.08.2023 в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 1956660 грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області в користь Приватного підприємства фірма "КОЛМАР" понесені судові витрати у вигляді судового збору за подання позову в сумі 26840 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 13 березня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Приватне підприємство фірма "КОЛМАР" (місцезнаходження/місце проживання: вул. Вишнівецька,2Б,м. Ланівці,Тернопільська обл., Кременецький р-н,47402 код ЄДРПОУ/РНОКПП 35088780);

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46003 код ЄДРПОУ/РНОКПП 44143637);

Головуючий суддя Осташ А.В.