Справа № 367/848/24
Суддя: Чернова О. В.
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 367/848/24
Провадження №2-а/367/97/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

13 березня 2024 року м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Чернової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Шлейко В.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправної та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та відшкодування упущеної вигоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, в якому просить суд визнати протиправною, скасувати постанову ГБВ №944889 від 13.01.2024 року та стягнути з відповідача упущену вигоду в сумі 7200 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що постановою ГБВ №944889 від 13.01.2024 року, винесеною поліцейським Бабенком В.І., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП за нібито завідомо неправдивий виклик поліції та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн..

Позивач вважає, що дана постанова є незаконною і необґрунтованою та підлягає скасуванню, а Відповідач повинен компенсувати нанесену протизаконними діями свого співробітника - поліцейського Бабенка В.І. матеріальну шкоду, що полягала в неотриманні доходів, які позивач міг би реально одержати за звичайних обставин, якби поліцейський не виніс відносно позивача дану постанову про адміністративне правопорушення.

Вказує, що 13.01.2024 року в процесі його працевлаштування в охоронну організацію, яка забезпечує послуги охорони супермаркету «Novus», що за адресою: АДРЕСА_1 , при огляді відеозаписів з камер відеоспостереження було виявлено, що відвідувач вказаного супермаркету ОСОБА_3 розбив рідкий товар в скляній тарі, що могло призвести до травмування та тілесних ушкоджень відвідувачів магазина.

Не здійснивши жодних заходів для зниження рівня суспільної небезпеки від розбиття ним товару в магазині, не збираючись доводити, що матеріальна шкода була завдана не з його вини, ОСОБА_3 , заплативши на касі за інший, взятий ним в магазині товар, попрямував до виходу з магазина.

Підійшовши до ОСОБА_3 та зробивши йому зауваження, позивач почув у відповідь грубі слова в образливій, провокативній формі, порушуючи громадський порядок та конституційне право позивача на повагу до гідності й честі, намагаючись, таким чином принизити, провокуючи на конфлікт.

У зв`язку з чим позивачем було здійснено телефонний дзвінок за номером АДРЕСА_2 , в якому правдиво та достовірно повідомлено про вищезазначене, у тому числі, про те, що покупець розбив пляшку алкоголю та обзиває та ображає його, що могло бути кваліфіковано за ст. 173 КУпАП, як дрібне хуліганство.

Прибувши на місце виклику, працівники поліції показали позивачеві свій планшет, на екрані якого, начебто, було зображення з написом про те, що вказаний відвідувач магазину був у стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що працівнику поліції помилково було повідомлено вказану, не підтверджену інформацію оператором, що здійснював передачу інформації про виклики за номером 102.

Як зазначає позивач, при складанні постанови про адміністративне правопорушення працівниками поліції не дотримано вимог КУпАП, зазначено в ній недостовірні дані про те, що ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, повідомивши, що винний у розбитті пляшки алкоголю в магазині відвідувач був у стані алкогольного сп`яніння.

Вказує, що повідомлена ним під час телефонного дзвінка за номером 102 інформація була повністю правдивою та спрямованою на забезпечення громадського порядку, враховуючи вищезазначені небезпечні для відвідувачів магазина та такі, що порушують конституційні права позивача, провокативні дії ОСОБА_3 , який порушував громадський порядок.

Враховуючи повну розбіжність між змістом постанови ГБВ №944889 та записів з долучених ним аудіо записів розмови із ОСОБА_3 та здійснення виклику поліції, позивач вважає, що його вину не було доведено, він не порушував громадський порядок, що є об`єктом посягання за ст. 183 КУпАП, а отже, таким чином, усі сумніви у винуватості особи тлумачаться на її користь, чим доведено його невинуватість.

У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить визнати протиправною та скасувати постанову ГБВ №944889 від 13.01.2024 року, винесену поліцейським Бабенком В.І., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП, та накладення на останнього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн.

Окрім цього позивач просить суд прийняти рішення про відшкодування відповідачем матеріальної шкоди (упущеної вигоди), а саме доходів, які позивач міг би одержати за звичайних обставин, якби відповідна охоронна організація не відмовилась від укладення з ним Трудового договору у зв`язку з винесенням даної оскаржуваної постанови в сумі 7200 грн..

Ухвалою суду від 19 лютого 2024 року провадження в даній адміністративній справі відкрито, її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін. Задоволено клопотання позивача про витребування із Відділу поліції №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області та у ГУНП в Київській області копію оскаржуваної постанови.

27.02.2024 року від ВП №2 Бучанського РУП ГУ НП у Київській області на виконання вимог вищезазначеної ухвали суду надійшло повідомлення про неможливість надати суду копію оскаржуваної постанови, оскільки постанову 15.02.2024 року направлено до Ірпінського ВДВС Центрального міжрегіонального управління юстиції для примусового виконання.

У зв`язку з чим ухвалою суду від 27.02.2024 року витребувано з Ірпінського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції із матеріалів виконавчого провадження про стягнення із ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 3400 грн. засвідчену у встановленому законом порядку копію постанови серії ГБВ №944889 від 13.01.2024 року про притягнення до адміністративної ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП.

Ірпінським відділом державної виконавчої служби у Бучанському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 06.03.2024 року повідомлено, що вказана постанова відносно ОСОБА_1 на виконанні у відділі не перебуває.

26.02.2024 року від відповідача ГУНП в Київській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому викладено заперечення проти заявлених позивачем вимог та викладених обставин. Зазначено, що твердження позивача щодо обов`язку покупця розрахуватися за пошкоджений товар є помилковими, а виклик поліції позивачем був необґрунтованим. Доводи позивача стосовно недотримання вимог КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови не можуть бути безумовною підставою для скасування даної постанови. Крім того, надані позивачем у якості доказів аудіозаписи є недостатніми доказами, адже з них незрозуміла дата та час проведення таких записів. Відповідач при винесенні постанови відносно позивача діяв у рамках чинного законодавства України та у спосіб, визначений законом. Щодо відшкодування упущеної вигоди зазначили, що важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Оскільки позивачем не був укладений трудовий договір із роботодавцем, а також відсутній причинно-наслідковий зв`язок між шкодою і протиправним діянням, вважали відсутніми будь-які підстави для компенсації упущеної вигоди. У зв`язку з чим просили відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Згідно частини 8 статті 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

З наявних матеріалів справи встановлено, що постановою серії ГБВ №944889 від 13.01.2024 року, винесеною поліцейським СРПП ВП№2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області рядовим поліції Бабенком Владиславом Ігоровичем, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді максимального штрафу в межах санкції даної статті в розмірі 3400 грн..

Як вбачається із копії постанови, даною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 13.01.2024 року о 21.11 год. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , здійснив завідомо неправдивий виклик поліції на спецлінію «102» та повідомив, що громадянин ОСОБА_4 спеціально розбив пляшку алкоголю, перебуваючи в а/с, хоча такого не було.

Диспозиція статті 183 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань. Дії правопорушника спрямовані на зрив роботи таких служб, як пожежна охорона, поліції, медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Відповідно до вимог ст.222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені ст.183 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Винність діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст.9 КУпАП.

Із наданого позивачем відеозапису вбачається, що відвідувачем дійсно була розбита пляшка алкоголю.

Дослідженими судом аудіозаписами звернення ОСОБА_1 на тел.102, які надані позивачем у якості доказів, встановлено, що позивач, здійснюючи виклик поліції, повідомляв про те, що відвідувач супермаркету «Новус», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , розбив пляшку алкоголю, відмовляється оплатити її вартість та висловлює образи в його бік.

При цьому, відомостей про умисні дії та перебування згаданої особи в стані алкогольного сп`яніння не повідомлялося.

Доказів протилежного відповідачем не надано.

Отже, дослідивши наявні у справі матеріали, на яких ґрунтуються позовні вимоги, подані сторонами докази, суд приходить до висновку про відсутність в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, оскільки останній здійснив виклик працівників поліції за ознакою, як на його думку, в діях відвідувача супермаркету «Новус», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , правопорушення.

Докази того, що ОСОБА_1 , повідомляючи інформацію поліції, усвідомлював, що вона є неправдивою, і бажав даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби, відсутні.

Іншого відповідачем не доведено, аудіозапису повідомлення на тел. служби 102 та виклику позивачем поліції, що став підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, суду не надано.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для справи.

Згідно ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення не може оцінюватися судом в розумінні ст.73 КАС України у якості належних і допустимих доказів, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.183 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази, які б обґрунтовували його вину, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В порушення зазначених вимог чинного законодавства, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу вчинення ОСОБА_1 вказаного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, що є порушенням вимог ст.251 КУпАП.

Доказів, що спростовують викладені позивачем обставини та щодо правомірності свого рішення, відповідачем ГУНП в Київській області не надано.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, постанова ГБВ №944889 від 13.01.2024 року про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн., є протиправною та підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов в частині визнання протиправною та скасування постанови є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивача в частині стягнення з відповідача упущеної вигоди в сумі 7200 грн. суд приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Загально-конституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми: статтю 56 Конституції України; статті 1173-1176 ЦК України, Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Згідно із статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Отже, для правильного вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов`язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач.

Виходячи з цього, позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування.

Вимагаючи відшкодування збитків у виді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони.

Надані позивачем докази - оголошення із пропозицією роботи на посаді охоронника в магазині «NOVUS», знімок з екрану із зображенням робочого графіку без підписів та інші робочі повідомлення, є недостатніми.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не доведено наявності складу цивільного правопорушення як необхідної умови застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, завданих відповідачем, оскільки позивачем не доведено понесення збитків, причинно-наслідковий зв`язок між діями та понесеними позивачем збитками в розмірі 7200 грн., що є необхідним при заявленні до стягнення упущеної вигоди.

Отже зазначені вимоги про стягнення збитків (упущеної вигоди) в розмірі 7200 грн., є необґрунтованими, недоведеними та ґрунтуються лише на припущеннях, у зв`язку із чим задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Київській області необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп..

Керуючись наведеним, ст.ст.77, 139, 242, 244-246, 255, 286, 293, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправної та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та відшкодування упущеної вигоди, - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову ГБВ №944889 від 13.01.2024 р., яка винесена поліцейським СРПП ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області Бабенком В.І., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн., - закрити.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Відповідно до ст.286 КАС України апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , засоби зв`язку: НОМЕР_2 , адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Київській області , , місцезнаходження за адресою: місто Київ, вулиця Володимирська , будинок 15, засоби зв`язку: +38, адреса електронної пошти:

Суддя: О.В. Чернова