Справа № 160/1311/24
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2024 рокуСправа №160/1311/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в Тернопільській області), в якій позивач просить:
- визнати протиправним, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування до страхового стажу роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час призначення пенсії з 10.08.2023 року періодів страхового стажу роботи з 22.07.1981 по 06.06.1992.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня призначення пенсії з 10.08.2023 року періоди страхового стажу роботи з 22.07.1981 по 06.06.1992, та донарахувати пенсію в зв`язку із збільшенням коефіцієнту страхового стажу.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, здійснити перерахунок розміру пенсії з врахуванням заробітної плати з 01.08.1995 по 30.07.2000 року зазначеній у Довідці про заробітну плату №88 від 01.11.2023 року на підставі поданої заяви від 07.11.2023 року.
Ухвалою суду від 19.01.2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їх офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Відповідно до п. 37 підрозділу 2 розділу III Положення "Про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи" підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.
Відповідно до п. 17 підрозділу 1 розділу III Положення "Про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи" особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі зареєстровані в Електронному кабінеті «Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».
Ухвала суду від 19.01.2024 року, якою відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи була направлена та доставлена до електронного кабінету відповідача 1 19.01.2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Копія позовної заяви та додатками була направлена та доставлена до електронного кабінету відповідача 1 16.01.2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Станом на 13.03.2024 року (з урахуванням строку на поштове відправлення), від відповідач відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Пояснень, заяв або клопотань по суті спору від відповідача до суду також не надходило.

Таким чином, відповідач правом на подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) та надання доказів по справі не скористався, з клопотанням про продовження строків на надання відзиву до суду не звертався.

Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як отримувач пенсії за віком з 10.08.2023 року.

07.11.2023 року ОСОБА_1 , звернулась із заявою про перерахунок пенсії в зв`язку із додаванням додаткових документів, а саме довідки про заробітну плату за 5 років до 2000 року.

Рішенням № 39 від 10.11.2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, ОСОБА_1 , відмовлено у перерахунку розміру пенсії в урахуванням заробітної плати з 01.08.1995 по 30.07.2000 року на підставі Довідки про заробітну плату №88 від 01.11.2023 року. Рішення про відмову у перерахунку мотивовано тим, що Довідка про заробітну плату не підтверджена актом зустрічної перевірки, та після проведення перевірки підтвердження довідки первинними документами Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області буде проведено перерахунок пенсії.

Крім того, з розрахунку стажу ОСОБА_1 , вбачається, що під час призначення пенсії до страхового стажу роботи ОСОБА_1 , не враховано період роботи з 22.07.1981 по 06.06.1992.

При цьому підстави не врахування вказаного періоду роботи у доданих до суду документах не вказані.

Вважаючи дії відповідачів протиправними, а рішення незаконним, позивач звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі-Закон №1058).

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування до страхового стажу роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час призначення пенсії з 10.08.2023 року періодів страхового стажу роботи з 22.07.1981 по 06.06.1992.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону N 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Частиною 1 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі Закон України № 1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Як зазначалося вище, відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, до страхового стажу зараховується весь трудовий стаж, набутий до 01.01.2004 року, тобто ті періоди трудової діяльності до 1 січня 2004 року, як це передбачено нормами Закону № 1788-ХІІ та законодавством СРСР.

Згідно із статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абз.1 п.1 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Як вбачається із записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 , а саме записи:

№3-з 22.07.1981 прийнята водієм трамваю до Дніпропетровського трамвайно- тролейбусного управління Депо №3, наказ про прийняття на роботу № 42 від 22.07.1981,

№ 4- з 12.01.1983 присвоєно 2 клас водія,

№5-з 15.08.1988 переведена прибиральником вагонів, наказ № 026к від 15.08.1988,

№ 6 - 06.06.1992 звільнена за власним бажанням, наказ №219 від 06.06.1992.

В постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 Верховний Суд зазначив, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Також суд зазначає, що законодавець пов`язує необхідність підтвердження трудового стажу для призначення пенсії лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи за певні періоди роботи.

Водночас суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача в частині спірних періодів містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні означеного періоду роботи позивача до стажу роботи, що враховується у призначенні пенсії.

Суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17 та від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Суд зазначає, що не зарахування спірного стажу позивачу буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17.

Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

З аналізу наведених норм, судом встановлено, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство.

Судом досліджено копію трудової книжки позивача за спірний період. Ознаки підчисток та підробок на документах відсутні.

Докази визнання недостовірними відомостей у трудовій книжці відповідачем 1 суду не надано.

Суд звертає увагу, що у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак, відповідач 1 таким правом не скористався.

Докази протилежного до суду не надані.

Таким чином, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування до страхового стажу роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час призначення пенсії з 10.08.2023 року періодів страхового стажу роботи з 22.07.1981 по 06.06.1992., є протиправними, а порушені права позивача слід відновити шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня призначення пенсії з 10.08.2023 року періоди страхового стажу роботи з 22.07.1981 по 06.06.1992, та донарахувати пенсію в зв`язку із збільшенням коефіцієнту страхового стажу.

Щодо визнання протиправним, та скасування рішення № 39 від 10.11.2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, щодо відмови у перерахунку розміру пенсії з врахуванням заробітної плати з 01.08.1995 по 30.07.2000 року зазначеній у Довідці про заробітну плату №88 від 01.11.2023 року на підставі поданої заяви від 07.11.2023 року.

Так, 07.11.2023 року ОСОБА_1 , звернулась із заявою про перерахунок пенсії в зв`язку із додаванням додаткових документів, а саме довідки про заробітну плату за 5 років до 2000 року.

Рішенням № 39 від 10.11.2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, ОСОБА_1 , відмовлено у перерахунку розміру пенсії в урахуванням заробітної плати з 01.08.1995 по 30.07.2000 року на підставі Довідки про заробітну плату №88 від 01.11.2023 року. Рішення про відмову у перерахунку мотивовано тим, що Довідка про заробітну плату не підтверджена актом зустрічної перевірки, та після проведення перевірки підтвердження довідки первинними документами Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області буде проведено перерахунок пенсії.

Як вбачається, із Довідки про заробітну плату №88 від 01.11.2023 року, ОСОБА_1 , отримувала заробітну плату в період з 01.08.1995 по 30.07.2000, на всі виплати нараховані страхові внески, довідка видана на підставі облікових карток по заробітній платі.

Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 01 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до вказаного Закону врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1.

За змістом підпункту «в» пункту 7 Порядку заробітна плата для призначення пенсії за період роботи до 01 липня 2000 року підтверджується довідкою підприємства, установи, організації. Форма і зміст цієї довідки визначені у додатку 1 Порядку.

Така довідка про заробітну плату (дохід), особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами (пункт 17 Порядку).

Довідка підписана керівником підприємства, головним бухгалтером, архіваріусом та скріплена печаткою, отже відповідає вимогам до додатку 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Докази визнання недостовірними відомостей у довідці відповідачем 2 суду не надано.

Суд звертає увагу, що у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак, відповідач 2 таким правом не скористався, а одразу прийняв оскаржуване рішення.

Докази протилежного до суду не надані.

З урахуванням викладеного вище суд дійшов висновку, що відповідач 2 передчасно прийняв рішення № 39 від 10.11.2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, щодо відмови у перерахунку розміру пенсії з врахуванням заробітної плати з 01.08.1995 по 30.07.2000 року зазначеній у Довідці про заробітну плату №88 від 01.11.2023 року на підставі поданої заяви від 07.11.2023 року, у зв`язку із чим таке рішення підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, здійснити перерахунок розміру пенсії з врахуванням заробітної плати з 01.08.1995 по 30.07.2000 року зазначеній у Довідці про заробітну плату №88 від 01.11.2023 року на підставі поданої заяви від 07.11.2023 року.

Як зазначалося вище рішення про відмову у перерахунку було мотивовано тим, що Довідка про заробітну плату не підтверджена актом зустрічної перевірки, та після проведення перевірки підтвердження довідки первинними документами Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області буде проведено перерахунок пенсії.

Разом з тим, з огляду на те, що рішення про відмову у перерахунку розміру пенсії з врахуванням заробітної плати з 01.08.1995 по 30.07.2000 року зазначеній у Довідці про заробітну плату №88 від 01.11.2023 року на підставі поданої заяви від 07.11.2023 року є таким, що прийняте пенсійним органом лише з підстав відсутності акту зустрічної перевірки та направлення запиту на перевірку наданих позивачем документів, без належної оцінки та фактично без розгляду питання по суті, суд приходить до висновку, що підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, здійснити перерахунок розміру пенсії з врахуванням заробітної плати з 01.08.1995 по 30.07.2000 року зазначеній у Довідці про заробітну плату №88 від 01.11.2023 року на підставі поданої заяви від 07.11.2023 року в судовому порядку відсутні, адже такі вимоги є передчасними.

Натомість, суд зазначає, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.11.2023 року про допризначення пенсії у зв`язку з наданими додатковими документами по суті вимог з урахуванням висновків суду у даній справі та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.

Так, відповідно до приписів ст. 40-44 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування органи пенсійного фонду зобов`язані розглядати та перевіряти відповідність поданих для призначення пенсії документів. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

Враховуючи, що відповідач 2 не здійснив свого обов`язку по розгляду заяви позивача від 07.11.2023 року по суті, а фактично передчасно відмовив в її задоволенні з підстав необхідності проведення перевірки поданих документів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині покладення на відповідача 2 обов`язку по розгляду заяви повторно.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно приписів частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

На підставі частини 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами по справі, як суб`єктами владних повноважень дії та рішення яких оскаржуються, не виконано покладеного на них обов`язку доказування правомірності таких дій і рішення та не спростовано доводи позивача в цій частині.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 242-246, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26), відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (, 46001, м. Тернопіль, Майдан Волі, 3) про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування до страхового стажу роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час призначення пенсії з 10.08.2023 року періодів страхового стажу роботи з 22.07.1981 по 06.06.1992.

Визнати протиправним, та скасувати рішення № 39 від 10.11.2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, щодо відмови у перерахунку розміру пенсії з врахуванням заробітної плати з 01.08.1995 по 30.07.2000 року зазначеній у Довідці про заробітну плату №88 від 01.11.2023 року на підставі поданої заяви від 07.11.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня призначення пенсії з 10.08.2023 року періоди страхового стажу роботи з 22.07.1981 по 06.06.1992, та донарахувати пенсію в зв`язку із збільшенням коефіцієнту страхового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.11.2023 року про допризначення пенсії у зв`язку з наданими додатковими документами по суті вимог з урахуванням висновків суду у даній справі та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.

В іншій частині позовних вимог,- відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст рішення складено та підписано 13.03.2024 року.

Суддя О.М. Неклеса