Справа № 127/1319/24
Суддя: Гуменюк К. П.
Дата ухвалення: 2024-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Cправа № 127/1319/24
Провадження №2-а/127/8/24
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Гуменюка К.П.,

за участю секретаря судового засідання Шмигори О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови серії БАД №915207 від 04 січня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

вимоги позивача: постанову серії БАД №915207 від 04 січня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно неї скасувати,

в с т а н о в и в :

12 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови серії БАД №915207 від 04 січня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17 січня 2024 року позовна заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 11).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що постановою інспектора Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Цунаєва О.М. серії БАД №915207 від 04 січня 2024 року її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень, за керування нею транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, а саме автомобілем марки «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Альта Дженетикс Україна», чим порушила вимоги п. 31.3 (б) ПДР України.

Позивач вважає, що постанова про притягнення її до відповідальності за вищевказане правопорушення є незаконною з наступних підстав.

Так, транспортний засіб марки «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Альта Дженетикс Україна» (далі - товариство), основний рід діяльності якого є оптова торгівля генетичними продуктами великої рогатої худоби. Вона перебуває з товариством у трудових відносинах, займає посаду менеджера зі збуту , вищевказаний автомобіль закріплений за нею і використовується виключно для службових поїздок та виконання завдань товариства, а не для перевезення вантажів або пасажирів з метою отримання прибутку, а отже автомобіль не потребує проходження обов`язкового технічного контролю.

Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, котрі беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані у відповідних підрозділах Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Обов`язковому технічному контролю не підлягають: легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

На її заперечення щодо нібито порушень нею правил дорожнього руху інспектор поліції не реагував та при розгляді справи на місці не були з`ясовані та доведені обставини, які б свідчили про наявність в її діях проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність. Отже, з рішенням інспектора поліції вона не погоджується, бо вважає себе не винною, постанову серії БАД №915207 від 04 січня 2024 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи.

На адресу відповідача судом була надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі, у якій був встановлений строк для подання відзиву, а також копія позовної заяви і доданих до неї документів, які ним отримані.

Від представника відповідача - Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Ільяшова В.В. 07 лютого 2024 року до суду надійшов відзив, у якому останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, оскільки вимоги позивача є безпідставними, а постанова є правомірною. Позивач порушив правила дорожнього руху, а саме п. 31.3 «б», у яких зазначено, що водію забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю). Таким чином, позивач скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП, - керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов. Оскаржувана позивачем постанова винесена поліцейським без порушень та відповідає встановленим нормативним вимогам і дійсним обставинам справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За змістом ст. 251 КУпАП (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з постановою серії БАД №915207 від 04 січня 2024 року, винесеною інспектором СРПП СПД №1 ВП №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Цунаєвим О.М., 04 січня 2024 року близько 10.55 год. по Т-02-12 Вінниця-Шпиків-Копайгород водій ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушила п. 31.3 «б» ПДР та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП. За вказане адміністративне правопорушення на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Диспозиція частини 3 статті 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Відповідно до п. 31.3 «б» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, зокрема: якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають: легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Отже, п. 1 ч. 2 вказаної статті передбачено, що обов`язковому технічному контролю не підлягають легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них, мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації, крім легкових автомобілів, якими є таксі або автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.

Однак, в п. 2 ч. 2 вказаної статті законодавець уточнює, що обов`язковому технічному контролю не підлягають легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено терміни, зокрема, автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно; автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Отже, автомобіль марки «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є легковим автомобілем.

Аналіз положень статті 35 Закону України «Про дорожній рух» дає підстави для висновку про те, що обов`язковому технічному контролю підлягають автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Тобто, визначальною обставиною є мета фактичного використання автомобіля для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.

У загальному розумінні господарська діяльність - будь-яка діяльність, в тому числі підприємницька, пов`язана з виробництвом, обміном та переробкою матеріальних і нематеріальних благ, що виступають у формі товару.

Відповідно до п.п. 15 пункту 2 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року №137, транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.

Згідно ст. 29 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержавної ліцензій надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Для віднесення автомобіля до об`єкту обов`язкового технічного огляду слід використовувати термінологію, що наведена у Правилах надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМУ №176 від 18 липня 1997 року (далі - Правила).

Пунктом 1 цих Правил визначено порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.

За змістом пункту 7 Правил дія цих Правил не поширюється на перевезення, які здійснюються: транспортними засобами спеціального призначення; транспортними засобами, задіяними під час забезпечення обороноздатності, правопорядку та ліквідації наслідків стихійного лиха і надзвичайної ситуації; службовими легковими автомобілями; транспортними засобами, які належать фізичним особам і використовуються ними для задоволення власних потреб, що не має на меті отримання прибутку.

Як вбачається із наказу №11/01 від 20.11.2023 директора ТОВ «Альта Дженетикс Україна» ОСОБА_2 «Про використання службових автомобілів», з метою раціонального використання автотранспортних засобів товариства, підвищення ефективності виконання покладених на працівників посадових обов`язків, більш оперативного вирішення виробничих питань і поліпшення якості обслуговування клієнтів, менеджера зі збуту ОСОБА_1 призначено відповідальною за експлуатацію автомобіля марки «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Згідно з даним наказом, використовувати наданий автомобіль тільки за його прямим виробничим призначенням; дотримуватися правил і норм технічної експлуатації автомобіля; суворо дотримуватися правил дорожнього руху, включаючи швидкісний режим; дотримуватися правил, установлених внутрішніми нормативними документами підприємства; не використовувати службовий автотранспорт в особистих цілях.

Суд, аналізуючи сказані вище докази, робить висновок, що матеріали справи не містять даних, які б вказували на те, що під час керування автомобілем марки «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , позивач використовувала його для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Сама по собі належність транспортного засобу на праві власності юридичній особі та використання вказаного автомобіля для виконання службових обов`язків, на думку суду, не є передумовою застосування у цьому випадку «Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року №137.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що автомобіль, яким керував позивач, слід відносити саме до категорії службового легкового автомобіля, доказів того, що вказаний автомобіль за обставин вказаних у оскаржуваній постанові здійснював перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, суду не надано.

Тотожна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17 жовтня 2019 року у справі №678/483/17, та постанові від 08 липня 2020 року у справі №731/186/17, які суд в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Враховуючи викладене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що транспортний засіб, яким керувала позивач, підлягає обов`язковому проходженню технічного контролю.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови серії БАД №915207 від 04 січня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, підлягає задоволенню.

Крім того, суд звертає увагу на те, що частинами 1, 2 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011року №3674-VI (зі змінами та доповненнями), відповідно до ст. 1 якого судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Зокрема, як встановлено судом та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, за подання до Вінницького міського суду Вінницької області даної позовної заяви ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок, що підтверджується квитанцією про сплату №2817-1157-5296-4572 від 09.01.2024 (а.с. 4).

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 7, ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 126, ст. 247, 293 КУпАП ст.ст. 72, 77, 118-119, 122, 243-244, 246, 262, 286 КАС України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови серії БАД №915207 від 04 січня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,- задовольнити.

Скасувати постанову серії БАД №915207 від 04 січня 2024 року, винесену інспектором СРПП СПД №1 ВП №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Цунаєвим Олександром Миколайовичем по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене) (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, ЄРДПОУ: 40108672, адреса: 21050, м. Вінниця, вул. Театральна, 10, електронна пошта: , тел. + 22.

Повне судове рішення складено 16 лютого 2024 року.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області Костянтин ГУМЕНЮК