Справа № 496/3454/23
Суддя: Літвінова І. А.
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

____________________________________________________________________________________________________________________
справа № 496/3454/23
провадження № 2-а/947/12/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2024 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Літвінової І.А.,

секретар суду помічник судді Романенко С.В. (за дорученням головуючого на підставі ч. 3 ст. 66 ЦПК України),

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу № 496/3454/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області в особі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Біляївського районного суду Одеської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області в особі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що постановою серії САС № 6939637 від 05.05.2023 року його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення за те, що позивачем було перевищено встановлене обмеження швидкості руху на 68 км/год.

Позивач вважає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням чинних норм законодавства України, а також такою, що підлягає скасуванню та стверджує, що на даний час строк накладення адміністративного стягнення на позивача вже сплинув.

Ухвалою суду від 01.06.2023 року матеріали справи № 496/3454/23 передано за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси.

За результатами здійсненого автоматизованого розподілу справи № 496/3454/23 між суддями Київського районного суду м. Одеси головуючим визначено суддю Літвінову І.А.

Справу передано судді 23.02.2024 року.

26.02.2024 року ухвалою судді провадження по справі було відкрито. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

05 травня 2023 року інспектором управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Дачевим Володимиром Борисовичем було винесено постанову Серії САС № 6939637 у справі про адміністративне правопорушення, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Підставою для складання даної постанови стало те, що позивач 05.05.2023 о 11:18:20, керуючи т/з Hyundai Accent, держаний номер НОМЕР_1 , в Одеській області, Біляївський район, с. Алтестове, траса М05, рухався зі швидкістю 118 км/год., в зоні дії дорожнього знаку 3.29, чим порушив п.12.9.-б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів від 10.10.2001 № 1306: перевищення водіями т/з встановлених обмежень швидкості руху, передбаченої знаками 3.29, 3.31, 30.3. Інспектор УПП, в постанові зазначив, що порушником було перевищено встановлене обмеження швидкості руху на 68 км/год. Відповідно до зазначеної в постанові інформації, швидкість руху вимірювалась приладом ТruСАМ 008449 ПВР:471822,473726,47145.

Згідно з вимогами п. 12.9(б) Правил дорожнього руху України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6, 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

За наслідками розгляду справи встановлено, що відповідач прийшов до висновку про порушення позивачем п. 12.9 б) та вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Як встановлено ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, п`ятою та шостою ст.122 КУпАП.

Так, в оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 рухався на транспортному засобі зі швидкістю 118 км/год, чим порушив допустиму швидкість у 50 км/год, перевищив на 68 км/год, чим порушив п. 12.9.6 ПДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, за якою позивача було притягнуто до відповідальності, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 4 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Беручи до уваги, що автомобіль позивача перевищив швидкість руху на 68 км/год, його дії підлягали кваліфікації за ч. 4 ст. 122 КУпАП, де передбачена більш суворіша відповідальність у порівняні з відповідальністю, передбаченою ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Та обставина, що перевищення швидкості руху на 68 км/год сама по собі свідчить і про перевищення швидкості руху більш як на двадцять кілометрів на годину, не свідчить про наявність в діях винної особи складу правопорушення за ч. 1 ст.122 КУпАП, так як законодавцем встановлено за такі дії саме відповідальність за ч. 4 ст.122 КУпАП.

Тобто, одні і ті ж дії особи (перевищення швидкості руху), не можуть містити в собі одночасно склад правопорушень за ч. 1 та ч. 4 ст. 122 КУпАП.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова прийнята без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що позивач по справі неправомірно був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, що відповідач не довів правомірності свого рішення, а тому, відповідно до вимог п. 1 ст. 247, ст. 293 КУпАП, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ч.ч. 1,2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

Як вбачається з обставин, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Як встановлено судом, позивач звернувся з позовом до відповідача 15.05.2023, тобто в 10 денний строк звернення до суду.

Разом з тим, сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачений ст. 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного і повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.

Якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення, спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного корупційного правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закриває провадження.

Як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

За приписами частини 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи постанова серії ЕАС № 6939637 від 05.05.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП не набрала чинності в зв`язку із своєчасним оскарженням.

В зв`язку з закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ч. 1 статті 38 КУпАП постанова серії ЕАС № 6939637 від 05.05.2023 підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Керуючись ст.ст. 72,77 КАСУ, 247, 293 КУпАП, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області в особі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАС № 6939637 від 05.05.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, винесену інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області старшим лейтенантом поліції Дачевим Володимиром Борисовичем 2 бат. 3 рота, на підставі ч. 1 ст. 38 КУпАП.

Провадження у адміністративній справ про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ч. 1 статтею 38 КУпАП, тобто за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Суддя Літвінова І. А.