Справа № 320/32249/23
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОС МОРЕ» до Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «АГРОС МОРЕ» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Київська митниця звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно зі ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 березня 2023 року між компанією INTEGRA CHILE SPA (Продавець) та ТОВ «АГРОС МОРЕ» (Покупець) укладено контракт №102 (надалі - Контракт), згідно якого Продавець продає, а Покупець купує такі товари як: продукти харчування (риба та морепродукти морожені, сушені, копчені, в`ялені, консервовані тощо), а також інші товари продовольчої та промислової групи, що постачаються «Продавцем» , у кількості та за цінами, що вказуються в Інвойсах у міру формування кожної партії вантажу. Сторони Контракту діють і несуть відповідальність у суворій відповідності до нижченаведених умов та вимог (п.1.1. Контракту).

Пунктом 2.10. Контракту визначено, що при здійсненні Одержувачем отримання, митного оформлення товару та здійсненні платежів, необхідних для отримання та митного оформлення товару, Одержувач діє на підставі даних, зазначених в отриманих від Продавця та/або Покупця документах. При цьому Одержувач не несе відповідальності за достовірність даних, зазначених в отриманих від Покупця та/або Продавця документах.

Інвойсами №438-1 від 07.04.2023 року та №438-2 від 07.04.2023 року сторони погодили умови доставки СРТ Київ, найменування, вагу, кількість, ціну за кілограм, загальну вартість Товару.

14 липня 2023 року ТОВ «АГРОС МОРЕ» подало до Київської митниці Державної митної служби України митну декларацію 23UA3U6 за інвойсом №438-1 від 07.04.2023 року на суму 45 600 доларів США для митного оформлення Товару, отриманого від компанії INTEGRA CHILE SPA.

18 липня 2023 року ТОВ «АГРОС МОРЕ» подало до Київської митниці Державної митної служби України митну декларацію 23UA5U3 за інвойсом №438-2 від 07.04.2023 року на суму 7 980 доларів США для митного оформлення Товару, отриманого від компанії INTEGRA CHILE SPA.

До митних декларацій декларант додав документи, що підтверджують заявлену декларантом митну вартість за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а саме: Контракт №102 від 01 березня 2023 року; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №438-1 від 07.04.2023 року; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №438-2 від 07.04.2023 року; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) 438VPA; автотранспортна накладна (Road consignment note) №796011 від 27.05.2023 року; автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 07.06.2023 року; міжнародний ветеринарний сертифікат або ветеринарне свідоцтво (Veterinary certificate) LT 0327362/ L2-11404 від 27.05.2023 року; міжнародний ветеринарний сертифікат або ветеринарне свідоцтво (Veterinary certificate) LT 0327482/ L2-12062 від 06.06.2023 року; сертифікат з перевезення (походження:) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR. 1) А 1 від 10.05.2023 року; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів 23UA91U6.1 від 14.07.2023 року; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів 23UA90U8.1 від 13.06.2023 року; рішення про визначення коду товару згідно з УКТЗЕД KT-UA-2023 від 09.06.2023 року; висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи -0080 від 08.06.2023 року; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) 23UA14U1 від 31.05.2023 року; картка відмови у прийнятті митної декларації. митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA100230/2023/000574 від 14.07.2023 року; договір про надання послуг митного брокера БП-34-0820 від 21.08.2020 року; договір про надання послуг митного брокера БП-30-0720 від 01.07.2020 року; інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів. іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, зґенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) №9977348 від 30.05.2023 року та №10021249 від 08.06.2023 року; інші некласифіковані документи №31 /05-1 від 31.05.2023 року; довіреність від 29.05.2023 року; акт про взяття проб (зразків) товарів. 23UA14U1 від 31.05.2023 року; копія митної декларації країни відправлення 23LTLC0100ЕК1764А8 від 27.05.2023 року; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів 23UA13U6 від 14.07.2023 року.

Підтвердженням надання вказаних документів до митного органу є відомості, вказані відповідачем у виписаних картках відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні товарів №UA100230/2023/00576 та №UA100230/2023/00522 у прийнятті митних декларацій.

В подальшому, Київською митницею Державної митної служби України прийняті рішення про коригування митної вартості товарів №UA100230/2023/610103/1 від 14.07.2023 року та №UA100230/2023/610106/1 від 18.07.2023 року, згідно яких Відповідач зазначив про ненадання документів для підтвердження вартості Товарів, у зв`язку із чим, Київська митниця не визнала заявлену митну вартість та визначила митну вартість Товару за резервним методом в порядку ч. 2 ст. 64 МК України.

Як вбачається зі змісту графи 33 рішення про коригування митної вартості товарів №UA100230/2023/610103/1 від 14.07.2023 року, в порядку здійснення митного контролю на підставі та відповідно до ч. 5 ст. 54, ч. 1,4 статті 337, 320 Митного кодексу України встановлено, що надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містять розбіжності, а саме:

- згідно висновку СЛЕД від 08.06.2023 року №-0080 та класифікаційному рішенню від 09.06.2023 року №КТ-UA-2023 товар ідентифіковано та класифіковано, як шматки філе лосося, але згідно товаро-супровідних документів, зокрема, поданого до митного оформлення інвойса від 07.04.2023 року №438-1, товар зазначено як обрізі (шматочки) лосося;

- розділом 2, п.п. 2.6 зовнішньо-економічного договору (купівлі-продажу) від 01.03.2023 року №102, товар поставляється морським транспортом в порт покупця. Відповідно до поданого до митного оформлення інвойса від 07.04.2023 року №438-1, країною відправлення є Чілі, але документи, підтверджуючі транспортні витрати по маршруту Чілі - Клайпеда, не надавались;

- відповідно до розділу 2 п.п. 2.9 зовнішньо-економічного договору (купівлі-продажу) від 01.03.2023 року №102 оплата за товар здійснюється в доларах США на умовах банківського переводу на рахунок продавця, як по передоплаті та і з відстроченням платежу, про що має бути зазначено в інвойсі до кожної поставки. Відповідно до інвойса від 07.04.2023 року №438-1, відсутні будь-які умови щодо оплати товару, в зв`язку з чим неможливо встановити чи була передплата, чи оплата буде здійснюватись потім.

Аналогічно, зі змісту графи 33 рішення про коригування митної вартості товарів №UA100230/2023/610106/1 від 18.07.2023 року, в порядку здійснення митного контролю на підставі та відповідно до ч. 5 ст. 54, ч. 1,4 статті 337, 320 Митного кодексу України встановлено, що надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містять розбіжності, а саме:

- згідно висновку СЛЕД від 19.06.2023 року №-0084 та класифікаційному рішенню від 21.06.2023 року №KT-UA-2023 товар ідентифіковано та класифіковано, як шматки філе лосося, але згідно товаро-супровідних документів, зокрема поданого до митного оформлення інвойса від 07.04.2023 року №438-2, товар зазначено як обрізі (шматочки) лосося;

- розділом 2, п.п. 2.6 зовнішньо-економічного договору (купівлі-продажу) від 01.03.2023 року №102, товар поставляється морським транспортом в порт покупця. Відповідно до поданого до митного оформлення інвойса від 07.04.2023 року №438-2, країною відправлення є Чілі, але документи підтверджуючі транспортні витрати по маршруту Чілі - Литва не надавались;

- відповідно до розділу 2 п.п. 2.9 зовнішньо-економічного договору (купівлі-продажу) від 01.03.2023 року №102 оплата за товар здійснюється в доларах США на умовах банківського переводу на рахунок продавця, як по передоплаті та і з відстроченням платежу, про що має бути зазначено в інвойсі до кожної поставки. Відповідно до інвойса від 07.04.2023 року №438-2, відсутні будь-які умови щодо оплати товару, в зв`язку з чим неможливо встановити чи була передплата, чи оплата буде здійснюватись потім.

- в автотранспортній накладній від 06.06.2023 року №б/н в розділі 5 "прикладні документи" зазначено інвойс 07.04.2023 року №438-3, який не має відношення до зовнішньоекономічної операції (імпорт) за ЕМД UA100230/2023/ 015225, оскільки зазначена операція здійснюється за інвойсом від 07.04.2023 року №438-2.

Керуючись вимогами частин 2, 3 ст. 53, ст.ст. 54, 57 МК України відповідач повідомив декларанта про необхідність надання наступних додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів: транспортні (перевізні) документи; якщо здійснювалось страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; копію митної декларації країни відправлення; виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідь на запити митниці про надання додаткових документів №556350 від 14.07.2023 року та №556990 від 18.07.2023 року, Декларантом (ТОВ «ЕІВА») заявами №14/07-23/1 від 14.07.2023 року та №18/07-23/1 від 18.07.2023 року повідомило, що Товар додатково не страхувався, усі документи необхідні для митного оформлення надано в повному обсязі, додаткові документи надати немає можливості.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «АГРОС МОРЕ» надано усі необхідні документи, що мають подаватися декларантом для підтвердження заявленої митної вартості у відповідності ст. 53 МК України, однак Київська митниця Державної митної служби України прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA100230/2023/610103/1 від 14.07.2023 року, №UA100230/2023/610106/1 від 18.07.2023 року, відповідно до яких скоригувала митну вартість товарів.

Позивач, вважаючи рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються міжнародними договорами, Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Митний кодекс України встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування, а також регулює правовідносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до частини першої статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно зі статтею 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК України).

Частиною 7 статті 257 МК України передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів та заявленої мети переміщення, вносяться відомості, передбачені частиною восьмою вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з УКТ ЗЕД, фактурну вартість товарів, митну вартість товарів та метод її визначення.

Статтями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 МК України).

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно із частиною 2 статті VII ГААТ, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході; торгівлі за умов повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Частинами 4 та 5 статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, вважається загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 10 статті 58 МК України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Згідно зі статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За умовами частин першої та другої статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт 1 частини 5 статті 54 МК України).

Цією ж статтею визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, митний орган наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до положень статті 53 МК України, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У силу положень частини п`ятої статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з частинами 1-3 статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГААТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 2 статті 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Стаття 13 «Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи і торгівлю 1994 року» передбачає що, якщо в ході визначення митної вартості імпортних товарів виникає необхідність відкласти остаточне визначення такої митної вартості, імпортер товарів повинен бути в змозі вилучити їх з митниці, якщо, коли це вимагається, імпортер надасть достатню гарантію у формі застави, депозиту або якого-небудь іншого відповідного документа, що включає остаточний платіж мита, яке може бути нараховане для цих товарів. Законодавство кожного члена повинно передбачити положення для таких обставин.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 Митного кодексу України висновується, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Вказане відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року №3018-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства, митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частин 1 та 2 статті 54 Митного кодексу України.

Аналіз положень частини 3 статті 53, частин 1, 2 та 5 статті 54, статті 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч. 2ст. 53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України, зокрема, у постановах від 31.03.2015 року у справі №21-127а15, від 30.06.2015 року у справі №21-591а15 (814/283/14).

Митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості: 1) наявність розбіжностей між окремими документами; 2) наявність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на підтвердження митної вартості товару позивачем направлено до Київської митниці електронну митну декларацію 23UA13U6 від 14.07.2023 року, в якій задекларував вищезазначений товар загальною вартістю: ціна товару 45600,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ (36,5686 грн./1 долар США) становить 2084410,20 грн. Митну вартість товару ТОВ «ЕІВА» (декларант) визначив за основним методом за ціною контракту (згідно інвойсу №438-1 від 07.04.2023 року).

До митної декларації 23UA13U6 від 14.07.2023 року ТОВ «ЕІВА» додав пакет документів, які необхідні для розмитнення товару, зокрема (в копіях): Контракт №102 від 01 березня 2023 року, Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №438-1 від 07.04.2023 року, Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) 438VPA від 07.04.2023 року, Автотранспортна накладна (Road consignment note) №796011 від 27.05.2023 року, Міжнародний ветеринарний сертифікат або ветеринарне свідоцтво (Veterinary certificate) LT 0327362/ L2-11404 від 27.05.2023 року, Сертифікат з перевезення (походження:) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR. 1) А 1 від 10.05.2023 року, Митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів 23UA91U6.1 від 14.07.2023 року, Рішення про визначення коду товару згідно з УКТЗЕД KT-UA-2023 від 09.06.2023 року, Висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи -0080 від 08.06.2023 року, Акт про проведення огляду (переогляду) товарів. транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) 23UA14U1 від 31.05.2023 року, Картка відмови у прийнятті митної декларації. митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA100230/2023/000574 від 14.07.2023 року, Договір про надання послуг митного брокера БП-34-0820 від 21.08.2020 року, Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів. іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, зґенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) №9977348 від 30.05.2023 року, інші некласифіковані документи №31/05-1 від 31.05.2023 року, довіреність від 29.05.2023 року, Акт про взяття проб (зразків) товарів. 23UA14U1 від 31.05.2023 року, копія митної декларації країни відправлення 23LTLC0100ЕК1764А8 від 27.05.2023 року, митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів 23UA13U6 від 14.07.2023 року.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження митної вартості товару позивачем направлено до Київської митниці електронну митну декларацію 23UA25U3 від 18.07.2023 року, в якій задекларував вищезазначений товар загальною вартістю: ціна товару 7980,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ (36,5686 грн./1 долар США) становить 364771,79 грн. Митну вартість товару ТОВ «ЕІВА» (декларант) визначив за основним методом за ціною контракту (згідно інвойсу №438-2 від 07.04.2023 року).

До митної декларації 23UA25U3 від 18.07.2023 року ТОВ «ЕІВА» додав пакет документів, які необхідні для розмитнення товару, зокрема (в копіях): Контракт №102 від 01 березня 2023 року, Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №438-2 від 07.04.2023 року, Автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 07.06.2023 року, Міжнародний ветеринарний сертифікат або ветеринарне свідоцтво (Veterinary certificate) LT 0327482/ L2-12062 від 06.06.2023 року, Сертифікат з перевезення (походження:) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR. 1) А 1 від 10.05.2023 року, Договір про надання послуг митного брокера БП-30-0720 від 01.07.2020 року, Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів. іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, зґенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) №10021249 від 08.06.2023 року, Митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів 23UA90U8 від 13.06.2023 року.

Також листами №556350 від 14.07.2023 року та №556990 від 18.07.2023 року, Декларантом (ТОВ «ЕІВА») заявами №14/07-23/1 від 14.07.2023 року та №18/07-23/1 від 18.07.2023 року повідомлено, що Товар додатково не страхувався, усі документи необхідні для митного оформлення надано в повному обсязі, додаткові документи надати немає можливості.

У даному випадку, відмовляючи позивачу у визначенні митної вартості за першим (основним) методом, яка зазначена у митній декларації, відповідач виходив з того, що відповідно до п.5 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; а у наданих до митного оформлення документах відсутні документи підтверджуючі транспортні витрати, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Судова колегія також не погоджується з такими висновками митного органу, оскільки під час дослідження первинних документів, які містяться в матеріалах справи та були надані позивачем митному органу, встановлено, що витрати на транспортування оцінюваних товарів були включені в ціну договору.

Як уже зазначалося вище, 01 березня 2023 року між компанією INTEGRA CHILE SPA (Продавець) та ТОВ «АГРОС МОРЕ» (надалі - Покупець або Позивач) укладено контракт №102 (надалі - Контракт), згідно якого Продавець продає, а Покупець купує такі товари як: продукти харчування (риба та морепродукти морожені, сушені, копчені, в`ялені, консервовані тощо), а також інші товари продовольчої та промислової групи, що постачаються «Продавцем» , у кількості та за цінами, що вказуються в Інвойсах у міру формування кожної партії вантажу.

14 липня 2023 року з метою митного оформлення ввезеного товару до Київської митниці Державної митної служби України подано митну декларацію 23UA13U6 від 14.07.2023 року, в якій задекларував вищезазначений товар загальною вартістю: ціна товару 45600,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ (36,5686 грн./1 долар США) становить 2084410,20 грн. Митну вартість товару ТОВ «ЕІВА» (декларант) визначив за основним методом за ціною контракту (згідно інвойсу №438-1, від 07.04.2023 року).

18 липня 2023 року з метою митного оформлення ввезеного товару до Київської митниці Державної митної служби України подано митну декларацію 23UA25U3 від 18.07.2023 року, в якій задекларував вищезазначений товар загальною вартістю: ціна товару 7980,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ (36,5686 грн./1 долар США) становить 364771,79 грн. Митну вартість товару ТОВ «ЕІВА» (декларант) визначив за основним методом за ціною контракту (згідно інвойсу №438-2 від 07.04.2023 року).

Згідно, рахунків-фактурами (інвойсами) №438-1 та №438-2 від 07.04.2023 року встановлено, що Товар доставляється у умовах ІНКОТЕРМС-2010, умови поставки СРТ, відповідно до яких продавець постачає товари перевізнику в узгодженому місці, переміщуючи ризик покупцеві, але продавець зобов`язаний оплатити вартість перевезення до вказаного місця призначення.

Відтак, з матеріалів справи вбачається, що вартість транспортування (перевезення) Товару за контрактом №102 від 01.03.2023 року входить в ціну договору, які визначаються згідно рахунків-фактур.

Частиною десятою статті 58 МК України вказано, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Позивачем до митного оформлення були подані документи, які вказують на те, що вартість транспортування (перевезення) уже включена в митну вартість товару. Відповідачем під час митного оформлення ці документи залишені поза увагою без будь-яких пояснень, а тому суд вважає цю обставину недостатньою для коригування митної вартості, оскільки відсутні розбіжності в поданих позивачем документах.

Виходячи з наведеного, судова колегія не приймає вищевказану обставину як підставу для коригування митної вартості.

На підтвердження обґрунтованості прийнятих рішень про коригування митної вартості товарів відповідач посилається на висновок СЛЕД від 08.06.2023 року №-0080, від 19.06.2023 року №-0084 та класифікаційному рішенню від 09.06.2023 року №КТ-UA-2023 товар ідентифіковано та класифіковано, як шматки філе лосося, але згідно товаро-супровідних документів, зокрема, поданого до митного оформлення інвойса від 07.04.2023 року №438-1, №438-2 товар зазначено як обрізі (шматочки) лосося.

Водночас, в матеріалах справи наявний висновок експерта №Е-01-07/4-23 від 07.08.2023 року за результатами проведення експертного товарознавчого дослідження, яким встановлено, що наданий на дослідження товар (партія №10608 від 21.04.2023 року) згідно ДСТУ4379:2005 «Філе заморожене» Технічні умови, не є шматками філе, які повинні виглядати як кусок, відрізаний поперечно від поздовжній половини риби зрізаної паралельно до хребта, а має вигляд шматочків різної форми, з різних частин тушки риби, різані як вздовж так і поперечно та рвані шматки з нерівними краями.

Таким чином, висновком судової експертизи №Е-01-07/4-23 від 07.08.2023 року спростовується твердження контролюючого органу щодо невідповідності класифікації товару зазначеного в товарно-супровідних документах до реально поставленого товару.

Неналежним є також посилання відповідача щодо відсутності будь-яких умов щодо оплати товару, у зв`язку з чим неможливо встановити чи була передплата, чи оплата буде здійснюватись за фактом поставки.

Так, у відповідності до п. 2.9. Контракту платежі за цим Контрактом здійснюються Покупцем у доларах США на умовах банківського переказу на розрахунковий рахунок Продавця. Платежі за цим контрактом можуть здійснюватися як у передоплаті, так і протягом 180 днів із дня отримання товару, необхідне зазначено в інвойсі, що відповідає кожній поставці.

Інвойсом №438-1 від 07.04.2023 року або іншим документом не змінено (конкретизовано) інші умови поставки. За таких обставин оплата Товару здійснюється у строк, визначений договором 180 днів із дня отримання товару.

Копію Контракту було надано до Київської митниці Державної митної служби України, а 180 днів з дня отримання ТОВ «АГРОС МОРЕ» Товару не минуло, саме тому вимагання документу, який би підтверджував оплату поставленого Товару по контракту, що є додатковим підтвердженням протиправності прийнятих рішень про коригування митної вартості товарів з цих підстав.

Отже, судова колегія вважає, що до митного оформлення позивачем на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту було надано достатню кількість документів, у відповідності до переліку, закріпленого частиною 2 статті 53 МК України.

Проаналізувавши доводи митного органу, що слугували підставою для відмови у визнанні митної вартості, заявленої позивачем, судова колегія зауважує на тому, що митним органом не доведено, що ТОВ «АГРОС МОРЕ» було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованих товарів, та що у документах, поданих позивачем до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена.

Отже, митний орган не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин і фактів, які перешкоджають митному оформленню товарів за основним методом визначення митної вартості.

Крім того, судом першої інстанції було доцільно зауважено на тому, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням відповідного методу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі №826/6346/13 (№К/9901/36092/18).

Такої ж позиції притримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 18 листопада 2022 року по справі №818/902/17 (адміністративне провадження №К/9901/43754/18).

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач протиправно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, та прийняв протиправне рішення про коригування митної вартості товарів, а отже позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішень Київської митниці Державної митної служби України №UA100230/2023/610103/1 від 14.07.2023 року, №UA100230/2023/610106/1 від 18.07.2023 року про коригування митної вартості товарів та карток відмови №UA100230/2023/00576 та №UA100230/2023/00522 є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.