Справа № 320/11324/24
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні доказів

13 березня 2024 року Київ № 320/11324/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши заяву про забезпечення доказів в межах адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області №7859 від 18.12.2023 про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянину Туркменістану ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області поновити дію посвідки на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 , виданої громадянину Туркменістану ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення доказів, в якій він просить суд:

- витребувати у Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України клопотання від 11.12.2023 №16827/55/01-2023 та лист (без номеру та дати) з Київського міського центру зайнятості (зазначений в цьому ж клопотанні, як підстава, за якою було подано подання до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області про скасування посвідки на тимчасове проживання);

- витребувати у ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області: 1) матеріали що містяться в особовій справі позивача №21744; 2) рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області №7859 від 18.12.2023;

- витребувати від Київського міського центру зайнятості наказ №1794 від 25.11.2020 та витяг з додатком до наказу про скасування дозволу на працевлаштування іноземців за реєстром рішень №1440 від 24.11.2020.

В обґрунтування заяви про забезпечення доказів до позовної заяви позивач зазначає у відповідь на запити адвоката до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, було надано лише копія подання (клопотання) від 11.12.2023. Разом з тим, від Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області адвокату було надано інформацію про номер особової справи, в якій знаходяться матеріали, стосовно скасування посвідки на тимчасове проживання позивача. Крім того, зазначає, що Київським міським центром зайнятості, адвокату було надано засвідчену в установленому порядку копію наказу №1794 від 25.11.2020 та витяг з додатком до наказу про скасування дозволу на працевлаштування іноземців за реєстром рішень №1440 від 24.11.2020. Однак, з огляду на те, що відповідач, на думку позивача, може поставити під сумнів відповідність наданих копій, вбачає необхідність у витруюванні оригіналів вищезазначених документів.

Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без участі. Вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України не заперечувала проти вимог заявника.

Розглянувши подану позивачем заяву про забезпечення доказів, додані матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст.114 КАС України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Відповідно до ст. 114 КАС України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

У разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів. У разі неподання позовної заяви у зазначений строк, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження суд скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення доказів не пізніше наступного дня після закінчення такого строку або постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Якщо ухвала про забезпечення доказів на момент її скасування була виконана повністю або частково, отримані судом докази (показання свідків, висновки експертів тощо) не можуть бути використані в іншій справі.

Особа, яка подала заяву про забезпечення доказів, зобов`язана відшкодувати судові витрати, а також збитки, спричинені у зв`язку із забезпеченням доказів, у разі неподання позовної заяви у строк, визначений частиною четвертою цієї статті, а також у разі відмови у позові.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 114 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 115 Кодексу адміністративного судочинства України суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом доказів, у тому числі за місцем їх знаходження, забороною вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язанням вчинити певні дії щодо доказів.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 116 КАС України у заяві про забезпечення доказів зазначаються:

- докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні;

- обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

За змістом наведених норм обов`язковою умовою для вжиття судом заходів щодо забезпечення доказів є встановлення обставин, які дають підстави для висновку, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Обов`язок доведення таких обставин покладається на особу, яка звертається до суду із заявою про забезпечення доказів.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема, шляхом їх огляду за місцем знаходження, застосовується у тих випадках, коли існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Відповідно до ч. 5 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

Аналізуючи наведені положення у зіставленні з вимогами заявника насамперед треба зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто, це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Наведене узгоджується із правовим висновком викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №9901/845/18.

Так, зі змісту поданої заяви про забезпечення доказів, вбачається, що заявником не наведено обґрунтованих підстав у розумінні вимог ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим, отже заявником не зазначено підстав, з яких згідно із приписами ст. 114 Кодексу адміністративного судочинства України допускається застосування інституту забезпечення доказів.

Суд звертає увагу, що у відповідності до ч. 2 ст. 79 КАС України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Стаття 80 КАС України зазначає, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу.

Відтак процедура витребування доказів не є тотожною процедурі забезпечення доказів.

Також заявником порушено п. 4 ч. 1 ст. 116 КАС України, в заяві не обґрунтовано, яким чином та на якій підставі, у відповідності до норм законодавства, надані у відповідь на адвокатські запити, належним чином засвідчені копії документів можуть викликати сумніви у відповідача.

Тобто зазначена заява про забезпечення доказів не відповідає критеріям, визначеним статтею 114 КАС України.

На виконання ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, в постановах Верховного Суду від 9 жовтня 2019 року по справі №9901/385/19 (адміністративне провадження №11-929заі19), від 22 серпня 2019 року по справі №9901/385/19 (адміністративне провадження №П/9901/385/19) та від 3 липня 2019 року по справі № 9901/845/18 (адміністративне провадження № П/9901/845/18) тощо.

Враховуючи та на підставі наведеного, суд вважає заяву представника заявника про забезпечення доказів необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 114-116, 241-244, 248, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви - відмовити.

Копію ухвали суду надіслати (видати) учасникам справи (їх представникам) та заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Я.В. Горобцова