Справа № 620/16859/23
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Файдюк В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та виплати їй не в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 21.02.2022 та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити їй індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 21.02.2022 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 по 21.02.2022 - березень 2018 року з урахуванням абз. 4 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду міста Києва від 19.12.2023 зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду у справі № 620/16834/23.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що зі змісту оскаржуваної ухвали не вбачається, яким чином розгляд справи № 620/16834/23 перешкоджає вирішенню даної справи, адже питання щодо можливості вирішення спору в порядку адміністративного судочинства вирішується у кожній адміністративній справі індивідуально. Наголошує, що позовні вимоги у цій справі та у справі № 620/16834/23 стосуються абсолютно різного періоду служби позивачки та механізму обчислення складових грошового забезпечення, які не є взаємопов`язаними.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 3 частини 1 статті 236 КАС України визначено, що суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Таким чином, зупинення провадження з підстав, передбачених цією нормою, допускається лише тоді, коли продовжувати розгляд справи надалі не є можливим, оскільки в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Ця неможливість полягає в тому, що обставини, які є підставою позову або заперечень проти нього, є предметом дослідження в іншій справі і рішення суду у цій справі безпосередньо впливає на вирішення спору.

Під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи слід розуміти те, що обставини, які розглядаються у такій іншій справі, не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 826/25204/15.

Суд першої інстанції зупиняючи провадження у справі виходив з того, що до набрання законної сили рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду у справі № 620/16834/23 неможливо розглянути дану справу, разом з тим, в чому полягає така неможливість судом необґрунтовано.

Так, ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.11.2023 відкрито провадження у справі №620/16834/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій відповідача, що полягають у незастосуванні п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», п.1 Примітки Додатку 1 та примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 при обчисленні та виплаті їй посадового окладу та окладу за військове звання за період з 19.01.2020 по 21.02.2022, а саме невизначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови та як наслідок недоплати грошового забезпечення на суму 86 825, 80 грн та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2022 роки. Також позивачка просить зобов`язати відповідача надати довідку про грошове забезпечення з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військове звання, розрахованого шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 за період з 19.01.2020 по 21.02.2022.

Колегія суддів зауважує, що встановлення у справі № 620/16834/23 обставин щодо неправильного обчислення розміру посадового окладу за 2020-2022 роки жодним чином не впливає на предмет доказування у даній справі в частині ненарахування та невиплати позивачці індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по лютий 2022 року.

При цьому, позовні вимоги у цій справі та у справі № 620/16834/23 стосуються різного періоду служби позивачки та механізму обчислення складових грошового забезпечення, які не є взаємопов`язаними.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку відсутні правові підстави, передбачені ст. 236 КАС України, для зупинення провадження в даній справі до набрання законної сили рішенням у справі № 620/16834/23.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 по справі «Смірнова проти України» зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої ст. 6 Конвенції.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Надаючи оцінку всім доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для правильного вирішення питання щодо зупинення провадження в цій справі та порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 - скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року - скасувати.

Адміністративну справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

В.В. Файдюк