Справа № 160/21938/23
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
за участі секретаря судового засідання Зонової Л.В.
представника позивача Дрозда Р.Ю.,
представника відповідача Ішкулової Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати Наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №3564/НАГД «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності солдата ОСОБА_1 » від 07.08.2023 року;
- визнати протиправним та скасувати Наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №3652/НАГД «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності солдата ОСОБА_1 » від 12.08.2023 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07.08.2023 року по відношенню до позивача відповідачем було видано Наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №3564/НАГД «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності солдата ОСОБА_1 », яким до позивача за порушення ст. ст. 4-6, 11, 12, 16-17, 30, 49-51, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, дисциплінарне стягнення догана, а також Наказом №3652/НАГД від 12.08.2023р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності солдата ОСОБА_1 », за неналежне виконання службових обов`язків: незнання статей 21, 22 Статуту внутрішньої служби, застосовано дисциплінарне стягнення догана. Проте, вважає що, він не порушував приписи Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-5, 45, 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Вважає що було порушено процедуру притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскаржувані накази винесено з порушенням приписів Конституції України, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2023р. прийнято до свого провадження вказану позовну заяву та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він не погоджується з доводами позивача, заперечує проти позовних вимог, та в їх задоволенні просить відмовити. В обґрунтування відзиву зазначає, що наведений позивачем зміст норм права та правових висновків Верховного Суду містить словосполучення «службове розслідування може проводитися», «службове розслідування може призначатися». Імперативного характеру наведені норми права не мають, питання про призначення службового розслідування вирішується повноважною службовою особою у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин. Фактичні данні, які б свідчили про те, що якісь з обставин правопорушень на момент прийняття рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності можливо були невідомі, - відсутні. Чинним законодавством чітко передбачено обов`язок командира роти перевіряти знання і практичні навички військовослужбовців роти (ст.112 Статуту внутрішньої служби ЗС України), а документальна фіксація відповідних результатів, як і періодичність таких перевірок чинним законодавством не передбачена.
Позивачем подано відповідь на відзив, в якій останній просив відхилити доводи відповідача, зазначені у відзиві та задовольнити позовну заяву в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.11.2023р. призначено справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів до розгляду із викликом сторін до розгляду за правилами загального позовного провадження.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, у задоволенні позову просила відмовити.
Судом задоволено клопотання представника відповідача, про допит свідка Сердека .. безпосереднього керівника позивача, який прибув до суду та був опитаний в судовому засіданні.
Заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням НОМЕР_2 від 21.12.2015р.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.07.2020 року №136, копія витягу наявна в матеріалах справи, солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини (по особовому складу) від "14" липня 2020 року №76-РС на посаду водія-електрика відділення зв`язку взводу управління батареї управління та артилерійської розвідки бригадної артилерійської групи, який прибув із Харківського ОВК м. Харкова «14» липня 2020 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, на продовольче забезпечення за нормою № 1 (каталог) (обід) з "15" липня 2020 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №3564/НАГД від 07.08.2023 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності солдата ОСОБА_1 », копія Витягу наявна в матеріалах справи, за порушення ст.ст. 4-6, 11, 12, 16-17, 30, 49-51, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за неналежне виконання службових обов`язків, а саме: порушення встановленим командиром підрозділу розпорядку дня, а саме не явку на шикування солдата ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення дисциплінарного стягнення догани. У вказаному Наказі зазначено, що солдат ОСОБА_1 , о 09:00год. 28.07.2023 порушив розпорядок дня, встановлений командиром підрозділу, не вийшов на шикування.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №3652/НАГД від 12.08.2023 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності солдата ОСОБА_1 », копія Витягу наявна в матеріалах справи, за порушення ст.ст. 4-6, 11, 12, 16-17, 30, 49-51, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за неналежне виконання службових обов`язків, а саме: незнання статей 21, 22 Статуту внутрішньої служби солдата ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення дисциплінарного стягнення догани. У вказаному Наказі зазначено, що солдат ОСОБА_1 , о 09:00год. 03.08.2023 під час опитування продемонстрував незнання статей 21, 22 Статуту внутрішньої служби.
В Наказі командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) № 176 від 01.09.2023 року, копія Витягу наявна в матеріалах справи, зазначається про те, що: Вважати такими, що вибули: самовільно залишили частину з пункту постійної дислокації смт.Гвардійське: солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , водія-електрика відділення управління командира артилерійської батареї 1 парашутно-десантного батальйону вважати не законно відсутнім на службі з 28 серпня 2023 року.
У службовій характеристиці від 01.09.2023 року, копія якої наявна в матеріалах справи, зазначено, що ОСОБА_1 призваний на військову службу за контрактом з 14.12.2021 по теперішній час. За час проходження служби в підрозділі характеризується з негативного боку, як недисциплінований військовослужбовець. Не допомагає виховувати особовий склад, не допомагає іншим військовослужбовцям. При виконанні службових обов`язків не виявляє розумну ініціативу та наполегливість, завжди шукає егоїстичні шляхи рішення проблем та завдань не цікавлячись та ігноруючи думки інших військовослужбовців. Потребує додаткового контролю від командирів різної ланки. Відноситься з байдужістю до військової служби. Не працює над удосконаленням своїх військових знань та підготовки.
Не слідкує та байдуже відноситься до довіреної йому зброї та боєприпасами. Невимогливий, не здатний підкоряти особисті інтереси інтересам служби, критично оцінювати свою діяльність. Військові статути, обов`язки щодо займаної посади опанував в неповному обсязі та не виконує їх. Під час перебування у громадських місцях поводиться без честі та гідності, виставляючи інших військовослужбовців у поганому світлі. Неохайний, не слідкує за зовнішнім виглядом, не цінує надане державою майно. Особиста недисциплінованість військовослужбовця, безвідповідальне ставлення до виконання своїх обов`язків служби призвели до самовільного залишення ним місця служби 28.08.2023р.
У медичній характеристиці від 08.09.2023 року зазначено, що солдат ОСОБА_1 за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 з 2022 року за медичною допомогою не звертався. На огляді 28.08.2023 року був відсутній.
У судовому засіданні в якості свідка був допитаний ОСОБА_2 , який перебуває на посаді заступник командира артилерійської батареї з морально-психологічного забезпечення 1 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 . Останній пояснив, що позивач являється його підлеглим, також підтвердив обставини викладені в оскаржуваних наказах та зазначив, що позивач допустив порушення встановленого командиром підрозділу розпорядку дня, а саме не з`явився на шикування, яке відбувалося в секторі, де відпочивають військовослужбовці. Оскільки підрозділ на час винесення оскаржуваних наказів знаходився в польових умовах, у воєнний час, та під час виконання бойових розпоряджень, доводити в письмовій формі розпорядок дня, та час шикування, можливість відсутня, а чинним законодавством не передбачена. Ним особисто в усній формі, доводився позивачу розпорядок дня, в тому числі про час та обов`язковість прибуття на шикування. Коли знаходилися на ППД, то позивачу також розпорядок було доведено в письмовій формі. Також зазначив, що солдат ОСОБА_1 , о 09:00год. 03.08.2023 під час опитування продемонстрував незнання статей 21, 22 Статуту внутрішньої служби. Вказані дії позивача є неприпустимим і негативним прикладом для інших військовослужбовців.
Крім того, до матеріалах справи відповідачем надані письмові пояснення ОСОБА_2 , головного сержанта ОСОБА_3 та старшого солдата ОСОБА_4 , щодо обставин залишення військовослужбовцем ОСОБА_1 в період з 08.08.2023р. по 10.08.2023р. розташування військової частини та перебування в нетверезому стані.
За поясненнями представника відповідача, солдат ОСОБА_1 по теперішній час незаконно, в умовах воєнного стану, перебуває поза межами Військової частини НОМЕР_1 .
Не погоджуючись з наказами про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності №3564/НАГД від 07.08.2023 року та №3652/НАГД від 12.08.2023 року, останній звернувся із даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує наступне.
Частиною другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який триває до теперішнього часу.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби врегульовано Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (ч.4 ст.2 вказаного Закону).
Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут), військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі (стаття 2 Дисциплінарного статуту).
Статтею 3 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; формування правової культури військовослужбовців; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку; своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення; чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.
Відповідно до абзацу другого статті 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройний Сил України, накази командирів.
Статтею 5 Дисциплінарного статуту встановлено, що за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України". Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни. Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни. Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.
Частиною 1 статті 45 Дисциплінарного статуту встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення.
За приписами ст.48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені, зокрема, такі дисциплінарні стягнення:
Згідно з ч.1 ст.84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби).
Статтями 4 - 6 Статуту внутрішньої служби, що повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Абзацом 2 статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, встановлено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такого обов`язку як свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Згідно зі статтею 12 Статуту внутрішньої служби про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).
У відповідності до статей 16, 17 Статуту внутрішньої служби, - кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.
Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.
Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою (ст. 30 Статуту внутрішньої служби).
Ст.ст. 21-22 Статуту внутрішньої служби, передбачені права військовослужбовця, в тому числі по застосуванню заходів фізичного впливу, спеціальних засобів та зброї.
Так застосування заходів фізичного впливу, спеціальних засобів та зброї допускається, якщо інші заходи виявилися неефективними або якщо через обставини застосування інших заходів є неможливим.
Застосуванню зброї, за винятком випадків раптового нападу, нападу із застосуванням бойової техніки, транспортних засобів, літальних апаратів, морських і річкових суден, втечі з-під варти зі зброєю або за допомогою транспортних засобів під час руху, повинно передувати попередження про намір застосовувати зброю і постріл угору. У разі застосування і використання зброї військовослужбовець зобов`язаний вжити всіх заходів для того, щоб не було завдано шкоди стороннім особам.
Згідно ст.22 Статуту, військовослужбовці мають право застосовувати спеціальні засоби, засоби фізичного впливу та зброю особисто або у складі підрозділу: для захисту свого здоров`я і життя, а також здоров`я і життя інших військовослужбовців і цивільних осіб від нападу, якщо іншими способами й засобами захистити їх у даній ситуації неможливо; для затримання особи, яку застали при вчиненні тяжкого злочину та яка намагається втекти або яка чинить збройний опір, намагається втекти з-під варти, а також для затримання озброєної особи, яка загрожує застосуванням зброї та інших засобів, що становить загрозу для життя і здоров`я військовослужбовця чи інших осіб; для відбиття нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, а також для звільнення цих об`єктів у разі захоплення; у разі спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, якщо іншими способами і засобами неможливо припинити цю спробу.
У відповідності до положень статті 49-50 Статуту внутрішньої служби, - військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому. Усі військовослужбовці повинні під час зустрічі (обгону) вітати один одного, додержуючись правил, визначених Стройовим статутом Збройних Сил України. Військове вітання - це вияв взаємної поваги і згуртованості військовослужбовців.
Відносини між військовослужбовцями повинні ґрунтуватися на взаємній повазі, і у питаннях служби вони звертаються один до одного на "Ви". Начальники й старші за військовим званням військовослужбовці у питаннях служби до підлеглих і молодших звертаються за військовим званням і прізвищем або тільки за званням, додаючи в останньому випадку перед званням слово "пане (пані)". Наприклад: "Солдат Черняк", " ОСОБА_5 (пані) солдат"; " ОСОБА_6 ", " ОСОБА_5 (пані) сержанте"; " ОСОБА_7 ", " ОСОБА_5 (пані) лейтенанте".
Згідно з частиною першою статті 127 Статуту внутрішньої служби солдат (матрос) (далі солдат) у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна.
Відповідно до абзаців восьмого і сімнадцятого частини першої статті 128 Статуту внутрішньої служби солдат зобов`язаний додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни, а також у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.
За приписами статті 129 Статуту внутрішньої служби внутрішній порядок - це суворе додержання визначених військовими статутами правил розміщення, повсякденної діяльності, побуту військовослужбовців у військовій частині (підрозділі) й несення служби добовим нарядом.
Статтею 200 Статуту внутрішньої служби встановлено, що розподіл часу у військовій частині протягом доби і протягом тижня здійснюється згідно з розпорядком дня, яким встановлюється виконання основних заходів повсякденної діяльності, навчання й побуту особового складу підрозділів, штабів.
Розпорядок дня встановлюється командиром (начальником) відповідно до завдань, покладених на військову частину, та залежно від пори року.
Розпорядок дня затверджується на навчальний рік (період навчання) і може уточнюватися командиром (начальником) на час проведення навчань, походів кораблів, бойових стрільб, бойового чергування, несення служби в добовому наряді, варті тощо з урахуванням особливостей їх виконання.
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що оскаржуваним Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №3564/НАГД «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності солдата ОСОБА_1 » до позивача за порушення ст.ст.4-6, 11, 12, 16-17, 30, 49-51, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а саме за неналежне виконання службових обов`язків: порушення встановленим командиром підрозділу розпорядку дня, а саме неявку на шикування 28.07.2023 року о 9-00 застосовано дисциплінарне стягнення догана, а також Наказом №3652/НАГД від 12.08.2023р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності солдата ОСОБА_1 », за неналежне виконання службових обов`язків: незнання статей 21, 22 Статуту внутрішньої служби, застосовано дисциплінарне стягнення догана.
Суд звертає увагу, що звертаючись із даним позовом, позивач підтверджує свою відсутність на шикуванні, посилаючись на те, що командиром підрозділу його не було повідомлено про дату та час його проведення, у зв`язку з не розташуванням на видному місці розпорядку дня.
Також оскільки фіксація результатів опитування позивача вимог Статуту в письмовій формі не здійснювалась, оскаржуваний наказ на думку позивача є протиправним.
Таким чином, посилаючись на формальні обставини, вважаючи, що відповідачем порушено процедуру притягнення до дисциплінарної відповідальності, у зв`язку з не призначенням та не проведенням службового розслідування, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Разом з тим, суд оцінює критично вказані твердження позивача, з огляду на наступне.
Щодо доводів позивача з посиланням на порушення процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності, у зв`язку з не призначенням та не проведенням службового розслідування суд зазначає наступне.
Як було зазначено судом вище, статтею 84 Дисциплінарного статуту встановлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення МОЖЕ передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Вищевказані положення кореспондуються з Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ від 21.11.2017 №608 а саме: службове розслідування може призначатися у певних випадках.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування не призначається, зокрема, якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.
З наведеного слідує, що проведення службового розслідування не є обов`язковою передумовою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.
Призначення службового розслідування є правом, а не обов`язком особи, яка приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, з врахуванням конкретних обставин як вчиненого проступку так і конкретних умов за яких він скоєний.
Враховуючи, що факт відсутності позивача на шикуванні останнім не заперечувався та підтверджувався показами свідка, безпосереднього командира ОСОБА_2 , відповідно не потребував додаткового доказування.
При цьому суд звертає увагу, що в судовому засіданні представнику позивача було запропоновано в порядку статті 93 КАС забезпечити участь позивача в судовому засіданні для повідомлення відомих йому обставин, що мають значення для справи. Проте вказаним правом позивач не скористався.
Щодо посилань позивача на не розкриття форми вини військовослужбовця у вчиненні такого правопорушення, у зв`язку з не проведенням службового розслідування, суд вважає необхідним відмітити, що самовільне ігнорування позивачем розпорядку дня (перебуваючи поруч з іншими військовослужбовцями) може бути вчинено лише у формі прямого умислу, тому відсутність таких відомостей не спростовує факту доведеності вчиненого правопорушення.
Також, суд оцінює критично посилання позивача про те, що через не проведення службового розслідування він був позбавлений можливості надати пояснення та документи в обґрунтування правомірності своїх дій, оскільки такі пояснення та документи не надавалися станом на момент прийняття оскаржуваних наказів, а також не надано до позовної заяви під час розгляду справи в суді.
Крім того, позивач не зазначив, для встановлення чи уточнення в якому обсязі та яких обставин зазначених правопорушень слід було, як на його думку, призначити службові розслідування.
В частині залучених до матеріалів справи відповідачем письмових пояснень ОСОБА_2 , головного сержанта ОСОБА_3 та старшого солдата ОСОБА_4 , щодо обставин залишення військовослужбовцем ОСОБА_1 в період з 08.08.2023р. по 10.08.2023р. розташування військової частини та перебування в нетверезому стані, то суд зазначає, що вказані події мали місце після винесення оскаржуваних наказів, і безпосередньо обставини їх винесення не підтверджують, проте можуть свідчити про систематичність поведінки позивача.
Щодо доводів позивача про те, що перевірка знань ним вимог ст.ст. 21, 22 Статуту внутрішньої служби ЗС України не проводилася, оскільки фіксація результатів такої перевірки не відбувалася, суд зазначає наступне.
Так, ст.ст. 21-22 Статуту внутрішньої служби, передбачені права військовослужбовця, в тому числі по застосуванню заходів фізичного впливу, спеціальних засобів та зброї.
Разом з тим, чинним законодавством передбачено обов`язок заступника командира бригади (полку, окремого батальйону) з озброєння (інженерно-авіаційної служби) систематично перевіряти знання особовим складом правил експлуатації, ремонту та евакуації озброєння, бойової та іншої техніки (ст.74 Статуту внутрішньої служби ЗС України), або обов`язок командира роти перевіряти знання і практичні навички військовослужбовців роти (ст.112 Статуту внутрішньої служби ЗС України), а документальна фіксація відповідних результатів, як і періодичність таких перевірок не передбачена.
При цьому, ст.128 Статуту внутрішньої служби ЗС України визначено, що солдат зобов`язаний: знати тактику дій відділення в різних видах бою та вміло діяти в бою; знати та неухильно дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням; постійно вдосконалювати свої знання за фахом, уміння та навички, тощо.
Позивачем не спростовано належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами правомірності своєї відсутності на шикуванні згідно спірного наказу, а також підстави для обов`язкової фіксації результатів перевірки знань Статутів.
Крім того, для притягнення до дисциплінарної відповідальності, достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.
При цьому, під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду має бути врахований характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки.
Верховний суд в постанові від 9 вересня 2020 року у справі № 815/2705/16 зазначив, що судами не повинно досліджуватись питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення, а повинна надаватись правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку. Адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.
Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України», суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Аналізуючи матеріали адміністративної справи у своїй сукупності, суд вважає, відповідачем у спірних правовідносинах доведено правомірність оскаржуваних наказів №3564/НАГД «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності солдата ОСОБА_1 » від 07.08.2023 року та №3652/НАГД «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності солдата ОСОБА_1 » від 12.08.2023 року, в тому числі під час винесення враховані характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки.
Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень довів правомірність своїх рішень (наказів). Натомість, позивачем не підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Виходячи із меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 05.02.2024р., у зв`язку з перебування головуючого судді у відпустці з 29.01.2024р.

Суддя Н.В. Турлакова