Справа № 160/29152/23
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2024 року м. Дніпросправа № 160/29152/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Щербака А.А., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року (суддя 1-ї інстанції Сліпець Н.Є.) в адміністративній справі №160/29152/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

07.11.2023 позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови здійснити перерахунок, належне нарахування та негайну повну виплату пенсії ОСОБА_1 зі щомісячною доплатою до пенсії з урахуванням індексації пенсії, встановленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року №168 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищенні рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році, без обмеження граничного (максимального) розміру пенсії, без обмеження будь-яким строком, після проведеного перерахунку пенсії (відновлення порушеного права позивача за рішенням суду по справі №160/10644/20), з урахуванням індексу інфляції відповідно до приписів статті 3 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та щомісячно проводити відповідні виплати, починаючи з 01.03.2023 року, з врахуванням фактично виплачених сум, до змін у законодавстві, передбачаючих збільшення виплат;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок, належне нарахування та негайну повну виплату пенсії ОСОБА_1 , з щомісячною доплатою до пенсії, з урахуванням індексації пенсії, встановленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року №168 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році, без обмеження граничного (максимального) розміру пенсії, без обмеження будь-яким строком, після проведеного перерахунку пенсії (відновлення порушеного права позивача за рішенням суду по справі № 160/10644/20), з урахуванням індексу інфляції відповідно до приписів статті 3 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та щомісячно проводити відповідні виплати, починаючи з 01.03.2023 року, з врахуванням фактично виплачених сум, до змін у законодавстві, передбачаючих збільшення виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивач та його представник зазначили, що позивач звернувся до відповідача із письмовим запитом щодо надання роз`яснень про розмір щомісячної індексації пенсії відповідно до постанови Кабінет Міністрів України від 24.02.2023 року № 168 з 01.03.2023 року по момент запиту та отримав відповідь, що було проведено перерахунок пенсії на виконання рішення суду у справі № 160/10644/20, але підстави для встановлення розміру пенсії з 01.03.2023 року індексації, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року № 168 відсутні. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач та його представник звернулися до суду за захистом порушених прав та законних інтересів.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови здійснити перерахунок, належне нарахування та повну виплату пенсії ОСОБА_1 , без обмеження граничного (максимального) розміру пенсії, без обмеження будь-яким строком, після проведеного перерахунку пенсії (відновлення порушеного права позивача за рішенням суду по справі №160/10644/20) з врахуванням фактично виплачених сум.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок, належне нарахування та повну виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження граничного (максимального) розміру пенсії, без обмеження будь-яким строком, після проведеного перерахунку пенсії (відновлення порушеного права позивача за рішенням суду по справі № 160/10644/20), з врахуванням фактично виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій зазначено на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позов.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції невірно встановлено обставини справи та не надано належної оцінки доводам позивача. також у порушення норм законодавства справу розглянуто без участі сторін.

Відповідач не скористався правом подання відзиву.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено , що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.11.2020 року по справі № 160/10644/20 з 01.01.2016 року позивачу було проведено перерахунок пенсії в розмірі 80% від грошового забезпечення 19 200грн. 75коп., яке зазначено у довідці від 28.02.2019 року № 14, виданої ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Дніпропетровській області.

Листом ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 23.10.2023 року № 52249-41829/Ч-01/8-0400/23 позивачу було повідомлено, що рішенням суду від 04.11.2020 року не було зобов`язано провести обчислення пенсії без обмеження максимальним розміром.

Окрім іншого, також зазначено, що з 01.03.2022 року пенсію відповідно до Постанови № 118 проіндексовано, але у зв`язку з тим, що її розмір на виконання рішення суду обчислено в максимальному розмірі, перерахунок за нормами Постанови № 118 не призвів до збільшення розміру пенсійної виплати, та розмір пенсії складав 19 340грн.

У зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, з 01.07.2022 року пенсію було проіндексовано в межах максимального розміру та він склав 20 270грн., а з 01.12.2022 року 20 930грн.

24.02.2023 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 168 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 20 23 році, якою встановлено, що з 01.03.2023 року розмірі пенсій, призначений відповідно до статей 13,21 і 36 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році (Офіційний вісник України, 2022 р., № 18, ст. 968) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 року включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

З 01.03.2023 року пенсію відповідно до Постанови № 168 проіндексовано, але у зв`язку тим, що її розмір на виконання рішення суду з урахуванням індексації відповідно до вимог Постанови № 118 обчислено в максимальному розмірі, перерахунок за нормами Постанов № 168 з 01.03.2023 року не призвів до збільшення розміру пенсії, та її розмір склав 20930грн.

Позивач вважаючи протиправною відмову відповідача здійснити перерахунок, належне нарахування та повну виплату йому пенсії без обмеження граничного (максимального) розміру, без обмеження будь-яким строком, після проведеного перерахунку пенсії (відновлення порушеного права позивача за рішенням суду по справі №160/10644/20) а також з урахуванням індексації пенсії, встановленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року №168, звернувся до суду із зазначеним позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови здійснити перерахунок, належне нарахування та повну виплату пенсії ОСОБА_1 , без обмеження граничного (максимального) розміру пенсії, без обмеження будь-яким строком, після проведеного перерахунку пенсії (відновлення порушеного права позивача за рішенням суду по справі №160/10644/20) з врахуванням фактично виплачених сум та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок, належне нарахування та повну виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження граничного (максимального) розміру пенсії, без обмеження будь-яким строком, після проведеного перерахунку пенсії (відновлення порушеного права позивача за рішенням суду по справі № 160/10644/20), з врахуванням фактично виплачених сум.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги доходить наступних висновків.

Спір між сторонами виник з підстав неправомірного обмеження розміру пенсії позивача, відмови в проведенні індексації пенсії з 01.03.2023 року та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Щодо застосування відповідачем обмеження позивачу пенсії максимальним розміром після її перерахунку.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.

Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Таким чином, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

На момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів доходить висновку, що вони суперечать одна одній.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.12.2021 у справі №400/2085/19 та постанові від 22.01.2022р. справа №240/7087/20.

Враховуючи зазначене, є вірними висновки суду першої інстанції, що обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії з урахуванням індексації відповідно до постанови КМУ №168 від 24.02.20223 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищенні рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році.

Пунктом 2 постанови КМУ від 24.02.2023 року № 168 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році установлено, що з 01.03.2023 року розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році (Офіційний вісник України, 2022 р., № 18, ст. 968) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31.12.2022 року включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

При цьому, в п. 10 Постанови № 168 від 24.02.2023 року зазначено, що розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень.

Як свідчать встановлені обставини справи, пенсію позивача відповідно до Постанови № 168 було проіндексовано, але у зв`язку з тим, що розмір пенсії на виконання рішення суду з урахуванням індексації відповідно до вимог Постанови № 118 обчислено в максимальному розмірі, перерахунок за нормами Постанови № 168 з 01.01.2023 року не призвів до збільшення розміру пенсії та її розмір складає 20930грн.

Таким чином є вірними висновки суду першої інстанції, що пенсію позивача було проіндексовано, але розмір пенсії обмежено максимальним розміром.

Висновки суду є вірними, що в частині позовних вимог про визнання неправомірними дій щодо проведення індексації пенсії з 01.03.2023 року задоволенню не підлягають, проте в частині зобов`язальних вимог про виплату пенсії позивачу з урахуванням індексації відповідно до вимог Постанови № 118 слід задовольнити задля уникнення спірних питань при виконанні судового рішення.

Таким чином рішення суду в частині зобов`язання відповідача щодо здійснення перерахунку, належне нарахування та повну виплату пенсії позивачу без обмеження граничного (максимального) розміру пенсії, без обмеження будь-яким строком, після проведеного перерахунку пенсії (відновлення порушеного права позивача за рішенням суду по справі № 160/10644/20), з врахуванням фактично виплачених сум слід змінити доповнивши його тим, що такі дії необхідно здійснити з урахуванням індексації пенсії, встановленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року №168.

Стосовно вимог позивача про здійснення виплати пенсії з урахуванням індексу інфляції відповідно до приписів ст. 3 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у її задоволенні з підстав передчасності враховуючи наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі - Закон України №2050-ІІІ).

Статтею 1 Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-III (далі - Закон №2050-III) установлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 вказаного Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-III компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі заробітної плати/грошового забезпечення). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно зі статтею 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Враховуючи, що відповідач не здійснював нарахування та виплату позивачу спірних сум, колегія суддів зазначає, що позовні вимоги щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходу є передчасними, а отже і задоволенню не підлягають.

Саме такий правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 12.01.2024 року у справі № 200/7529/20-а.

Також безпідставними є вимоги позивача заявлені на майбутнє в частині визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії щодо негайної повної виплати пенсії до змін у законодавстві, передбачаючи збільшення виплат. Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог в цій частині вірно зазначив, що суди розглядають порушені права, а не права, які можуть виникнути в майбутньому.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що обов`язковою умовою для захисту в судовому порядку прав та інтересів особи є наявність факту порушення вказаних прав, свобод та інтересів суб`єктом владних повноважень.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення всіх заявлених позовних вимог позивача.

Стосовно доводів скаржника про розгляд судом першої інстанції справи за правилами спрощеного позовного провадження та відхилення клопотання про її розгляд за участі сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Ця справа у розумінні частини шостої статті 12 КАС України належить до справ незначної складності.

Так, частиною другою статті 257 КАС України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Отже, за загальним правилом, будь-яка справа може розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, окрім тих, які обов`язково повинні розглядатися за правилами загального позовного провадження.

Ця справа не підпадає під перелік справ, які розглядаються за правилами загального позовного провадження відповідно до вимог норм КАС України, а отже доводи скаржника про порушення судом норм процесуального права, а саме, розгляд судом першої інстанції справи за правилами спрощеного позовного провадження є безпідставними та такими, що не дають підстав для скасування судового рішення.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

Враховуючи вищезазначене, відповідно до вимог ч.4 ст. 317 КАС України, колегія суддів доходить висновку, що абзац третій резолютивної частини судового рішення слід змінити.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року в адміністративній справі №160/29152/23 змінити шляхом викладення абзацу третього резолютивної частини в наступній редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок, належне нарахування та повну виплату пенсії ОСОБА_1 , з щомісячною доплатою до пенсії, з урахуванням індексації пенсії, встановленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року №168 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році, без обмеження граничного (максимального) розміру пенсії, без обмеження будь-яким строком, після проведеного перерахунку пенсії (відновлення порушеного права позивача за рішенням суду по справі № 160/10644/20), з врахуванням фактично виплачених сум.».

В решті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року в адміністративній справі №160/29152/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник