Справа № 500/118/24
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/118/24

12 березня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулось до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якій просить:

визнати противоправною бездіяльність відповідача Військової частини НОМЕР_1 , який з дня надходження рапорту від 29.10.2023 (зареєстровано за №4365 від 18.11.2023) потерпілого військовослужбовця позивача наказ про проведення розслідування не виніс, розслідування не призначив та розслідування не здійснив всупереч вимог Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 27.10.2021 № 332, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.12.2021 за № 1667/37289;

зобов`язати відповідача Військову частину НОМЕР_1 призначити та провести розслідування за рапортом позивача від 29.10.2023, який відповідачем було зареєстровано за №4365 від 18.11.2023, та надати позивачу довідку згідно Додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра Оборони України №402 від 14.08.2008 про обставини травми, отриманої з його боку під час захисту Батьківщини та виконання обов`язку військової служби 03.09.2023 під час виконання бойового завдання в районі ведення ротою вогневої підтримки Військової частини НОМЕР_1 бойових дій у Запорізькій області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, мобілізованим до лав Збройних Сил України з 12.06.2023. З 28.07.2023 позивач перебуває на посаді заступника командира роти вогневої підтримки з морально-психологічного забезпечення Військової частини НОМЕР_1 . 29.10.2023 ОСОБА_1 звернувся з рапортом електроною поштою на офіційну електрону адресу Військової частини НОМЕР_1 у визначений законодавством України спосіб видати наказ про призначення службового розслідування та надати довідку про обставини травми, отриманої мною під час захисту Батьківщини та виконання обов`язку військової служби 03.09.2023 під час виконання бойового завдання на визначеному командиром РВП Військової частини НОМЕР_1 об`єкті як " ІНФОРМАЦІЯ_1 " в районі ведення ротою вогневої підтримки Військової частини НОМЕР_1 дій у Запорізькій області згідно Додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра Оборони України №402 від 14.08.2008 (далі Положення). Протягом місяця з дня надходження рапорту від 29.10.2023, який зареєстровано за №4365 від 18.11.2023, відповідачем розслідування не було призначено та не здійснювалося всупереч вимог Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 27.10.2021 № 332, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.12.2021 за № 1667/37289 (далі Інструкція), що, власне, і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 12.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На виконання вимог вказаної ухвали, Військовою частиною НОМЕР_1 подано до суду відзив. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що знаходячись у відпустці за станом здоров`я позивач направив рапорт на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 (вх. №4365 від 18.11.2023) про проведення розслідування нещасного випадку на підставі Інструкції та надання довідки згідно Додатку 5 до Положення засобами зв`язку, хоча безпосереднім командиром позивача на момент подання даного рапорту був командир роти вогневої підтримки Військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_3 , без додержання вимог ст.14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-X1V- "із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника". У відповідь на рапорт заступником командиром батальйону з морально психологічного забезпечення Військової частини НОМЕР_1 позивачу було надіслано повідомлення №1498/2169нт від 19.11.2023, в якому зазначалося, що до Військової частини НОМЕР_1 рапорт командира роти вогневої підтримки Військової частини НОМЕР_1 про подію, а саме отримання травми 03.09.2023 старшим лейтенантом ОСОБА_1 не надходив, відповідно запис в журнал бойових дій не занесено. Первинна медична картка (форма 100, додаток №2 до постанови з медичного забезпечення Збройних Сил України на особливий період) до Військової частини НОМЕР_1 не надходила. Згідно записів у журналі бойових дій в Військової частини НОМЕР_1 за номенклатурою 2023 року №62Т5дск з 03.09.2023 по 03.09.2023, жодний підрозділ Військової частини НОМЕР_1 не виконував бойові завдання на КСП Беркут та взагалі відсутнє таке позначення, як КСП Беркут будь якої ділянки оборони в зоні відповідальності Військової частини НОМЕР_1 . Також не має жодного запису про обстріл підрозділів Військової частини НОМЕР_1 , який відбувався 0 12 год. 00 хв., перший обстріл, який зазначений у вищевказаному журналі відбувався з 14 год. 45 хв. по 14 год. 55 хв. РОП "Фацет" ВОП "Висота 2". Згідно пояснення з ранку 04.09.2023 позивач доповів командиру роги вогневої підтримки Військової частини НОМЕР_1 про біль у правій руці та обставини серцевої задишки, командир роги вогневої підтримки викликав лікаря роти вогневої підтримки, та вона виконала первинний медичний огляд, про що було записано до журналу амбулаторного прийому хворих Військової частини НОМЕР_1 запис №864 (гіпертонічна хвороба (жодного запису про травму правої руки)) та надано рекомендацію пройти обстеження з приводу гіпертонічної хвороби. Також 29.09.2023 позивач прибув до місця служби у Військову частину НОМЕР_1 на підставі довідки BJIK № 168 КНП "Міська лікарня №4" Миколаївської міської ради від 27.09.2023, де зазначено - діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва: захворювання, ні, не пов`язане із проходженням військової служби (про травмування правої руки у рішенні ВЛК нічого не зазначено).

У відповіді на відзив позивач відзначив, що враховуючи відсутність у військовому лікувальному закладі Військової частини НОМЕР_1 відповідного обладнання для здійснення МРТ на 04.09.2023, медичний працівник не здійснив детальне дослідження суглобу правої руки для встановлення детального діагнозу. До 03.09.2023 позивач проблем з захворюванням суглобу правої верхньої кінцівки (та цілком правої руки) не мав, що підтверджується медичною книжкою, проходженням ВЛК 16.05.2023, оглядом під час проведення комісії відповідним лікарем-фахівцем (хірургом). Таким чином різке погіршення стану здоров`я відбулося у результаті отримання ним травми під час захисту Батьківщини та виконання обов`язку військової служби (бойового завдання розпорядження) 03.09.2023 та його наслідки мають місце і на даний час.

У запереченні відповідач зазначив, що у відповіді на відзив позивач виклав свої пояснення, міркування, аргументи щодо наведених Військовою частиною НОМЕР_1 у відзиві заперечень, які в повному обсязі є тотожними з вимогами та обґрунтуванням, які зазначені у позовній заяві. Заперечення щодо наведених обставин та правових підстав позивачем, які наведені у відзиві на позовну заяву Військовою частиною НОМЕР_1 у повному обсязі підтверджені документально, та наведені із зазначенням нормативно правових актів виключно до вимог чинного законодавства України.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, мобілізованим до лав Збройних Сил України з 13.06.2023.

Відповідно до довідки ВЛК від 16.05.2023 №117/13 (на момент мобілізації) позивачу проведено медичний огляд, за результатами якого діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): аліментарне ожиріння II ступення; гіпертонічна хвороба І стадія І ступення; кісти печінки. Визначено обмежено придатним до військової служби.

Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України №1555 від 14.07.2023 старший лейтенант ОСОБА_1 призначений на посаду заступника командира роти вогневої підтримки з морально-психологічного забезпечення Військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.08.2023 №215 позивач з 04.08.2023 вибув в район виконання службових (бойових) завдань (Запорізької області).

04.09.2023 лікар роти вогневої підтримки Військової частини НОМЕР_1 виконала первинний медичний огляд Самсонова О.В., про що внесено до журналу амбулаторного прийому хворих Військової частини НОМЕР_1 запис №864 (гіпертонічна хвороба) та надано рекомендацію пройти обстеження.

За змістом виписки із медичної картки стаціонарного хворого кардіологічного відділення №5207, виданої КНП ММР "Міська лікарня №4", позивач в період з 14.09.2023 по 27.09.2023 перебував на лікуванні, якому діагностовано, в тому числі, пошкодження зв`язок правового плечового суглобу.

Відповідно до довідки ВЛК від 27.09.2023 №168 ОСОБА_1 проведено медичний огляд, за результатами якого діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): кардіосклероз атеросклеротичний з порушенням функції збудження за типом екстрасистолії СНІІА; гіпертонічна хвороба II стадія, II ступінь, кризовий перебіг, ризик 3. Захворювання, ні, не пов`язане з проходженням військової служби.

Позивач направив засобами зв`язку рапорт від 29.10.2023 на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 (вх. №4365 від 18.11.2023) про проведення розслідування нещасного випадку на підставі Інструкції та надання довідки про обставини травми, отриманої під час захисту Батьківщини та виконання обов`язку військової служби 03.09.2023 згідно Додатку 5 до Положення. До рапорту додано копію виписки із медичної картки стаціонарного хворого кардіологічного відділення №5207 від 27.09.2023; копію довідки ВЛК від 27.09.2023 №168; пояснення про обставини отримання травми.

У відповідь на рапорт від 29.10.2023, зареєстрований за №4365 від 18.11.2023, позивачу було надіслано повідомлення №1498/2169нт від 19.11.2023, в якому зазначалося, що до Військової частини НОМЕР_1 рапорт командира роти вогневої підтримки Військової частини НОМЕР_1 про подію, а саме отримання травми 03.09.2023 старшим лейтенантом ОСОБА_1 не надходив, відповідно запис в журнал бойових дій не занесено. Первинна медична картка (форма 100, додаток №2 до постанови з медичного забезпечення Збройних Сил України на особливий період) до Військової частини НОМЕР_1 не надходила. Згідно записів у журналі бойових дій в Військової частини НОМЕР_1 за номенклатурою 2023 року №62Т5дск з 03.09.2023 по 03.09.2023, жодний підрозділ Військової частини НОМЕР_1 не виконував бойові завдання на КСП Беркут та взагалі відсутнє таке позначення, як КСП Беркут будь якої ділянки оборони в зоні відповідальності Військової частини НОМЕР_1 . Також не має жодного запису про обстріл підрозділів Військової частини НОМЕР_1 , який відбувався 0 12 год. 00 хв., перший обстріл, який зазначений у вищевказаному журналі відбувався з 14 год. 45 хв. по 14 год. 55 хв. РОП "Фацет" ВОП "Висота 2". Згідно пояснення з ранку 04.09.2023 позивач доповів командиру роги вогневої підтримки Військової частини НОМЕР_1 про біль у правій руці та обставини серцевої задишки, командир роги вогневої підтримки викликав лікаря роти вогневої підтримки, та вона виконала первинний медичний огляд, про що було записано до журналу амбулаторного прийому хворих Військової частини НОМЕР_1 запис №864 (гіпертонічна хвороба (жодного запису про травму правої руки)) та надано рекомендацію пройти обстеження з приводу гіпертонічної хвороби. Враховуючи вищевикладене, всебічно розглянувши всі викладені факти відповідач прийшов до висновку, що маніпулюючи даними позивач маєте на меті ввести в оману командування Військової частини НОМЕР_1 з метою незаконного отримання довідки про обставини (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем згідно Додатку 5 до Положення.

Не погоджуючись з такою бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість бездіяльності відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ).

У ч.1 ст.1 Закону №2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

За приписами ч.1-4 ст.2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч.1 ст.40 Закону № 2232-ХІІ гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Порядок розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями і військовозобов`язаними, які призвані на збори (далі - військовослужбовці), професійних захворювань, отриманих ними під час проходження військової служби (зборів), та аварій, що сталися у військових частинах, військово-навчальних закладах, установах, організаціях Збройних Сил України, структурних підрозділах центрального апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України (далі - військові частини) передбачено Інструкцією.

Згідно з п.1 розділу ІІ Інструкції розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби. До гострого професійного захворювання належить захворювання, що виникло після одноразового (протягом не більше однієї доби) впливу на військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби шкідливих факторів середовища фізичного, біологічного та хімічного характеру (в тому числі інфекційні, паразитарні, алергійні захворювання). Причинами гострих професійних отруєнь є шкідливі речовини гостроспрямованої дії.

Відповідно до п. 11 розділу ІІ Інструкції до обставин, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби відносяться: перебування потерпілого військовослужбовця за місцем постійного проживання, крім перебування військовослужбовців строкової служби та курсантів військових навчальних закладів за місцем проживання в казармах та гуртожитках військових частин; перебування потерпілого військовослужбовця у відпустці або у звільненні з розташування військової частини, окрім випадків травмування військовослужбовця у цей час у разі вчинення ним дій з рятування людського життя чи державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку; погіршення стану здоров`я внаслідок отруєння алкоголем, наркотичними засобами, токсичними чи отруйними речовинами, а також їх дії (асфіксія, інсульт, інфаркт, зупинка серця тощо), що підтверджено відповідним медичним висновком, за умов, що отруєння не пов`язано із впливом цих речовин на потерпілого військовослужбовця внаслідок їх застосування в технологічному процесі або незадовільного зберігання чи транспортування, а потерпілий до настання нещасного випадку був відсторонений від виконання обов`язків командиром (начальником); алкогольне, токсичне чи наркотичне сп`яніння, не зумовлене технологічним процесом, що стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання, що підтверджено відповідним медичним висновком та матеріалами розслідування нещасного випадку; використання в особистих цілях без відома командування транспортних засобів, озброєння, устаткування, інструментів та матеріалів, які належать військовій частині або використовуються нею; навмисне вчинення кримінального правопорушення, що встановлено обвинувальним вироком суду або постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження; навмисне заподіяння військовослужбовцем шкоди своєму здоров`ю; самовільне залишення військовослужбовцем місця служби; природна смерть внаслідок вроджених вад здоров`я, смерть від загального захворювання, самогубство, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та (або) постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження.

Згідно п.18 розділу ІІ Інструкції за результатами розслідування командир військової частини протягом двох робочих днів після затвердження актів за формами НВ-2 та НВ-3 видає наказ, в якому зазначаються: дата, місце та обставини, за яких стався нещасний випадок; військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) та дата народження потерпілого військовослужбовця; вид, характер і локалізація поранення, травми, контузії, каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я; коли стався нещасний випадок (під час виконання обов`язків військової служби чи ні); перебував чи ні потерпілий військовослужбовець в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних або отруйних речовин; порушення нормативно-правових актів, що спричинили нещасний випадок або були супутніми факторами його настання, посадові особи, які допустили ці порушення; заходи з попередження подібних нещасних випадків у майбутньому.

На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800 (далі - Положення про військово-лікарську експертизу).

При цьому, згідно з п.2, 3 розділу ІІ Інструкції про кожний нещасний випадок потерпілий або військовослужбовець, який його виявив, чи інша особа повинен(на) негайно сповістити безпосереднього командира (начальника) чи керівника робіт і вжити заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому.

Нещасний випадок, про який не було своєчасно повідомлено командуванню військової частини або внаслідок якого втрата працездатності настала не відразу, розслідується згідно з цією Інструкцією протягом місяця з дня надходження рапорту безпосереднього командира потерпілого або потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси.

Пунктами 5, 8 розділу ІІ Інструкції передбачено, що командир військової частини, який отримав повідомлення про нещасний випадок, у свою чергу зобов`язаний: негайно через засоби зв`язку повідомити про нещасний випадок (зникнення, смерть) старшого командира (начальника) та протягом доби надати йому письмове повідомлення за формою НВ-1 наведеною у додатку 2 до цієї Інструкції (далі - повідомлення за формою НВ-1); залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок (виконання робіт, пожежа, аварія транспортного засобу будь-якого виду та форми власності, гостре професійне захворювання або отруєння тощо),- протягом доби надіслати повідомлення за формою НВ-1 до відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо), а в передбачених законодавством випадках, - повідомити Військову службу правопорядку у Збройних Силах України та (або) Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері; протягом доби призначити комісію з розслідування нещасного випадку чисельністю не менш як три особи у складі голови комісії (яким є один із його заступників) та членів - командира роти, батальйону (дивізіону, ескадрильї тощо), до складу якого входить підрозділ, де стався нещасний випадок, та залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок, - фахівців профільних служб (озброєння, тилу, пожежної, автомобільної, інженерної, медичної тощо). До складу комісії не може входити безпосередній командир (начальник) потерпілого військовослужбовця; забезпечити належні умови для роботи комісії (надати приміщення, засоби зв`язку, оргтехніку, автотранспорт, канцелярське приладдя тощо), а також залучених до роботи експертів, інших спеціалістів та сприяти роботі комісії з метою своєчасного і об`єктивного проведення розслідування нещасного випадку.

Комісія з розслідування нещасного випадку проводить розслідування протягом п`яти робочих днів з дня її утворення.

Комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана: обстежити місце нещасного випадку, одержати письмові та усні пояснення (провести опитування) свідків і осіб, які причетні до події, та одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо; з`ясувати обставини та причини, що призвели до нещасного випадку, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити вид події, що призвела до нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), причини нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та обладнання, устаткування, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), відповідно до Класифікатора видів подій, причин, обладнання, устаткування, машин, механізмів, транспортних засобів, що призвели до настання нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, який наведений у додатку 3 до цієї Інструкції; скласти акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 наведеною у додатку 4 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-2) та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 наведеною у додатку 5 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-3) у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надати їх командиру військової частини на затвердження. Акти підписуються головою комісії та її членами. У разі незгоди зі змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою НВ-2, як його невід`ємну частину.

До акта додаються письмові пояснення (опитування) свідків, потерпілого, а за потреби також схеми, фотографії, витяги з експлуатаційної документації та інші документи, що характеризують місце події (устаткування, машини, апаратура, територія, будівля тощо), медичний висновок щодо діагнозу потерпілого, наявності в його організмі алкоголю (наркотичних засобів чи токсичних або отруйних речовин).

Якщо нещасний випадок визнаний комісією з розслідування таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, на затвердження командиру військової частини надається тільки акт за формою НВ-2, який зберігається у діловодстві військової частини (пункт 9 розділу ІІ Інструкції).

Таким чином, суд вважає, що у разі отримання повідомлення про нещасний випадок командир військової частини зобов`язаний протягом доби призначити комісію з розслідування нещасного випадку.

Як встановлено судом, позивач направив засобами зв`язку рапорт від 29.10.2023 на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за №4365 від 18.11.2023, про проведення розслідування нещасного випадку на підставі Інструкції та надання довідки про обставини травми, отриманої під час захисту Батьківщини та виконання обов`язку військової служби 03.09.2023 згідно Додатку 5 до Положення. До рапорту додано копію виписки із медичної картки стаціонарного хворого кардіологічного відділення №5207 від 27.09.2023; копію довідки ВЛК від 27.09.2023 №168; пояснення про обставини отримання травми.

У цьому випадку, відбувся саме випадок, передбачений п.1 розділу ІІ Інструкції, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше.

Матеріалами справи підтверджено, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.08.2023 №215 позивач з 04.08.2023 вибув в район виконання службових (бойових) завдань (Запорізької області).

04.09.2023 лікар роти вогневої підтримки Військової частини НОМЕР_1 виконала первинний медичний огляд Самсонова О.В., про що внесено до журналу амбулаторного прийому хворих Військової частини НОМЕР_1 запис №864 (гіпертонічна хвороба) та надано рекомендацію пройти обстеження.

За змістом виписки із медичної картки стаціонарного хворого кардіологічного відділення №5207, виданої КНП ММР "Міська лікарня №4", позивач в період з 14.09.2023 по 27.09.2023 перебував на лікуванні, якому діагностовано, в тому числі, пошкодження зв`язок правового плечового суглобу.

Відповідно до довідки ВЛК від 27.09.2023 №168 ОСОБА_1 проведено медичний огляд, за результатами якого діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): кардіосклероз атеросклеротичний з порушенням функції збудження за типом екстрасистолії СНІІА; гіпертонічна хвороба II стадія, II ступінь, кризовий перебіг, ризик 3. Захворювання, ні, не пов`язане з проходженням військової служби.

Щодо письмових заперечень відповідача про те, що даних про отримання позивачем травми не зафіксовано, з`ясування обставин показало відсутність факту отримання травми, - є передчасними, оскільки обставини про нещасний випадок якраз таки з`ясовуються під час проведення розслідування нещасного випадку.

Однак відповідного розслідування за даним фактом відповідачем проведено не було та, як наслідок, не дотримано визначеної процедури та не складено передбачених вищенаведеною Інструкцією документів за результатами проведеного розслідування.

Доказів протилежного, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, суду не надав.

Виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про протиправність, в контексті ч.2 ст.2 КАС України, бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 у непризначенні та непроведенні розслідування та необхідність відновлення порушених прав та інтересів позивача шляхом зобов`язання відповідача призначити і провести розслідування за його рапортом від 29.10.2023, зареєстрованим за №4365 від 18.11.2023, відповідно до Інструкції.

За приписами ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Суд відзначає, що довідка за формою, наведеною у Додатку 5 до Положення, складається за результатами проведення розслідування нещасного випадку, який трапився з військовослужбовцем.

Як встановлено в ході судового розгляду, розслідування за рапортом ОСОБА_1 від 29.10.2023, зареєстрованим за №4365 від 18.11.2023, не було призначене, внаслідок чого судом зобов`язано відповідача призначити та провести таке розслідування.

Разом з тим, на момент прийняття рішення у справі, у суду відсутні докази того, що довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), за результатами проведення розслідування на виконання судового рішення, відповідачем складена не буде.

Більше того, суд відзначає, якщо нещасний випадок буде визнаний комісією з розслідування таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, то на затвердження командиру військової частини має бути подано тільки акт за формою НВ-2.

За відсутності цієї обставини, а також результатів розслідування і висновків про обставини отримання позивачем травми, вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають, як передчасно заявлені.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваної бездіяльності.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Судом також враховується п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо непризначення та непроведення розслідування за рапортом ОСОБА_1 від 29.10.2023, зареєстрованим за №4365 від 18.11.2023, відповідно до вимог Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 27.10.2021 № 332, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.12.2021 за № 1667/37289.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 призначити і провести розслідування за рапортом ОСОБА_1 від 29.10.2023, зареєстрованим за №4365 від 18.11.2023, відповідно до вимог Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 27.10.2021 № 332, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.12.2021 за № 1667/37289.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 12 березня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

відповідач:

- Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.