Справа № 143/965/23
Суддя: Сич С. М.
Дата ухвалення: 2024-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 143/965/23
РІШЕННЯ

Іменем України

07 березня 2024 року м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді Сича С.М.,

з участю секретаря Левченко М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Погребищенського районного суду Вінницької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,-

Встановив:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позов мотивовано тим, що 03 травня 2023 року поліцейським РПП Сектору поліцейської діяльності № 2 відділення поліції № 4 Вінницького районного управління ГУНП у Вінницькій області Чумаком В.М. винесено постанову серії БАБ № 141397 по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, якою накладено штраф в розмірі 3400 грн. 00 коп.

У вказаній постанові зазначено, що 03 травня 2023 року о 03 год. 00 хв. в м. Погребище по вул. Енергетиків водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем марки «Део Ланос», не маючи права керування транспортним засобом.

Позивач вважає вказану постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки Правил дорожнього руху не порушував.

Вважає, що дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, є протиправними.

Із вказаною постановою позивач не погоджується, оскільки 03.05.2023 о 03 год. 00 хв. в м. Погребище по вул. Енергетиків він взагалі не керував вищезгаданим транспортним засобом. Так, що 03.05.2023 о 02 год.00 хв. в м. Погребище по вул. Енергетиків сталася ДТП за участю вищезгаданого автомобіля, який врізався в паркан домогосподарства. Під час даної ДТП позивач знаходився на задньому пасажирському сидінні автомобіля «Део Ланос».

Однак, поліцейський РПП СПД №2 ВП №4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області Чумак В.М. без будь яких фактичних доказів вирішив, що саме позивач перебував за кермом автомобіля. Пояснення позивача, що він даним автомобілем не керував, поліцейським не були взяті до уваги та була винесена у його відсутність постанова серії БАБ № 141397 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Тобто особою, яка винесла вказану постанову, були порушені вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме ігнорування порядку, встановленого ст.ст. 278, 279 КУпАП, належним чином не роз`яснені йому права.

Про існування зазначеної постанови позивач дізнався лише 03.10.2023, отримавши її в Погребищенському відділі ДВС, що підтверджується копією його заяви від 26.09.2023.

Також зазначив, що лише сама по собі вказана постанова серії БАБ № 141397 від 03.05.2023 не може свідчити про його винуватість, так як поліцейським жодних доказів, передбачених ч. 1 ст. 251 КУпАП, до постанови не додано.

Посилаючись на наведені обставини та положення ст.ст. 245, 247, 251, 255, 256, 258, 276, 280 КУпАП, ст.ст. 6, 17, 18, 19, 70, 71, 104, 158-163 КАС України, просить:

- поновити йому строк на оскарження постанови серії БАБ № 141397 від 03.05.2023 в справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп.;

- скасувати постанову серії БАБ № 141397 від 03.05.2023 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу у розмірі 3400 грн. 00 коп.;

- відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді від 16.10.2023 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 13 - 15).

08.11.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача заступника начальника відділу правового забезпечення ГУНП у Вінницькій області Ігоря Бешлея, в якому він просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування заперечення проти позову посилається на те, що стягнення, передбачене ч. 2 ст.126 КУпАП, накладено поліцейським у межах наданих йому повноважень і під час виконання службових обов`язків, та були здійсненні у відповідності до вимог чинного законодавства України. Порушення вимог закону зафіксовані у постанові про накладення адміністративного стягнення серії БАБ № 141397 від 03.05.2023. Окрім того, зазначає, що відносно ОСОБА_1 помічником ЧЧ ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Чумаком В.М. складено протоколи про адміністративне правопорушення, передбачені ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП. Вказане адміністративне правопорушення підтверджується винесеною постановою та наявним відеозаписом, здійсненим під час зупинки транспортного засобу та винесенні постанови.

Зауважує, що доказом того, що позивач скоїв адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких посадова особа, особисто спостерігаючи порушення ПДР, встановлює наявність адміністративного правопорушення.

ГУНП зазначає, що обставини вчинення правопорушення стверджуються складеною постановою у справі про адміністративне правопорушення, із змісту якої чітко вбачається час та місце вчинення правопорушення, а також особа, яку притягнуто до відповідальності.

Пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, визначено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, а згідно з пунктом 1 розділу IV цієї Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення (а.с. 28-30).

30.11.2023 ухвалою суду витребувано з Погребищенського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином засвідчену копію постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 1141397 від 03.05.2023 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340000 грн. 00 коп. на ОСОБА_1 за ч. 2 ст.126 КУпАП, винесену поліцейським РПП СПД № 2 ВП № 4 Вінницького районного управління ГУНП у Вінницькій області Чумаком В.М. та викликано в судове засідання свідка ОСОБА_2 (а.с. 47-79).

21.12.2023 до суду з Погребищенського відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшли копії матеріалів виконавчого провадження за АСВП № 72688520 (58-67).

Позивач в судове засідання не з`явився, проте 07.03.2024 через канцелярію суду від його представника адвоката Царківського О.Ю. надійшла заява, в якій він просить судовий розгляд провести без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує та просять їх задовольнити (а.с. 77).

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив (а.с. 55).

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Разом з тим, у судовому засіданні 17.01.2024 представник позивача адвокат Царківський О.Ю. позов підтримав та підтвердив викладені у ньому обставини.

Свідок ОСОБА_2 пояснив, що він проживає по АДРЕСА_1 . 03 травня 2023 року приблизно о 02 год. 00 хв. він почув гуркіт та вийшов з будинку, де на подвір`ї свого домоволодіння побачив автомобіль «Ланос», який в`їхав в його ворота. В автомобілі знаходились двоє чоловіків, серед яких був ОСОБА_1 , але хто здійснював керування автомобілем до моменту зіткнення з його воротами, він не бачив. Обоє цих чоловіків були в стані алкогольного сп`яніння, від них відчувався різкий запах алкоголю з порожнини рота, претензій до них у нього немає. Коли працівники поліції приїхали на місце події, то ті чоловіки залишалися на місці.

Заслухавши учасників справи та дослідивши її матеріали, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 03.05.2023 помічником ЧЧ СПД № 2 ВП №4 Вінницького районного управління ГУНП у Вінницькій області сержантом поліції Чумаком Віталієм Миколайовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАБ № 141397, якою притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) 00 коп. (а.с. 7).

Матеріали позовної заяви містять заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, яке обґрунтовано тим, що оскаржувану постанову він отримав лише 03 жовтня 2023 в Погребищенському відділі ДВС, що підтверджується копією його заяви, а тому вважає, що строк на оскарження постанови пропущений з поважних причин (а.с. 8, 9).

Згідно з частинами 1, 2 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до реалізації своїх прав та виконання обов`язків.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Отже, законом встановлено десятиденний строк звернення до суду з адміністративним позовом про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення з дня ухвалення відповідного рішення та протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови) щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі.

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, тобто у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, то застосуванню підлягає десятиденний строк звернення до суду з позовом з дня вручення відповідного рішення (постанови).

Як слідує зі змісту оскаржуваної постанови її винесено 03.05.2023 та в той же день направлено позивачеві рекомендованим листом (а.с. 7), однак доказів її направлення та вручення позивачу відповідачем до суду не надано, а позивач стверджує, що він отримав її лише 03.10.2023 у відділі ДВС, про що свідчить власноручно виконане ним застереження на заяві про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП № 72688520 (а. с. 67), що відповідачем у відзиві не спростовано (а. с. 28-30).

Позов ОСОБА_1 направлено до суду 13.10.2023, тобто в межах встановленого чинним законодавством строку для оскарження даного виду рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, підстав для поновлення позивачеві строку звернення до суду із цим позовом суд не вбачає.

Згідно із оскаржуваною постановою 03.05.2023 об 03 год. 00 хв. в м. Погребище по вул. Енергетиків гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Део Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП (а.с. 4).

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог, суд виходить із того, що за приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно із п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цьогоЗакону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 2.1«а» ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ч. 2 ст. 126 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно із п.1статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 2 ст. 61 Конституції України встановлено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена також ч. 2 ст. 33 КУпАП, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом (ст. 248).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 р. (зі змінами та доповненнями) (далі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених деякими статтями КУпАП, у тому числі і частинами першою, другою і четвертою ст. 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі статтею 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених частинами першою, другою і четвертою статті 126.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та наявним у ній доказам, суд вважає, що оскаржувана постанова не містить посилань на докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.126 КУпАП, а також доказів на спростування обставин, зазначених позивачем в обґрунтування адміністративного позову.

Суд наголошує, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, є виключно особа, яка здійснювала керування транспортним засобом.

Суд погоджується з доводами позивача з приводу того, що до оскаржуваної постанови не додано жодного доказу, що підтверджують обставини зазначені в постанові серії БАБ № 141397 від 03.05.2023, а саме те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «Део Ланос», оскільки у її графі «До постанови додаються» не відображено будь яких відомостей про долучення доказів.

Згідно відповіді голови Погребищенського районного суду Антона Бойка від 24 січня 2024 року № 143/1045/23/663/2024 вбачається, що відносно ОСОБА_1 справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, до канцелярії суду не надходила (а.с. 76).

Водночас, представником відповідача не надано доказів, які б свідчили про скерування такого протоколу до іншого суду та винесення судом постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Також матеріали справи не містять відомостей про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом із тим, наявні у матеріалах справи електронний рапорт про надходження заяви ОСОБА_2 (а.с. 31), довідка інспектора з РПП СПД №2 ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області (а.с. 32), рапорти інспектора з РПП СПД №2 ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області та помічника чергової частини СПД № 2 ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області (а.с. 33, 34), самі по собі також не можуть розцінюватися як достатні докази вчинення позивачем відповідного адміністративного правопорушення.

Так, у вказаних документах, зокрема, обумовлено, що під час реагування на повідомлення ОСОБА_2 було здійснено виїзд на місце події. По прибуттю було встановлено, що водій ОСОБА_1 не впорався із керуванням та в`їхав у паркан заявника. Проте, посилання на будь які докази, на підставі яких працівники поліції дійшли таких висновків, окреслені документи не містять.

В той же час, із показів свідка ОСОБА_2 також не можна встановити, чи здійснював позивач керування згаданим транспортним засобом.

Інших будь-яких доказів, які б спростовували пояснення позивача, в тому числі відеозйомку з місця вчинення правопорушення, на якому було б зафіксовано вказане правопорушення, відповідачем на адресу суду не скеровано.

Відтак, в матеріалах справи, як доказ, наявна лише постанова, яка є предметом оскарження, яка вочевидь, за відсутності інших належних та допустимих доказів, не є достатньою для висновку про винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

За змістом п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За такого правового регулювання та обставин справи суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 14.05.2020 року у справі № 240/12/17.

Частиною 1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, за наслідками розгляду справи необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 537 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст.2, 9, 19, 20, 77, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАБ № 141397 від 03.05.2023, винесену помічником ЧЧ СПД № 2 ВП №4 Вінницького районного управління ГУНП у Вінницькій області сержантом поліції Чумаком Віталієм Миколайовичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 3400 грн. 00 коп.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст.126 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 537 (п`ятсот тридцять сім) грн. 00 коп.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, ідентифікаційний код 40108672, місце знаходження: вул. Театральна, 10, м. Вінниця, Вінницька область, 21050.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 11.03.2024.

Суддя