Справа № 756/2964/24
Суддя: Шевчук А. В.
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

13.03.2024 Справа № 756/2964/24
Справа № 756/2964/24
Провадження № 2-а/756/64/24
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

13 березня 2024 року суддя Оболонського районного суду міста Києва Шевчук А.В., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в черговий раз звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1, у якому просить скасувати постанову № 300 від 22.12.2022 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.210-1 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Крім того, позивач подав заяву про поновлення строків звернення до суду з даним позовом. В обґрунтування вимог заяви зазначив, що ні за зареєстрованим, ні за фактичним місцем проживання оскаржувану постанову він не отримував. При завантаженні мобільного додатку «Дія» позивачу стало відомо про наявність виконавчого провадження №72388259 з примусового виконання оскаржуваної постанови. Постанова про відкриття виконавчого провадження датована 28.07.2023. Для з`ясування всіх обставин справи позивач звертався із листом до відповідача про надіслання йому копії оскаржуваної постанови, який був отриманий останнім 18.09.2023, однак відповіді не було отримано. Підсумовуючи, позивач зазначає, що усупереч положень ч.1 ст.285 КУпАП, відповідач не вручав та не надсилав копію оскаржуваної постанови позивачу та навіть за зверненням позивача не надіслав копію оскаржуваної постанови. Також, позивач просив врахувати, що з 24.02.2022 в Україні запроваджено воєнний стан, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України.

Також позивач разом із позовною заявою подав заяву про звільнення від сплати судвого збору, оскільки на даний час його дохід та бюджет не дозволяють сплатити судовий збір.

Дослідивши матеріали позову та додані до нього документи, суд приходить до висновку, що позовну заяву необхідно залишити без руху з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Разом з цим, право на звернення до суду не є беззаперечним і повинно відбуватись за правилами визначеними процесуальним законом.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Так, відповідно до частини другої статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Строки на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності також визначені статтею 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Згідно зі статтею 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня в и н е с е н н я п о с т а н о в и, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Для суду є очевидним, що причини, які перешкодили особі реалізувати право на звернення до суду у визначений процесуальним законом строк, повинні не залежати від волі заявника, мати об`єктивний характер та бути оціненими судом у наступному, зважаючи на обґрунтованість їх поважності.

Встановлені обставини даної справи свідчать про те, що позивач звернувся до суду з пропуском 10-ти денного строку звернення до суду.

Наведені позивачем доводи на обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення із позовом суд не визнає поважними, оскільки як вбачається з оскаржуваної постанови №300 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст.210-1 КУпАП, у день її постановлення 22.12.2022 позивач прибув до відповідача, у присутності двох свідків ОСОБА_1 відмовився від отримання її примірника, про що у постанові зроблено відповідний запис.

Відтак, позивач був обізнаний про складання відносно нього постанови та відповідно мав можливість виявити належну зацікавленість до своїх прав та вчинити активні дії щодо отримання цієї інформації, якщо і не в межах десятиденного строку, встановленого кодексом, то хоча б без зайвих зволікань та в межах розумного строку з огляду на встановлення законодавцем для такої категорії спорів скорочених строків звернення до суду.

Крім того, суд враховує, що позивач, будучи учасником виконавчих проваджень, мав доступ до відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження, оскільки без наявного у позивача ідентифікатора до інформації про виконавче провадження №72388259, не мав би можливість роздрукувати примірник оскаржуваної постанови, яку долучив до матеріалів з відповідним написом про її роздрукування з Автоматизованої системи виконавчого провадження №72388259.

Отже, позивачем не надано будь-яких допустимих доказів, які б підтверджували, що ним пропущено строк на оскарження постанови з підстав, що пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, які не залежали від його волі та унеможливили звернення з позовом до суду про скасування оскаржуваної постанови у встановлений процесуальним законом строк.

Щодо доводів позивача про причину пропущення строку звернення до суду з цим позовом, у зв`язку із запровадженням воєнного стану, слід зазначити, що позивачем в поданій до суду заяві не зазначено жодних обставин, які об`єктивно перешкоджали позивачу реалізувати своє право у межах визначеного процесуального строку; поведінки позивача щодо вжиття ним розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інших доречних обставин, які б безпосередньо свідчили про неможливість саме позивачем реалізувати своє право на звернення до суду з даним позовом в умовах воєнного стану, в тому числі за допомогою засобів електронного зв`язку. Саме лише посилання позивача на воєнний стан через збройне вторгнення РФ, який діє на території України, без зазначення конкретних обставин, які об`єктивно завадили позивачу вчасно звернутися до суду, не є підставою для поновлення пропущеного строку.

Окрім того, із єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ОСОБА_1 у листопаді 2023 року вже звертався до Оболонського районного суду м. Києва із аналогічним позовом та заявою про поновлення строків на звернення до суду. Ухвалою суду від 06.11.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, також відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27.11.2023 року позов ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - повернуто позивачу, у зв`язку із не усуненням недоліків.

Таким чином, з огляду на те, що позивач не надав інших доказів поважності пропуску строку звернення до суду з даним позовом, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про поновлення строку і відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 18 березня 2020 року по справі № 543/775/17 (Провадження № 11-1287апп18) за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, суду зауважує, що судовий збір - це грошова сума, яку сплачує особа, яка звертається до суду. Розмір судового збору визначається законом і залежить від об`єктивних ознак позову (заяви), правовідносин, з яких він виник, і предмету позову. Умови сплати судового збору однакові і рівні для всіх позивачів, а пільги щодо його сплати передбачені безпосередньо законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

При цьому, суду не надано доказів того, що позивач є таким, який звільняється від сплати судового збору, у зв`язку з чим суд вважає, що клопотання про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню.

Частиною 1, 2 ст. 123 КАС України передбачено у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Так, статтею 123 КАС України передбачено, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача є надання можливості останньому скористатись можливістю подати заяву про поновлення пропущеного строку в разі її неподання, або ж вказати інші причини поважності пропущеного строку, аніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та визнані судом неповажними.

Згідно ч. 2 статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу необхідно надати скористатися правом подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням інших підстав для поновлення такого строку та доказів на підтвердження існування таких підстав, а також сплати судовий збір за подання позовної заяви у належному розмірі.

Керуючись статтями 123, 160, 161, 169, 286 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вищезазначених недоліків протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала у частині відмови у поновленні пропущеного строку може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя А.В. Шевчук