Справа № 460/7559/20
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

за результатами вирішення заяви про відвід

13 березня 2024 року Р і в н е №460/7559/20

Рівненський окружний адміністративний суд в складі судді Т.О. Комшелюк, розглянувши в письмовому провадженні письмову заяву про відвід у адміністративній справі за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови відповіддю від 22.09.2020 №1700-0319-8/28859 здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 02.06.2020 №501/108 із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди на виконання постанови Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №569/19058/17. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 29.09.2017 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 02.06.2020 №501/108 із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди.

29.01.2024 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Ухвалою суду від 09.02.2024 заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання рішень та дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій - задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подати до суду звіт про виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18.12.20 у справі № 460/7559/20 у місячний строк з моменту вручення (отримання) копії даної ухвали.

04.03.2024 від позивача надійшла заяви про розгляд звіту з викликом сторін.

04.03.2024 від позивача надійшла заява про накладення штрафу, та встановлення нового строку.

04.03.2024 від позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 06.03.2024 зазначені заяви ОСОБА_1 , повернуто без розгляду.

11.03.2024 від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про відвід головуючого судді. Обґрунтовуючи заяву заявник посилається на положення Конституції України, ст. 36 КАС України, висновків, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини, а також на положення Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року (Схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23), акцентує увагу на відсутності довіри до судді Нор У.М. Пояснює, що сумніви у неупередженості або об`єктивності виникли у зв`язку з ухваленням суддею процесуального рішення - ухвали про повернення заяви ОСОБА_1 відповідно до ст. 167 КАС України, яка була скасована постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2024 у справі № 460/7558/20. Для уникнення сумнівів у неупередженості суду під час вирішення цієї справи та для забезпечення умов, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, а також заради уникнення атмосфери конфліктності, просить заявлений відвід задовольнити.

12.03.2024, ухвалою суду визнано заяву про відвід судді Нор У.М. необґрунтованою та передано справу № 460/7559/20 для вирішення питання про відвід судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу і підлягає визначенню у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2024, заява про відвід головуючому судді у справі № 460/7559/20 розподілена для розгляду судді Комшелюк Т. О.

Відповідно до ч. ч. 3, 8, 11 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу.

Суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вважає за можливе розглянути заяву про відвід судді Нор У.М. в порядку письмового провадження.

За приписами частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Нор У.М. у справі № 460/7559/20, суд враховує наступне.

Підстави для відводу судді встановлені статтями 36, 37 КАС України.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичом (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Суд констатує, що право на подання заяви про відвід судді, є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатись особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Із дослідженої судом заяви про відвід встановлено, що остання ґрунтується на положеннях пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

В силу вказаної процесуальної норми, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суд зауважує, що заява заявника про відвід судді за своєю суттю зводиться до незгоди з процесуальною діяльністю суду в цій справі, а саме: незгода позивача з ухвалою суду від 06.03.2024 про повернення заяв позивача без розгляду.

Так, відповідно до частини 1 статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Як зазначив Конституційний суд України в своєму рішенні від 23.05.2001 року № 6-рп/2001, судоустрій і судочинство визначаються винятково законом України. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідно процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення розгляду справи у першій інстанції та прийняття по них судових рішень, належить до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

В пункті 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 13.06.2007 "Про незалежність судової влади" зазначено наступне. Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v.), рішення від 24.02.1993, серія A, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

У кожній окремій справі потрібно визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10.06.1996, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).

Суд стверджує, що підстава щодо упередженості або необ`єктивності судді в результаті розгляду справи дозволяє особам, які беруть участь у справі, у разі наявності у них відповідних доказів, заявляти відвід судді.

Тобто, в даному випадку особа, яка заявляє відвід судді із вказаної підстави, повинна навести конкретні факти такої упередженості чи необ`єктивності судді та підтвердити їх відповідними доказами, що дають підставу для застосування даної норми.

При цьому незгода з процесуальною діяльністю суду до таких обставин не може належати, адже в такому випадку будь-яка сторона в будь-якій справі зможе в такий спосіб змінювати суддю у своїй справі.

Саме тому законодавцем включено до статті 36 КАС України частину 4: незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд повторює, що зі змісту заяви про відвід вбачається, що позивач упередженість та необ`єктивність судді пов`язує передусім із прийняттям вказаним суддею процесуальних рішень у справі № 460/7559/20. Проте, такі підстави не є об`єктивними обставинами упередженості та необ`єктивності судді.

Підсумовуючи вищевикладене в його сукупності, суд вважає заяву про відвід такою, що не належить до задоволення.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 від 11 березня 2024 року про відвід судді Нор Уляни Миколаївни у адміністративній справі № 460/7559/20, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Т.О. Комшелюк