Справа № 308/1612/24
Суддя: Данко В. Й.
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/1612/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі:головуючого судді Данко В.Й.,

з участю секретаря судового засідання Павлюх Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення.

Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що постановою інспектора 1 взводу 2 роти Управління патрульної поліції в Закарпатській області БАВ №228371 від 25.01.2024 року винесеної майором поліції ОСОБА_2 його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що 25.01.2024 року о 07 год. 53 хв. в населеному пункті Холмок Ужгородського р-ну, по вул. Свободи 1, керуючи транспортним засобом Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 здійснив поворот ліворуч, перетнувши суцільну горизонтальну лінію розмітки 1.1. чим порушив вимоги п.8.5.1 ПДР України.

Позивач з даною постановою не згідний. Вказує, що 25.01.2024 року близько 07 год. 53 хв. дійсно перебував за кермом транспортного засобу марки Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 , проїжджав за адресою с. Холмок, вул. Свободи, 1, Ужгородського р-ну, Закарпатської обл., вирішив зупинитися в магазині «КЕФІР», який був розташований на лівому узбіччі дороги для того, щоб придбати продукти.

Вказує, що з правого боку проїжджої частини був розташований наказовий знак 4.5 «Рух прямо або ліворуч», який згідно п. 8.2 ПДР України має перевагу перед дорожньою розміткою та що він керувався вимогою дорожнього знаку.

Враховуючи вищенаведене, просить скасувати постанову інспектора 1 взводу 2 роти Управління поліції в Закарпатській області серії БАВ №228371 від 25.01.2024 року, винесеної майором поліції Думнич Андрієм Михайловичем, якою його, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Представник відповідача подав до суду відзив, в якому вказує, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. 25.01.2024 року о 07:53 год. екіпаж патрульної поліції під час несення служби в Закарпатській області на автодорозі М-06 «Київ Чоп», с. Холмок, помітив автомобіль «Volkswagen ID.4» номерний знак НОМЕР_1 , який порушив пункт 8.5.1 ПДР України, а саме водій керуючи транспортним засобом перетнув вузьку суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вказані обставини підтверджуються доданим відеозаписом. Вказує, що позивач здійснив поворот ліворуч перед дорожнім знаком. На підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП інспектор виніс постанову та наклав стягнення на позивача в розмірі 340 грн. відповідно до санкції статті.

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судове засідання позивач не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, просить розглянути справу без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи був повідомлений завчасно належним чином, проте подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, подані у відзиві заперечення підтримує.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі, та з огляду на те, що сторони по справі були повідомлені про місце і час розгляду справи своєчасно та належним чином, клопотань від учасників справи матеріали справи не містять, суд дослідив матеріали та докази, які були своєчасно долучені сторонами, та встановив наступне.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №228371 від 25.01.2024 року, якою встановлено, що 25.01.2024 року о 07 годині 53 хвилини в на автодорозі М-06 «Київ Чоп» в с. Холмок, вул. Свободи 1 гр. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Volkswagen ID.4» номерний знак НОМЕР_1 здійснюючи поворот ліворуч перетнув суцільну лінію 1.1 дорожньої горизонтальної розмітки, чим порушив п.8.5.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

За змістом ч.1 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Частиною 1 статті 222 КУпАП визначено, що справи про адміністративні правопорушення за частиною першою статті 122 розглядають органи Національної поліції.

Відповідно до ч.2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 258 КУпАП закріплено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення Правил дорожнього руху (ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення) на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, положення КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки, у даному випадку Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17).

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду № 520/2261/19 від 25.06.2020 року, визначений статтею 77 КАС обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік яких визначений статтею 251 КУпАП.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Так, процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція).

За приписами пункту 5 розділу IV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Крім того, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O' Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння та користування автомобілем може потенційно завдавати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Як вбачається з доданого до позову фото та доданого до відзиву відеозапису з відео реєстратора автомобіля екіпажу патрульної поліції, а також не заперечується сторонами, на місці події за напрямком руху позивача встановлено дорожній знак 4.5 «Рух прямо або ліворуч» та на дорожнє полотно нанесено горизонтальну розмітку 1.1 (вузька суцільна лінія) , яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка).

Згідно п.8.5.1 ПДР України горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

В розділі 33 ПДР України зазначено, що лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється.

Як посилається позивач, він керувався вимогою п. 8.2 ПДР України, згідно якого дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Проте в главі 4 розділу 33 ПДР України зазначено, що дія знаків 4.1-4.6 поширюється на перехрещення проїзних частин, перед яким вони встановлені.

Таким чином твердження позивача, що він при перетині лінії 1.1 не порушив правил дорожнього руху, оскільки керувався вимогами дорожнього знаку 4.5 є невірними, оскільки, як вбачається з наданих суду доказів, перетин суцільної лінії 1.1 був здійснений позивачем не на перехрещенні проїзних частин, тобто на ділянці дороги, на яку не поширюється дія дорожнього знаку 4.5, а отже в даному випадку не підлягає застосуванню п. 8.2 ПДР України.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд вважає, що позивачем вчинено правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що відповідач діяв у спосіб, передбачений законами України та правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності. У зв`язку з відмовою в задоволенні вимог, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.77, 134, 139, 243-246,286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення судуякщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.Й. Данко