Справа № 200/5227/23
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року справа №200/5227/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Мандрика Владислава Володимировича на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року (повне судове рішення складено 13 листопада 2023 року) у справі № 200/5227/23 (суддя в І інстанції Голубова Л.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - ВЧ НОМЕР_1 ) з вимогами про:

- визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168) у розмірі, збільшеному до 100000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за періоди: з 21.04.2022 по 26.04.2022, з 26.04.2022 по 09.05.2022, з 09.05.2022 по 27.05.2022, з 30.05.2022 по 03.06.2022, з 09.06.2022 по 23.06.2022, з 12.07.2022 по 22.07.2022, з 25.07.2022 по 14.09.2022 включно, з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язання нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168 у розмірі, збільшеному до 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за періоди: з 21.04.2022 по 26.04.2022, з 26.04.2022 по 09.05.2022, з 09.05.2022 по 27.05.2022, з 30.05.2022 по 03.06.2022, з 09.06.2022 по 23.06.2022, з 12.07.2022 по 22.07.2022, з 25.07.2022 по 14.09.2022 включно, з урахуванням фактично виплачених сум.

Також просив поновити строк звернення до суду, оскільки є військовослужбовцем і приймав участь у бойових діях, тому не мав можливості вільно переміщуватися територією України.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовував тим, що з березня 2022 року проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 .

Зокрема, зазначав, що під час проходження військової служби позивач 20.04.2022 року о 14:00 поблизу населеного пункту Рубці Донецької області, під час безпосередньої участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в районі ведення бойових дій внаслідок мінометного обстрілу з території тимчасово непідконтрольній ЗСУ з боку підрозділів збройних сил рф, отримав травму (струс мозку).

Відповідно до довідки про обставини травми № 694/2776 від 16.09.2022, поранення отримано під час виконання обов`язків військової служби, яке пов`язане із захистом Батьківщини.

Зазначав, що у зв`язку з отриманням бойового поранення 20.04.2022, позивач проходив лікування по вересень 2022 року та перебував на стаціонарному лікуванні в різних лікувальних закладах.

Вважав, що у зв`язку з лікуванням травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, позивач набув право на отримання додаткової винагороди, у розмірі до 100 000 грн в розрахунку на місяць відповідно до пункту 1 Постанови № 168 за періоди стаціонарного лікування з 21 квітня 2022 року по 14 вересня 2022 року. Проте, за час лікування позивачу додаткова винагорода у розмірі 100 000 грн протиправно відповідачем не сплачувалась, тому 24.05.2023 він звернувся з письмовою заявою до відповідача.

Зазначав, що з відповіді відповідача, оформленої листом від 11.06.2023 № 694/3077, можна зробити висновок про те, що відповідач відмовився від визначення періодів лікування з подальшою добровільною виплатою винагороди, збільшеної до 100 000 грн за періоди стаціонарного лікування при тому, що позивачем було надано усі медичні документи на підтвердження вимог, викладених в заяві.

Також, позивач звертався із заявою від 05.12.2022 безпосередньо до командира військової частини НОМЕР_1 з проханням перерахунку грошового забезпечення за періоди перебування в медичних закладах, однак такий перерахунок не здійснено.

Наголошував, що відповідач, не здійснюючи перерахунок та донарахування додаткової винагороди, передбаченої законодавством, порушує право позивача на її отримання, тому позивач змушений звернутися суду за захистом своїх прав.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування зазначено, що виплати додаткової винагороди військовослужбовцям у розмірі 100 000 грн достатньо встановлення наступних обставин:

- перебування на військовій службі у період дії воєнного стану;

- перебування на військової службі у статусі військовослужбовця Збройних Сил;

- перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з отриманням поранення, пов`язаним із захистом Батьківщини / перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Представник вважає, що застосування до спірних правовідносин положень Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 свідчить про неправильне застосування судом норм матеріального права.

Крім того, наголошує, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, адже висновок військово-лікарської комісії має значення лише під час заявлення вимог про виплату за перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії (як це передбачено у пункті 1 постанови КМУ № 168).

Зауважено, що судом першої інстанції не досліджено та не надано оцінку доказам, а саме наявності усіх необхідних документів для отримання збільшеної додаткової винагороди за періоди стаціонарного лікування, не було взято до уваги, що захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини, є наслідком травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, що й визначено довідкою про обставини травми № 694/2776 від 16.09.2022.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_2 . Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 від 02.03.2022 ОСОБА_1 був призваний за мобілізацією з 02.03.2022, а 31.08.2022 відповідно до свідоцтва про хворобу № 661-П ГВЛК ПП НВМКЦ «ГВКГ» був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Відповідно до штампу Яворівського РТЦК та СП, на зазначеному вище тимчасовому посвідченні, 03.10.2022 позивача було знято з військового обліку.

Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою відповідача від 10.06.2023 № 167-ФС про нараховані доходи з березня по грудень 2022 року та факт служби не заперечується сторонами.

В довідці військової частини НОМЕР_1 про обставини травми № 694/2776 від 16.09.2022 зазначено, що травму позивачем отримано під час виконання обов`язків військової служби, яке пов`язане із захистом Батьківщини.

Зокрема, у довідці вказано, що позивач 20.04.2022 о 14:00 поблизу населеного пункту Рубці Донецької області під час безпосередньої участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в районі ведення бойових дій внаслідок мінометного обстрілу з території тимчасово непідконтрольній ЗСУ з боку підрозділів збройних сил рф, отримав мінно-вибухову травму, струс мозку та міопію важкого ступеню з астигматизмом.

Крім того, позивачем до матеріалів справи надано наступні документи про проходження ним стаціонарного лікування.

Зокрема, відповідно до виписки КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова «ДОР» № е4184, позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 21.04.2022 по 26.04.2022 з діагнозом: МВТ, ЗЧМТ, струс головного мозку, акубаротравма.

Відповідно до виписки КП «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни «ДОР» № 444, позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 26.04.2022 по 09.05.2022 з діагнозом: наслідки мінно-вибухової травми, ЗЧМТ, струс головного мозку, акубаротравма.

Відповідно до виписки КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги «ДОР» № 2973/2022, позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 09.05.2022 по 27.05.2022 з діагнозом: основний органічний емоційно-лабільний розлад, супутній: артеріальна гіпертензія 2 ст., внаслідок ЧМТ. Відновний період перенесеної МВТ, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, міопія слабкого ступеня, астигматизм обох очей.

Відповідно до виписки комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня № 11» виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 7292, позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 30.05.2022 по 03.06.2022 з діагнозом: мінно-вибухова травма, ЗЧМТ, струс головного мозку, відновний період.

Відповідно до виписки комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня № 11» виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 1763/89, позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 09.06.2022 по 23.06.2022 з діагнозом: загострення вертебро-базилярної недостатності на тлі перенесеної мінно-вибухової травми, закритої черепно-мозкової травми (струсу головного мозку). Посттравматичний стресовий розлад.

Відповідно до направлення відповідача №160 від 26.06.2022, позивач був направлений на огляд ВЛК.

Відповідно до перевідного епікризу закладу охорони здоров`я військова частина НОМЕР_4 № 543 «У», позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 12.07.2022 по 22.07.2022 з діагнозом: наслідки перенесеної МВТ, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку. Тривожно-депресивний стан, асоційований зі стресом.

Відповідно до епікризу Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» № 9631, позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 25.07.2022 по 14.09.2022 з діагнозом: Стійкий різко виражений тривожно-депресивний розлад після перенесеної гострої реакції на стрес з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю та панічними атаками. Стан після перенесеною МВТ, ЗЧМТ, струсу мозку у вигляді синдрому вегетативно-судинної дисфункції.

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 11.07.2022 № 2679, проведено медичний огляд позивача гарнізонною військово-лікарською комісією НВМКЦ «ГВКГ» 11.07.2022. Діагноз та постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Наслідки МВТ (струс головного мозку 19.04.2022) у вигляді посттравматичної енцефалопатії І ст. Ішемічна хвороба серця. Дифузний кардіосклероз, пролапс МК, ТК І ст. Потребує стаціонарного лікування з подальшим переоглядом у в/ч НОМЕР_4 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.09.2022 № 273, позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення на підставі висновку про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку.

Таким чином, позивач фактично проходив військову службу у березні 2022 року та у квітні 2022 року, а отримавши травму - струс мозку 20 квітня 2022 року під час бойових дій, знаходився на лікуванні у різних лікувальних закладах міст Дніпра та Києва майже до кінця вересня 2022 року, а 03 жовтня 2022 року був знятий з військового обліку у зв`язку з визнанням непридатним до військової служби.

Відповідно до довідки відповідача від 10.06.2023 № 167-ФС про нараховані доходи з березня по грудень 2022 року, позивачеві у березні, квітні та травні 2022 року нараховувалося грошове забезпечення та додатково до нього нараховувалася додаткова винагорода згідно з Постановою № 168, відповідно у березні 2022 року в сумі 7741,94 грн, у квітні 2022 року в сумі 37 419,35 грн, у травні 2022 року в сумі 66 666,67 грн. У червні та липні 2022 року грошове забезпечення виплачено, проте додаткова винагорода згідно з Постановою № 168 не сплачувалася.

З серпня по грудень 2022 року позивачеві нараховано та сплачено додаткову винагороду згідно з Постановою № 168, зокрема: в серпні 2022 року в сумі 60 000,00 грн, в вересні 2022 року в сумі 70 000,00 грн, в жовтні 2022 року в сумі 29000,00 грн, в листопаді 2022 року додаткова винагорода згідно з Постановою № 168 не виплачувалася, в грудні 2022 року в сумі 140 000,00 грн.

Однак, позивач вважав, що має право на підвищений до 100 000,00 грн розмір додаткової винагороди згідно з Постановою № 168, оскільки з 21.04.2022 по 14.09.2022 знаходився на лікуванні з наслідками травми, отриманої під час бойових дій, тому 24.05.2023 звернувся з письмовою заявою до відповідача.

Листом від 11.06.2023 № 694/3077 відповідач відмовив нарахувати та виплатити винагороду, збільшену до 100 000 грн за період з липня по вересень 2022 року (стаціонарного лікування позивача), оскільки у висновку військово-лікарської комісії від 11.07.2022 № 2679 не визначено ступінь важкості поранення.

Крім того, позивач звертався із заявою від 05.12.2022 безпосередньо до командира військової частини НОМЕР_1 з проханням перерахунку грошового забезпечення за періоди перебування в медичних закладах, однак такий перерахунок не здійснено.

На виконання ухвали апеляційного суду відповідачем надано пояснення, відповідно до яких спірні періоди не були оплачені грошовим забезпеченням, підвищеним до 100 000 грн згідно з Постановою № 168, оскільки ВЛК у довідці № 2679 від 11.07.2022 не підтвердила причинний зв`язок захворювання позивача - посттравматичної енцефалопатії І ст. з мінно-вибуховою травмою, отриманою під час ведення бойових дій, а інші періоди є періодами хвороби, пов`язаної із захистом Батьківщини, а не поранення, як вимагає п.1 Постанови № 168. Окрім того, в епікризах та довідці ВЛК № 2679 від 11.07.2022 дата отримання мінно-вибухової травми вказана як 19.04.2022, при цьому довідкою ВЧ НОМЕР_1 про обставини травми № 694/2776 від 16.09.2022 підтверджено, що травму позивачем отримано 20.04.2022.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168 в підвищеному до 100 000 грн. розмірі під час знаходження на лікуванні за період з 21.04.2022 по 14.09.2022, суд виходив з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Приписами ст. 24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Згідно з вказаною нормою суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260.

Згідно п. 2, 8 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир). Грошове забезпечення командиру військової частини виплачується за місцем перебування на грошовому забезпеченні на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю.

Відповідно до п. 17 розділу І Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

В подальшому строк дії воєнного часу неодноразово продовжувався та триває на дату розгляду даної справи. Отже, як у спірний період, так і нас час розгляду даної справи на території України діє особливий період.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв постанову № 168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Постановами Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 № 217, від 22.03.2022 № 350, від 01.04.2022 № 400, від 01.07.2022 № 754, від 07.07.2022 № 793, від 27.09.2022 № 1066, від 08.10.2022 № 1146, від 20.01.2023 № 43, від 09.08.2023 № 839, від 15.09.2023 № 1001 до вказаної постанови були внесені зміни та доповнення.

Крім того, пунктом 1 постанови № 168 (в редакції від 02.04.2022) передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Пунктом 1 постанови № 168 (в редакції від 19.07.2022) передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Отже, в період лікування позивача в лікувальних закладах після отриманого поранення (травми - у даному випадку) під час бойових дій, пункт 1 постанови № 168 передбачав, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив наступне.

Як зазначено вище, довідкою військової частини НОМЕР_1 про обставини травми № 694/2776 від 16.09.2022 підтверджено, що травму (струс мозку) позивачем отримано під час виконання обов`язків військової служби, яке пов`язане із захистом Батьківщини, при цьому, з яких медичних документів командиром частини вказано медичні діагнози, в довідці не зазначено.

Таким чином, відповідно до виписок медичних закладів, стаціонарне лікування позивача з 21.04.2022 по 14.09.2022 пов`язане з двома факторами:

- з розладами, пов`язаними з перенесеною 20.04.2022 (в деяких виписках зазначено - 19.04.2022) мінно-вибуховою травмою, ЗЧМТ, струсом мозку, отриманими під час бойових дій,

- з психічними розладами, отриманими внаслідок пережитого стресу, про що зазначено у виписних епікризах лікувальних закладів.

Тобто, чотири епікризи медичних установ містять діагнози, пов`язані з наслідками мінно-вибухової травми (закрита черепно-мозкова травма чи струс мозку), а три епікризи містять психіатричні розлади (захворювання), також пов`язані з МВТ та стресом, про що зазначено в них.

З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402).

Згідно з пунктом 1.1 глави 1 розділу I Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до пункту 1.3 глави 1 розділу I Положення №402, основними завданнями військово-лікарської експертизи є, зокрема: визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 глави 1 розділу I Положення №402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.

У відповідності з пп.2.4.5 п. 2.4 глави 2 розділу I Положення №402, ВЛК регіону має право: приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК).

У відповідності з пп.2.4.10 п. 2.4 глави 2 розділу I Положення №402, постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.

Главою 21 розділу II Положення №402 визначений порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України.

Згідно пункту 21.1 глави 21 розділу II Положення №402, у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.

Відповідно пункту 21.2 глави 21 розділу II Положення №402, причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.

Згідно пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення № 402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

а) Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини;

б) Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби;

в) Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби;

г) Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії;

ґ) Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини;

д) Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби;

е) Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби;

є) Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

ж) Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової - служби під час участі в бойових діях у складі ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

з) Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби у складі Миротворчих Сил ООН;

и) Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу;

к) Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН.

Відтак, підпункт а пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402 передбачає: «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Підпункт ґ пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення № 402 передбачає: «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини», якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті «а» цього пункту.

Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період перебування в діючій армії.

Як зазначено вище, медичні виписки про перебування позивача у стаціонарі містять висновки і про мінно-вибухову травму, і про захворювання, пов`язані з нею.

З аналізу пункту 1 Постанови №168 вбачається встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:

поранення (контузія, травма, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини;

перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

При цьому, за висновком місцевого суду, позивач помилково вважав, що також має право на виплату, збільшену до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я також внаслідок хвороби, пов`язаної із захистом Батьківщини.

На підставі викладеного окружний суд дійшов висновку, що медичні висновки, встановлені епікризами наступних лікувальних установ:

- КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги «ДОР»№ 2973/2022, де позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 09.05.2022 року по 27.05.2022 з діагнозом: основний органічний емоційно-лабільний розлад, супутній: артеріальна гіпертензія 2 ст., внаслідок ЧМТ. Відновний період перенесеної МВТ, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, міопія слабкого ступеня, астигматизм обох очей;

- Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня № 11» виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 1763/89, де позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 09.06.2022 по 23.06.2022 з діагнозом: загострення вертебро-базилярної недостатності на тлі перенесеної мінно-вибухової травми, закритої черепно-мозкової травми (струсу головного мозку). Посттравматичний стресовий розлад;

- Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» № 9631, де позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 25.07.2022 року по 14.09.2022 з діагнозом: Стійкий різко виражений тривожно-депресивний розлад після перенесеної гострої реакції на стрес з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю та панічними атаками. Стан після перенесеною МВТ, ЗЧМТ, струсу мозку у вигляді синдрому вегетативно-судинної дисфункції не охоплюються, описаним у пункті першому Постанови № 168 випадком для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, - поранення (контузія, травма, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини.

Тобто, періоди перебування позивача на стаціонарному лікуванні: з 09.05.2022 по 27.05.2022, 09.06.2022 по 23.06.2022, з 25.07.2022 по 14.09.2022 не підлягають оплаті збільшеної до 100 000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, оскільки вказані періоди є періодами хвороби, пов`язаної із захистом Батьківщини, а не поранення, як вимагає пункт перший постанови № 168.

Водночас, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до вимог пунктів 2.1, 2.2 глави 1 розділу I Положення № 402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії, яким надано право приймати постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців ЗСУ.

Як зазначено вище, згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 11.07.2022 № 2679 проведено медичний огляд позивача гарнізонною військово-лікарською комісією НВМКЦ «ГВКГ» 11.07.2022. Діагноз та постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва: Наслідки МВТ (струс головного мозку 19.04.2022) у вигляді посттравматичної енцефалопатії І ст. Ішемічна хвороба серця. Дифузний кардіосклероз, пролапс МК, ТК І ст. Потребує стаціонарного лікування з подальшим переоглядом у в/ч НОМЕР_4 .

Тобто, ВЛК у вказаній довідці № 2679 від 11.07.2022 не підтвердила причинний зв`язок захворювань позивача - посттравматичної енцефалопатії І ст., як вказано у довідці, з мінно-вибуховою травмою, отриманою під час ведення бойових дій, тому адвокат позивача звернувся з письмовим запитом до командування Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь», який листом від 17.08.2023 № 545/81/5691 відповів адвокату, що за результатами медичного обстеження ОСОБА_1 був оглянутий гарнізонною військово-лікарською комісією НВМКЦ «ГВКГ» 11.07.2022. Експертне рішення оформлене довідкою ВЛК № 2679 від 11.07.2022 на підставі графи ІІ Розкладу хвороб Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 потребує стаціонарного лікування з переоглядом у в/ч НОМЕР_4 .

Відповідно до пункту 6.28 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України постанова не є остаточною. Остаточну постанову з визначенням ступеню придатності до військової служби, ступеню тяжкості та причинний зв`язок травми (поранення) приймає військово-лікарська комісія за результатами обстеження, лікування та повторного медичного огляду військово-лікарської комісії.

У разі не проведення за результатами лікування медичного огляду військово-лікарською комісією, позивачу запропоновано відповідно до пп.б п. 6.1 глави 6 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України з направленням та наявною медичною документацією прибути до НВМКЦ «ГВКГ» для проведення повторного медичного огляду військово-лікарською комісією.

Остаточної постанови ВЛК з підтвердженням причинного зв`язку травми (поранення), пов`язаних із захистом Батьківщини позивачем до матеріалів справи не надано, а тому періоди перебування позивача в стаціонарі, підтверджені лише виписними епікризами лікувальних закладів без підтвердження ВЛК причинного зв`язку з МВТ, отриманою під час захисту Батьківщини, не можуть вважатися належними і допустимими доказами, які б підтверджували право позивача на виплату збільшеної до 100 000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, - поранення (контузія, травма, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини.

Суд першої інстанції також взяв до уваги те, що в деяких епікризах та довідці ВЛК від 11.07.2022 № 2679 дата отримання мінно-вибухової травми вказана як 19.04.2022, при цьому довідкою військової частини НОМЕР_1 про обставини травми № 694/2776 від 16.09.2022 підтверджено, що травму позивачем отримано 20.04.2022.

Отже, не маючи висновку (постанови) ВЛК відповідно до вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, місцевий суд дійшов висновку, що позивач завчасно звернувся з цим позовом, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції не може погодитись судова колегія апеляційного суду.

Спершу слід зазначити наступне.

Та обставина, що в деяких епікризах та довідці ВЛК від 11.07.2022 № 2679 дата отримання мінно-вибухової травми вказана як 19.04.2022, в той час як довідкою військової частини НОМЕР_1 про обставини травми № 694/2776 від 16.09.2022 підтверджено, що травму позивачем отримано 20.04.2022, - не може бути підставою для відмови в позові, оскільки описка в даті не має суттєвого значення. Довідкою військової частини НОМЕР_1 про обставини травми № 694/2776 від 16.09.2022 підтверджено, що травму позивачем отримано 20.04.2022.

По-друге, пунктом 1-2 Постанови № 168 передбачена виплата особам додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень внаслідок двох самостійних та окремих підстав:

- які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого,

- які перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

До такого висновку спонукає і застосування в нормативно-правовому акті роздільного сполучника «або» між цими двома підставами.

Отже, висновок (постанова) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії має значення лише під час заявлення вимог про виплату за перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, а не при перебуванні на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Про це свідчить також Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке не передбачало і не передбачає надання ВЛК висновку під час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

В той же час, пункт 1.1 глави 1 розділу II цього Положення доповнено новим абзацом згідно з Наказом Міністерства оборони № 490 від 18.08.2023, яким передбачено, що медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення потреби у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва).

В подальшому такий же підхід унормовано в положеннях розділу XXXIV «Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану» (доповнено новим розділом згідно з Наказом Міністерства оборони № 44 від 25.01.2023 - застосовується з 01 лютого 2023 року; в редакції Наказу Міністерства оборони № 566 від 26.09.2023) Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за № 745/32197.

Так в пункті 12 визначено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

В той же час, згідно з пунктом 13, військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.

При цьому довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (в тому числі, в редакції на час виникнення спірних правовідносин), підписує та видає командир (начальник) військової частини, а не посадовими особами ВЛК.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень є факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (безвідносно наявності отримання тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії), а умовою для такої виплати є поранення (контузія, травма, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини.

В довідці військової частини НОМЕР_1 про обставини травми № 694/2776 від 16.09.2022 зазначено, що позивачем отримано поранення (мінно-вибухову травму, струс головного мозку, міопію важкого ступеню з астигматизмом) під час виконання обов`язків військової служби, яке пов`язане із захистом Батьківщини.

Згідно всіх епікризів, перебування позивача на стаціонарному лікуванню пов`язано з наслідками мінно-вибухової травми, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку.

Відтак, позивач має право на виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень згідно пункту 1-2 Постанови № 168.

При цьому суд першої інстанції помилково послався на норми глави 21 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яка визначає Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України, оскільки вони не врегульовують спірні правовідносини.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які відображають принципи адміністративної процедури.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі статтею 245 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

При перегляді справи в апеляційній інстанції сторонами судові витрати не понесені, тому підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача Мандрика Владислава Володимировича на рішення задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року у справі № 200/5227/23 скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за періоди: з 21.04.2022 по 26.04.2022, з 26.04.2022 по 09.05.2022, з 09.05.2022 по 27.05.2022, з 30.05.2022 по 03.06.2022, з 09.06.2022 по 23.06.2022, з 12.07.2022 по 22.07.2022, з 25.07.2022 по 14.09.2022 включно, з урахуванням фактично виплачених сум.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України (ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за періоди: з 21.04.2022 по 26.04.2022, з 26.04.2022 по 09.05.2022, з 09.05.2022 по 27.05.2022, з 30.05.2022 по 03.06.2022, з 09.06.2022 по 23.06.2022, з 12.07.2022 по 22.07.2022, з 25.07.2022 по 14.09.2022 включно, з урахуванням фактично виплачених сум.

Повне судове рішення 14 березня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук