Справа № 600/949/23-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/949/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким:

- визнати протиправною відмову Головного Управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області від 19.09.2022 року у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на умовах, передбачених ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» з часу первинного звернення із заявою про призначення пенсії, а саме починаючи з 02.09.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що набув право для виходу на пенсію згідно ч. 1 ст. 55 Закону №796, однак відповідач безпідставно відмовив у призначенні пенсії. Також позивач зазначає, що наявність діючого посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, надає йому можливість безперешкодно скористуватися правом на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, згідно з ч. 1 ст. 55 Закону №796. Таким чином, позивач стверджує, що відмова відповідача у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку згідно ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є протиправною, а тому просить суд задовольнити позов.

Відповідач заперечував проти задоволення позову та вказав, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до Закону №796. До страхового стажу позивача не зараховано період строкової військової служби, оскільки по батькові у військовому квитку не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_2 ). Згідно архівної довідки №4/1054 від 20.08.1993 р. про несення служби по охороні зони відчуження по батькові не відповідає з по батькові в паспорті. Також не вказано кількість безпосередньо відпрацьованих дні в зоні відчуження для встановлення права на пенсію зі зменшенням пенсійного віку. З вказаних підстав, відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

Рух справи у суді

Судом відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_3 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 рр. (Категорія 2), що підтверджується посвідченням Серія НОМЕР_1 від 10.03.2005 р. (а.с. 12).

Матеріали справи містять перекладені з російської на українську мови анкету-запит від 14.07.1993 р. №4/370 щодо підтвердження проходження військової служби за період з 16.05.1986 р. по 20.06.1988 р. та довідку Центрального архіву Внутрішніх військ МВС від 20.08.1993 р. щодо проходження військової служби позивачем з 16.05.1986 р. по 20.06.1988 р., де по батькові позивача зазначено « ОСОБА_4 ». (а.с. 13-17).

До матеріалів справи додано військовий квиток позивача НОМЕР_2 , заповнений російською мовою, де по батькові позивача вказано « ОСОБА_5 ». (а.с. 18-21).

02.09.2022 р. позивач звернувся до пенсійного органу щодо призначення пенсії за віком, однак рішенням пенсійного органу від 08.09.2022 р. №94 відмовлено у призначенні пенсії. Вказано, що страховий стаж позивача становить 24 роки 9 місяців 25 днів. Вік позивача вказано 54 роки. До страхового стажу позивача не зараховано період строкової військової служби, оскільки по батькові у військовому квитку не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_2 ). Згідно архівної довідки №4/1054 від 20.08.1993 р. про несення служби по охороні зони відчуження по батькові не відповідає з по батькові в паспорті. Також не вказано кількість безпосередньо відпрацьованих дні в зоні відчуження для встановлення права на пенсію зі зменшенням пенсійного віку. (а.с. 35-37).

16.01.2023 р. позивач звернувся до відповідача із заявою щодо повторного розгляду заяви про призначення пенсії від 02.09.2022 р., однак у листі від 30.01.2023 р. вказано, що рішення від 08.09.2022 р. №94 прийнято правомірно. (а.с. 22-25).

Мотивувальна частина

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).

Статтею 49 Закону №796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені в статті 55 Закону № 796-XII.

Відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абз. 2-3 п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-XII передбачено, що учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали:

- у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, мають право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 10 років;

- у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, мають право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 8 років.

Зі змісту вищезазначеної норми вбачається, що особа отримує право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до п. 1 ч.1 ст.55 Закону № 796-XII у випадку дотримання таких умов, зокрема:

1) наявності у неї статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

2) наявності у неї необхідного періоду роботи у зоні відчуження, зокрема: робота у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; робота у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів;

3) наявності у неї страхового стажу не менше 15 років.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1) (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до абз. 9 пп. 5 п. 2.1 розділу II Порядку №22-1 (у редакції, яка діяла на момент звернення позивача за призначенням пенсії) при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, а саме: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Відтак, згідно норм Порядку №22-1 при зверненні за призначенням пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-XII особа, яка має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, повинна додати до заяви про призначення пенсії своє посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та документ, який підтверджує період її участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. При цьому, таким документом може бути, один з наступних перелічених:

- довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122;

- довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

- довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до статті 9 Закону №796-ХІІ особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.

При цьому, ст. 10 Закону №796-ХІІ передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які, зокрема, безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів.

Згідно з ч. 1 ст.15 Закону № 796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Відповідно до ст. 65 Закону №796-ХІІ документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 (далі - Порядок №551) передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

З аналізу наведених норм права слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях, тощо, є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 22.03.2018 (справа №588/538/16-а), від 23.05.2018 (справа №398/3509/16-а), від 22.01.2019 (справа №295/1087/17).

Відповідно до п. 4 Порядку №551 учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 р. по 31 грудня 1986 р. - не менше п`яти, а в 1987 році - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році (категорія 2) серії А синього кольору.

З наведеної норми вбачається, що посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2) серія А видається особам, зокрема, які працювали з 1 липня 1986 р. по 31 грудня 1986 р. - не менше п`яти, а в 1987 році - не менше 14 календарних днів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, що підтверджується посвідченням (категорія 2) Серія НОМЕР_1 від 10.03.2005 р.

Це означає, що під час видачі позивачу вказаного посвідчення уповноваженим органом перевірялись обставини праці позивача у зоні відчуження у 1986 році, а саме не менше п`яти календарних днів з 1 липня 1986 р. по 31 грудня 1986 р. та не менше 14 календарних днів в 1987 році.

В протилежному випадку у разі не підтвердження таких обставин, позивач не отримав би вказаного посвідчення.

Варто зауважити, що посвідчення позивача недійсним не визнавалось, його статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не оспорюється. Отже, у суду немає підстав ставити під сумнів законність отримання позивачем посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2), а відтак і ставити під сумнів обставину його праці у зоні відчуження у 1986 році необхідної кількості днів у суду немає.

Таким чином, суд вважає, що наявність у позивача посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2) надає йому право користуватися пільгами, в тому числі й щодо пенсійного забезпечення, передбаченими Законом №796-ХІІ, а також є достатнім підтвердженням роботи в зоні відчуження не менше п`яти календарних днів з 1 липня 1986 р. по 31 грудня 1986 р. та не менше 14 календарних днів в 1987 році.

Матеріали справи містять перекладені з російської на українську мови анкету-запит від 14.07.1993 р. №4/370 щодо підтвердження проходження військової служби за період з 16.05.1986 р. по 20.06.1988 р. та довідку Центрального архіву Внутрішніх військ МВС від 20.08.1993 р. щодо проходження військової служби позивачем з 16.05.1986 р. по 20.06.1988 р.

Згідно вказаних довідок позивач ніс службу з охорони зони відчуження Чорнобильскої АЕС з 22.11.1986 р. по 30.01.1987 р., що відповідно до абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-XII (з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів) надає позивачу право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 10 років.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що позивач має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 08.06.2022 у справі №805/3752/18-а, від 15.01.2021 у справі №520/7546/17, від 12.02.2020 у справі №497/1830/16-а

Крім того, суд вважає безпідставними доводи відповідача щодо не відповідності паспортним даним ( ОСОБА_2 ) у архівній довідці №4/1054 від 20.08.1993 р. та військовому квитку, оскільки вказана невідповідність спростовується виданим позивачу посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2) на ім`я ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, із заявою про призначення пенсії позивач звернувся у віці 54 років, а страховий стаж, за підрахунком відповідача склав 24 роки 9 місяців 25 днів.

Враховуючи вищенаведене, позивач мав право на пенсію починаючи з 02.09.2022 р. згідно поданої заяви.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону № 1058, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Суд звертає увагу, що оскільки ч. 1 ст. 55 Закону № 796 також передбачає зменшення страхового стажу на кількість років (10 років) зменшення пенсійного віку, позивач повинен мати не менше 19 років страхового стажу.

Отже, на підставі встановлених судом обставин, суд вважає, що позивач відповідає умовам виходу на пенсію згідно ч. 1 ст. 55 Закону № 796, оскільки досяг 50 років та має більше ніж 19 років страхового стажу, а тому оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів суду правомірність відмови Головного Управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області від 19.09.2022 року у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1 .

Таким чином, суд встановив, що пенсійним органом протиправно відмовлено позивачу у призначенні пенсії згідно ч. 1 ст. 55 Закону № 796, в той час як позивач відповідає умовам виходу на пенсію згідно ч. 1 ст. 55 Закону № 796, оскільки досяг 50 років та має більше ніж 19 років страхового стажу. У зв`язку із вказаним, суд вважає, що у пенсійного органу не було підстав для відмови у призначенні пенсії позивачу, а тому суд дійшов висновку що належним способом відновлення порушеного права буде зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на 10 років згідно ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 02.09.2022 року.

На підставі вказаного суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Судові витрати

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому не вирішує питання відшкодування на його користь судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250, 257 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною відмову Головного Управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області від 19.09.2022 року у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на умовах, передбачених ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» з часу первинного звернення із заявою про призначення пенсії, а саме починаючи з 02.09.2022 року.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, 58002, ).

Суддя Т.М. Брезіна