Справа № 520/11168/22
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 р. Справа № 520/11168/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2023, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., м. Харків, по справі № 520/11168/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 суми недоотриманої пенсії, в розмірі 234 959,64 грн (двісті тридцять чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят дев`ять грн. 64 коп.), яка належала ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була нарахована на виконання Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 по справі №520/19364/2020, але не була ним одержана за життя;

- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 суму недоотриманої пенсії, в розмірі 234 959,64 грн (двісті тридцять чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят дев`ять грн. 64 коп.), яка належала ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була нарахована на виконання Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 по справі №520/19364/2020, але не була ним одержана за життя.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 суми недоотриманої пенсії, яка належала ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була нарахована на виконання Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 по справі №520/19364/2020, але не була ним одержана за життя.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 суму недоотриманої пенсії, яка належала ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була нарахована на виконання Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 по справі №520/19364/2020, але не була ним одержана за життя.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Відповідач, не погодившись з вищевказаним рішенням суду про задоволення позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 по справі № 520/11168/22 скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування оводів апеляційної скарги зазначає, що після перерахунку Управлінням Пенсійного Фонду пенсій на підставі рішення суду дані вносяться до Реєстру судових рішень, який використовується пенсійними органами, оскільки відповідно до Порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. У разі смерті стягувача дані про це вносяться до Реєстру, а інформація про зміну стягувача вноситься на підставі відповідного судового рішення. В свою чергу, позивач не був стороною у справі №520/19364/2020 та не звертався з заявою про зміну стягувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 перебував на обліку у ГУПФУ в Харківській області та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі- Закон № 2262-ХІІ) з 01.03.2007 по 31.05.2021.

Позивач у цій справі, ОСОБА_1 , є сином ОСОБА_2 .

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 по справі №520/19364/2020 адміністративний позов ОСОБА_2 до ГУПФУ в Харківській області про визнання бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати, нараховувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію в розмірі 86% грошового забезпечення визначеного Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки в довідці від 16.12.2020 №ФХ-118113, без обмеження максимальним розміром, здійснити виплату суми перерахунку починаючи з 01.04.2019 з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу. Зазначене рішення набрало законної сили 15.04.2021.

На виконання зазначеного рішення суду, ГУПФУ в Харківській області перерахував ОСОБА_2 з 01.04.2019 пенсію, але суму доплати перерахованої пенсії з 01.04.2019 за його життя не виплатив.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

З 01.06.2022 виплату пенсії припинено у зв`язку зі смертю.

Оскільки ОСОБА_2 за життя не встиг отримати суму доплати перерахованої пенсії, яка була йому нарахована, відповідно до розрахунку на доплату пенсії з 01.04.2019 від 17.05.2021, ОСОБА_1 звернувся до ГУПФУ із скаргою від 03.10.2022, в якій зокрема просив вжити заходів щодо невідкладного нарахування та виплати йому недоодержаної за життя його батьком суми нарахованої пенсії в розмірі 234 959,64 грн в порядку ч. 1 ст. 61 Закону № 2262-ХІІ.

Листом від 08.11.2022 №11193-17792/3-03/8-2000/22 ГУПФУ, посилаючись на Порядок ведення реєстру судових рішень повідомило, що оскільки, ОСОБА_1 не був стороною в судовому процесі по справі №520/19364/2020, вносити зміни до реєстру підстави відсутні. Така інформація вноситься на підставі рішення суду про заміну стягувача. Станом на 07.11.2022 рішення суду про заміну стягувача до головного управління не надходило. Враховуючи наведене ГУПФУ не вбачає підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 недоодержаної за життя ОСОБА_2 суми пенсії, нарахованої за рішенням суду.

Вважаю таку бездіяльність відповідача щодо невиплати недоодержаної за життя суми пенсії померлого батька позивача протиправною, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що неотримана його батьком за життя сума пенсії, підлягає виплаті позивачу не як стягувачу за виконавчим провадженням №520/19364/2020, а як члену сім`ї (сину), що проживав разом із пенсіонером на день його смерті, відповідно до ст. 61 Закону №2262-ХІІ.

Колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 52 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону № 2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Зміст статті 61 Закону № 2262-ХІІ узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Так, за змістом статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Наведене вище дає підстави для висновку, що Закон № 2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 61 Закону № 2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Порядок № 3 1).

Додатком 4 Порядку № 3 1 затверджено форму Заяви про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Порядку № 3 1 до заяви про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подаються такі документи:

1) свідоцтво про смерть пенсіонера;

2) документи, що підтверджують належність членів сім`ї до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника, які передбачені пунктом 3 цього розділу;

3) документи, що засвідчують родинні відносини з померлим пенсіонером, які передбачені пунктом 12 цього розділу, та відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті (у разі неможливості надати такі документи факт проживання з пенсіонером встановлюється у судовому порядку) (для виплати членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника).

З матеріалів справи колегією суддів встановлено та не заперечується відповідачем, що позивач у цій справі, ОСОБА_1 , є сином ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 08.11.2021 та довідкою про зареєстроване місце проживання від 08.11.2021 станом не а момент смерті ОСОБА_2 , його син, ОСОБА_1 , був зареєстрований та проживав разом з батьком.

Отже, в силу приписів ст. 61 Закону № 2262-ХІІ позивач є особою, яка має право на виплату недоотриманої пенсії його батька.

Відповідачем не заперечується, що ГУ ПФУ в Харківській області на виконання Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 по справі №520/19364/2020 було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 та донараховано різницю у розмірі 234 959,64 грн, яка однак залишилися не виплаченою.

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що вказана сума у розмірі 234 959,64 грн, за виплатою якої ОСОБА_1 звернулася до відповідача, як син померлого пенсіонера з числа військовослужбовців, який має право на одержання такої суми пенсії, є заборгованістю з виплати пенсії, яка виникла внаслідок перерахунку пенсії ОСОБА_2 на виконання рішення суду, а тому у розумінні ст. 61 Закону № 2262-ХІІ є саме сумою пенсії, яка підлягала виплаті позивачу.

Разом з цим, незважаючи на покладений на органи Пенсійного фонду України згідно зі ст. 61 Закону № 2262-ХІІ вищевказаний обов`язок, відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження виплати позивачу вказаної суми.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Щодо доводів апеляційної скарги про необхідність заміни стягувача у виконавчому провадженні щодо виконання рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 по справі №520/19364/2020, то колегія суддів наголошує, що правова оцінка вказаному питанню вже була надана судами в рамках справи №520/19364/2020 в ухвалі Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2021, постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2022 та ухвалі Верховного Суду від 07.09.2022.

Так, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження в межах справи №520/19364/2020, суди виснували, що вимоги зобов`язального характеру, заявлені позивачем у цій справі, нерозривно пов`язані з особою спадкодавця і не допускають правонаступництва, а тому заміна сторони в виконавчому провадженні, у цьому випадку, не є належним способом захисту прав заявника.

При цьому судами було встановлено та підтримано Верховним Судом в ухвалі від 07.09.2022, що суми пенсії, залишилися недоодержаними у зв`язку з смертю ОСОБА_2 , не включаються до складу спадщини, а виплачуються виключно за процедурою, визначеною статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Таким чином, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 по справі № 520/11168/22, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи скаржника висновків колегії суддів не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 по справі № 520/11168/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва З.О. Кононенко