Справа № 400/678/24
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 р. № 400/678/24
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенко В. В. розглянув у порядку спрощеного провадження, без виклику сторін, з дотриманням вимог передбачених ст.263 КАС України адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул. П`ятницька, 83А,м. Чернігів,14005, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008,
провизнання неправомірним та скасування рішення від 05.10.2023 №62, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: 1) визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Чернігівській області від 05.10.2023 №62; 2) зобов`язати Головне управління ПФУ в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу період навчання на денній формі з 01.09.1982 по 27.02.1985 року, період роботи з 09.03.1987 по 29.10.1993 водієм в Миколаївській міжобласній спілці риболовецьких колгоспів "Рибакколгоспспілка".

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що йому було протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу, визначеного ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відсутність необхідного страхового стажу виникла у зв`язку з не зарахуванням періоду навчання з 01.09.1982 по 27.02.1985 року та періоду роботи з 09.03.1987 по 29.10.1993 водієм в Миколаївській міжобласній спілці риболовецьких колгоспів "Рибакколгоспспілка". Відповідачем не враховано, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. На переконання позивача, необґрунтоване неврахування зазначених періодів його роботи до страхового стажу суперечить нормам пенсійного законодавства та порушує його право на належний соціальний захист.

Відповідач - Головне управління ПФУ у Чернігівській області, позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. В письмовому відзиві обгрунтував свою позицію тим, що позивачу не зараховано період навчання з 01.09.1982 по 19.02.1985, оскільки період навчання перетинається з періодом проходження військової служби. Також, до страхового стажу не зараховано період роботи з 09.03.1987 по 29.10.1993, оскільки назва організації при прийнятті на роботу відрізняється від назви організації на печатці при звільнення, а інформація про реорганізацію відсутня.

Відповідач - Головне управління ПФУ в Миколаївській області, позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. В письмовому відзиві вказав на правомірність рішення Головного управління ПФУ в Чернігівській області про відмову у призначенні пенсії позивачу, оскільки на підставі наданих документів встановлено, що страховий стаж позивача склав 26 років 5 місяців 27 днів день, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058. До страхового стажу позивача не зараховано період навчання з 01.09.1982 по 19.02.1985, оскільки період навчання перетинається з періодом проходження військової служби, та період роботи з 09.03.1987 по 29.10.1993, оскільки назва організації при прийнятті на роботу відрізняється від назви організації на печатці при звільнення, а інформація про реорганізацію відсутня.

Суд розглянув справу 13.03.2024 в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, на підставі наявних матеріалів справи, відповідно до вимог ст.263 КАС України.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.09.2023 року звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління ПФУ в Чернігівській області від 05.10.2023 №62 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Як вбачається з рішення, до страхового стажу не зараховані період навчання з 01.09.1982 по 19.02.1985, оскільки період навчання перетинається з періодом проходження військової служби, та період роботи з 09.03.1987 по 29.10.1993, оскільки назва організації при прийнятті на роботу відрізняється від назви організації на печатці при звільнення, а інформація про реорганізацію відсутня.

Не погоджуючись з цим, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначені Законом України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (надалі - Закон № 1788) та Законом України від 09.07.2003 року № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058).

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що саме трудова книжка працівника є основним документом, що підтверджує його стаж роботи.

Судом встановлено, що у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 14.06.1985 містяться запис №4 про прийняття позивача водієм до Миколаївської міжобласної спілки риболовецьких колгоспів "Рибакколгоспспілка" згідно наказу №19 від 09.03.1987; запис № 5 від 19.01.1989 присвоєно кваліфікацію водія першого класу згідно наказу №7-к від 23.01.1989; запис №6 про звільнення позивача згідно наказу №14 від 29.10.1993.

Як зазначалось вище, підставою не зарахування до загального стажу вказаного періоду роботи позивача було те, що не співпадає назва підприємства при прийнятті із назвою підприємства, що зазначена на печатці, якою засвідчено запис про звільнення, а інформація про реорганізацію підприємства відсутня.

З цього, суд вважає, що на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань про зарахування стажу) за недоліки оформлення записів трудової книжки, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Європейський суд з прав людини у справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04, рішення від 20.10.2011 року) підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Позивач звертався до Головного управління статистики у Миколаївській області щодо надання довідок про реорганізацію Миколаївської міжобласної спілки риболовецьких колгоспів "Рибакколгоспспілка".

Згідно наданої відповіді від 10.01.2024, Головне управління статистики у Миколаївській області повідомило, що інформацією щодо будь-якого суб`єкта органи статистики володіють з 1994 року на підставі даних з Державного реєстру звітних (статистичних) одиниць України. З наданих даних, Миколаївська міжобласна спілка риболовецьких колгоспів "Рибакколгоспспілка" був включений до реєстру з назвою Миколаївська обласна спілка риболовецьких колгоспів, Миколаївська обласна рибколгоспспілка. З 24.12.2001 змінено назву на Миколаївське обласне об`єднання рибогосподарських підприємств.

З наведеного вбачається, що позивач не може надати будь-які інші документи для підтвердження трудової діяльності, окрім тих, що містяться в матеріалах справи та були надані при зверненні за призначенням пенсії.

Відсутність запитуваних документів, за наявності запису у трудовій книжки, не може бути підставою позбавлення позивача страхового стажу за вказаний період.

Як вже було зазначено судом раніше, на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань про зарахування стажу) за недоліки оформлення записів трудової книжки, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства.

За таких обставин, відповідач протиправно не врахував до страхового стажу позивача період роботи з 09.03.1987 по 29.10.1993.

В цій частині позов підлягає задоволенню.

Щодо зарахування періоду навчання, то згідно довідок Каховського агротехнологічного фахового коледжу від 20.11.2023 №3/68 та від 29.08.2023 №3/42, позивач згідно наказу від 01.08.1981 №121 зарахований до складу студентів; наказом від 11.11.1981 №134 відрахований зі складу студентів в зв`язку з призивом у армію; наказом від 16.11.1983 №193 відновлений у склад студентів в зв`язку із закнченням строкової служби; наказом від 27.02.1985 №20 відрахований у зв`язку із закінченням.

Згідно довідки ТЦК від 20.07.2023 №7/4508 , ОСОБА_1 проходив військову службу з 11.11.1981 по 16.11.1983 року. Зазначений період був зарахований до страхового стажу позивача.

Таким чином, суд погодження з відповідачем, що період навчання позивача перетинається з військовою службою, однак переривання навчання та проходження строкової служби не є підставою для не врахування позивачу періоду навчання до страхового стажу.

Відповідно до пункту д статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Пунктом 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу установлено, що період

навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Позивачем були надані наведені вище документи, зокрема диплом та довідки Каховського агротехнологічного фахового коледжу, а тому відповідач безпідставно не врахував позивачу період навчання позивача з 17.11.1983 року по 27.02.1985 року.

В цій частині позов також підлягає задоволенню.

Щодо періоду з 01.09.1982 по 16.11.1983, то в цій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки вказаний період було враховано до страхового стажу позивача, як період проходження ним військової служби.

На момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком позивачу виповнилось 60 років, страховий стаж становив 26 років 05 місяців 27 днів.

З урахуванням висновків суду щодо зарахування періодів з 17.11.1983 року по 27.02.1985 року, з 09.03.1987 по 29.10.1993 року, страховий стаж позивача становить більше 30 років, що є достатнім відповідно до ст. 26 Закону №1058.

Суд для захисту прав позивача, вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області зарахувати позивачу до страхового стажу період навчання з 17.11.1983 року по 27.02.1985 року, та період роботи з 09.03.1987 по 29.10.1993 року

Позов задовольнити частково.

Сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 823,61 гривень підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління ПФУ в Чернігівській області, пропорційно частині задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 263 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83А,м. Чернігів,140) Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,549) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Чернігівській області від 05.10.2023 №62 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (код 13844159) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до страхового стажу період навчання з 17.11.1983 року по 27.02.1985 року, та період роботи з 09.03.1987 по 29.10.1993 року

4. В задоволенні позову ОСОБА_1 в частині щодо зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1982 по 16.11.1983 року, відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83А,м. Чернігів,140) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 823,61 (вісімсот двадцять три грн шістдесят одна коп) гривень.

6. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 13.03.2024