Справа № 240/27853/23
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Житомир справа № 240/27853/23

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Семенюка М.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні при виплаті 29.08.2023 заборгованості з індексації грошового забезпечення, та щодо невиплати компенсації втрати частини доходу за час затримки виплати грошового забезпечення;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за 1164 днів затримки повного розрахунку при звільненні за період з 21.06.2020 року по 28.08.2023 року включно обчислений шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення за весь час затримки виплати індексації та грошового забезпечення в загальній сумі 126862,68 грн;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму несвоєчасно виплаченого грошового забезпечення 47740,66 грн. за весь час затримки виплати - за період з 29.01.2020 року по день фактичної виплати 20.12.2022 року.

В обґрунтування позову зазначає, що був звільнений з військової служби 20.06.2020; належну позивачу індексацію в загальній сумі 79122,02 грн відповідач виплатив позивачу лише 29.08.2023; відповідач остаточний розрахунок при звільненні в загальній сумі 126862,68 грн здійснив 28.08.2023, але при цьому не виплатив, в порушення ст. 117 КЗпП України, середній заробіток за затримку повного розрахунку та, в порушення Закону № 2011-ХІІ, компенсації втрати частини доходу за час затримки його виплати.

Ухвалою від 02.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач подав відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що норми КЗпП України не поширюються на військовослужбовців; виплата компенсації втрати частини доходу, який нарахований на виконання рішення суду, повинна проводитись в тому ж самому порядку, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до позову та позовних вимог, предметом спору є те, що відповідач, здійснивши позивачу виплату грошового забезпечення (індексацію) 29.08.2023, не здійснив, як то передбачено ст. 117 КЗпП України, виплату середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини доходу за час затримки виплати доходу.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, наказом командира військової частини НОМЕР_1 позивач з 01.12.2020 виключений зі списків особового складу військової частини, як звільнений з військової служби у запас (а.с.19-20); при звільненні йому не було повністю виплачено належне грошове забезпечення (індексація); відповідач нарахував та виплатив на виконання рішення суду по справі № 240/29054/22 позивачу 29.08.2023 (а.с.21,22,23) індексацію грошового забезпечення в сумі 77935,19 грн; при цьому відповідач не виплатив позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому суд звертає увагу, що згідно доданих до позову документів (а.с.21,22) відповідачем позивачу після його звільнення було виплачено грошове забезпечення в сумі 914944,58 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Щодо вимог про середній заробіток.

За загальним правилом пріоритетними для застосування є норми спеціального законодавства, а приписи трудового законодавства застосовуються в тому випадку, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

Питання проходження військової служби регулюється спеціальним законодавством. Соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей регулюється Законом України від 20 грудня 1999 року №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Однак, ні Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ні іншими нормативно-правовими актами, які регулювали питання прийняття, проходження та звільнення з військової служби, не врегульовані питання порушення строків проведення розрахунків при звільненні військовослужбовців, а також наслідків такого порушення.

Слід зауважити, що положення трудового законодавства (в тому числі й Кодексу законів про працю) не поширюються на правовідносини, що виникають при визначенні норм оплати грошового забезпечення військовослужбовців, порядку такого грошового забезпечення, оскільки такі врегульовані спеціальним законодавством. Разом із тим, спеціальне законодавство, яким визначено порядок, умови, склад, розміри грошового забезпечення військовослужбовців, не врегульовує відносини, що пов`язані із затримкою розрахунку при звільненні військовослужбовців з лав Збройних Сил України, відповідальності за затримку розрахунку при такому звільненні. Відтак, в такому разі, відповідно до ч. 6 ст. 7 КАС України, застосуванню підлягають положення Кодексу законів про працю України.

За приписами ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

За такого правового врегулювання, передбаченого частиною 1 статті 117 КЗпП України, обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 Кодексу законів про працю України.

Таким чином, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, яка спрямована на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, але не більш як за шість місяців.

Враховуючи, що виплата належного позивачу при звільненні грошового забезпечення (індексації) на виконання рішення суду від 23.02.2023 у справі № 240/29054/22 (а.с.40-47) відбулася 28.08.2023, до спірних правовідносин належить застосовувати ст. 117 КЗпП України в редакції Закону № 2352-ІХ, який набрав чинності 19.07.2022.

Відповідач надав суду довідку від 14.10.2023 № 4216 (а.с.38), з якої вбачається, що середньоденне грошове забезпечення позивача становить 802,08 грн.

Період шість місяців на день розрахунку 28.08.2023 складає 181 календарних дня (з 28.02.2023 по 27.08.2023), у зв`язку із чим позов підлягає частковому задоволенню, оскільки належить стягнути середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні позивача за 181 календарних дня, а не 1164 (період з 21.06.2020 по 28.08.2023) як просить позивач.

Розмір середнього заробітку позивача за 181 календарних дня складає 145176,48 грн.

Щодо виплати компенсації втрати частини доходу за час затримки виплати грошового забезпечення, то суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки рішенням суду від 23.02.2023 у справі № 240/29054/22 (а.с.40-47), яке набрало законної сили, було зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за весь час затримки виплати - за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації, тобто суд рішенням у справі № 240/29054/22 захистив право позивача на виплату компенсацію втрати частини доходів (індексації грошового забезпечення) у зв`язку з порушенням строків їх виплати і виплата цієї компенсації повинна здійснюватись шляхом виконання рішення у справі № 240/29054/22.

Враховуючи часткове задоволення позову та приписи ст. 139 КАС України, на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати (а.с.24-25) в сумі 1073,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні при виплаті 29.08.2023 заборгованості з індексації грошового забезпечення.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 145176,48 грн.

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в сумі 1073,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк