Справа № 460/21820/23
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2024 року м. Рівне №460/21820/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач 1), в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-1 від 07.09.2023 № 74 про відмову у призначенні позивачу пенсії по інвалідності (ІІІ група);

зобов`язати відповідача-1 зарахувати позивачу до страхового стажу період проходження військової служби з 05.11.2003 по 31.12.2006;

зобов`язати відповідача-1 повторно розглянути заяву позивача від 30.08.2023 про призначення йому пенсії по інвалідності відповідно до частини першої статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 18.07.2023 (з дати встановлення інвалідності) з урахуванням висновків суду про необхідність зарахування до страхового стажу позивача періоду проходження військової служби з 05.11.2003 по 31.12.2006.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН.

За змістом позовної заяви вимоги позивача ґрунтуються на тому, що позивач звернувся Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності, однак рішенням відповідача-1 (визначеного за принципом екстериторіальності) № 74 від 07.09.2023 позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Позивач зазначає, що за розрахунками Пенсійного органу, його страховий стаж складає 06 років 01 місяць 03 дні, оскільки пенсійним органом не було зараховано період проходження військової служби у збройних силах України з 05.11.2003 по 31.12.2006. З підстав, наведених у позовній заяві, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

23.10.2023 через відділ документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач-1 заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що за принципом екстериторіальності, надані позивачем документи із заявою про призначення пенсії розглядались Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яке своїм рішенням № 74 від 07.09.2023 відмовило позивачу у призначенні пенсії оскільки, загальний страховий стаж позивача становить 06 років 01 місяць 03 дні, в той час як для призначення пенсії необхідно 8 років страхового стажу. Зазначає, що до страхового стажу роботи позивачу не було враховано періоди роботи: згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 01.12.2000 по 10.12.2000 оскільки запис про звільнення засвідчений печаткою, яка не містить код ЄДРПУО та відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; отримання допомоги по безробіттю з 01.01.2010 по 26.04.2010 та з 16.11.2010 по 04.05.2011 оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; з 05.11.2003 по 31.12.2006 згідно довідок № 123,124 від 23.08.2023 оскільки відсутня сплата страхового внеску. З огляду на наведене, відповідач-1 просить суд відмовити в задоволенні позову повністю.

01.11.2023 через підсистему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, у якому Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач-2) заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що після дослідження документів поданих разом із заявою про призначення пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду в Закарпатській області було винесено рішення № 74 від 07.09.2023 про відмову у призначенні пенсії позивачу по інвалідності, оскільки у позивача відсутній необхідний страховий стаж роботи. Зауважує, що відповідно до статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи з інвалідністю ІІ та ІІІ груп від 38 років до 39 років мають право на призначення пенсії за умови наявності страхового стажу 8 років. З наведених у відзиві підстав, просить суд відмовити у задоволенні позову.

ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою суду від 22.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі відповідно до статті 262 КАС України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Цією ж ухвалою залучено Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області до участі у справі як другого відповідача.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ ПРАВОВІДНОСИН.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

18.07.2023 ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності загального захворювання, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААГ № 281365.

30.08.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із з заявою про призначення пенсії по інвалідності.

За принципом екстериторіальності заяви про призначення пенсії та документи які були надані позивачем до заяви, передані до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Згідно із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 07.09.2023 № 74 заявнику відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Зазначено, що необхідний страховий стаж на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією визначений статтею 32 Закону україни "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та становить 8 років, натомість страховий стаж ОСОБА_1 становить 06 рік 01 місяць 03 дні. За доданими зявником документами до страхового стажу не зараховано: період роботи з 01.12.2000 по 10.12.2000, оскільки запис про звільнення в трудовій книжці засвідчений печаткою, яка не містить коду ЄДРПОУ та відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; отримання допомоги по безробіттю з 01.01.2010 по 26.04.2010 та з 16.11.2010 по 04.05.2011, оскільки відсутні дані в реєстрі застраховних осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Крім того, згідно довідок про нараховані суми грошового забезпечення № 123, 124 від 23.08.2023 не зараховано до страхового стажу періоди з 05.11.2003 по 31.12.2006, оскільки відсутня сплата внесків до Пенсійного фонду України.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислуги років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави щодо тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно положень пункту 1 частини першої статті 8 Закон № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державні: пенсійне страхування» особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп: від 38 років до досягнення особою 39 років включно - 8 років.

Особи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 26 цього Закону.

Позивач, вважаючи наявним у нього необхідного страхового стажу 30.08.2023 звернувся до відповідача-2 із заявою про призначення пенсії по інвалідності.

Матеріалами справи підтверджується, що обчислений відповідачем-1 (визначеного для розгляду документів за принципом екстериторіальності) страховий стаж позивача становить 06 років 01 місяць 03 дні. При цьому, як вважають Пенсійні органи відсутні підстави для зарахування, зокрема, періоду з 05.11.2003 по 31.12.2006, оскільки відсутні дані про сплату внесків до Пенсійного фонду України.

Перевіряючи правомірність поведінки відповідачів, суд зазначає наступне.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

Отже, з наведеного вбачається, що страховий стаж отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону № 1058-IV.

За період до 1 січня 2004 року обчислення трудового стажу здійснювалося згідно зі статтями 56-63 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у спірний період з 05.11.2003 по 06.04.2009 проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_2 . Вказані обставини підтверджуються записами у військовому квитку позивача Серії НОМЕР_3 .

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Згідно статті 2 вказаного Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до частини дев`ятої статті 1 цього Закону щодо військового обов`язку громадяни України поділяються, зокрема, на такі категорії: військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-XII) , який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, поширюється також на військовозобов`язаних та резервістів, призваних на військову службу.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що громадяни із числа військовозобов`язаних, які призвані та проходять військову службу, у цей період вважаються такими, що користуються гарантіями держави на рівні із іншими військовослужбовцями.

Як було встановлено судом, позивач з 05.11.2003 по 06.04.2009 проходив військову службу за контрактом, однак період його служби починаючи з 05.11.2003 по 31.12.2006 не зараховано до його страхового стажу, оскільки у пенсійного форгану відсутні дані про сплату внесків до Пенсійного фонду України.

Так, долученими позивачем довідками, виданими Військовою частиною НОМЕР_2 № 123 та № 124 стверджується, що в спірний період позивачу було нараховано грошове забезпечення, однак відомості про сплату страхових внесків з листопада 2003 року по грудень 2006 року (включно) відсутні.

За приписами статті 113 Закону № 1058-ІV держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 Закону № 2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до статті 26 Закону № 2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відтак, суд зауважує, що внаслідок невиконання Військовою частиною НОМЕР_2 обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час служби, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, відсутність даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за період з листопада 2003 року по грудень 2006 року не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його служби.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 23 липня 2019 року у справі № 617/927/17, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 1 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а.

В сукупності встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення відповідача-1 про відмову у призначенні пенсії є протиправним в частині незарахування до страхового стажу періоду проходження позивачем військової служи з 05.11.2003 по 31.12.2006, а відтак підлягає скасуванню.

Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що позивач просить суд зобов`язати саме відповідача-1 зарахувати до страхового стажу період проходження військової служби з 05.11.2003 по 31.12.2006 та повторно розглянути заяву від 30.08.2023 про призначення пенсії по інвалідності з 18.07.2023, позаяк останнім прийнято оскаржуване рішення про відмову.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 58 Закону Закон № 1058-IV, Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання, виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та статутом Пенсійного фонду.

Інструкцією користувача реалізації механізму розподілу та опрацювань звернень за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів від 21.12.2020 внесено зміни в програмне забезпечення підсистеми призначення та виплати пенсії на базі електронної пенсійної справи в частині централізації призначення пенсії. Пенсійним фондом України впроваджено новий механізм розподілу та опрацювання звернень щодо призначення/перерахунку пенсій за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів.

Постановою правління Пенсійного фонду України «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України» від 16.12.2020 № 25-1, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за № 339/35961 (далі Постанова №25-1), передбачено опрацювання заяв про призначення/перерахунки пенсії бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від місця подачі заяви та місця проживання пенсіонера.

Пунктом 4.2 розділу IV Постанови № 25-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи (пункт 4.2 розділу IV Постанови № 25-1).

Як встановлено судом з матеріалів справи, заява позивача про призначення пенсії, відповідно до принципу екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, однак ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії звертався за місцем реєстрації проживання до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.Відтак, з огляду на вимоги Порядку № 22-1, саме цим територіальним органом буде призначено пенсію позивачу за наслідками скасування спірного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Частиною першою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина з боку суб`єктів владних повноважень.

Відтак, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, на підставі статті 9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу позивача періоду проходження військової служби з 05.11.2003 по 31.12.2006 та повторно розглянути подану заяви позивача про призначення пенсії по інвалідності.

Відповідно до частини першої, другої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, позовну заяву належить задовольнити повністю.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл судових витрат між сторонами у відповідності до приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 07.09.2023 № 74 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності (ІІІ група).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період проходження військової служби з 05.11.2003 по 31.12.2006

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.08.2023 про призначення йому пенсії по інвалідності відповідно до частини першої статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 18.07.2023 (з дати встановлення інвалідності) з урахуванням висновків суду про необхідність зарахування до страхового стажу позивача періоду проходження військової служби з 05.11.2003 по 31.12.2006.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 12 березня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області (площа Народна, буд. 4,м. Ужгород,Закарпатська обл.,88008, ЄДРПОУ/РНОКПП 20453063) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя О.В. Поліщук