Справа № 200/659/24
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2024 року Справа№200/659/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Циганенка А.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним рішення та зобов`язання призначення пенсії,

УСТАНОВИВ:

03 лютого 2024 року з використанням підсистеми «Електронний суд» адвокатка Реутова Є.С., представниця позивачки ОСОБА_1 , звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просила:

- визнати протиправним рішення відповідача №87 від 23.10.2023 в частині призначення пенсії за віком позивачки з 26.09.2023;

- зобов`язати відповідача призначити пенсію позивачці з 26.07.2022.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначила, що 26 вересня 2023 року звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. 23 жовтня 2023 року рішенням №87 їй була призначена пенсія. На думку позивачки, відповідач при призначені пенсії не врахував приписи підпункту 14-6.2 пункту 14-6 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і тому призначив їй пенсію не з 26 липня 2022 року, а з дати звернення.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов, в якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі з таких підстав. За приписами статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Позивачка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при досягненні 60 річного віку в 2019 році повинна була мала мати страховий стаж не менш 26 років для призначення пенсії. Страховий стаж позивачки становить 22 роки 0 місяців та 18 днів.

За приписами статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: […] з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

Згідно із Законом України від 20.03.2023 №2981-ІХ «Про внесення зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо призначення пенсії особам, які проживають на тимчасово окупованій території або на території, на якій ведуться бойові дії» умовами для призначення пенсії є звернення за призначенням пенсії в період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування; строк звернення за призначенням пенсії, передбачений частиною 1 статті 45 вказаного Закону, не сплив станом на 24 лютого 2022 року; звернення осіб, які проживають/проживали на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України.

Позивачка звернулася із заявою від 09 жовтня 2023 року №11689 щодо призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням №87 від 23 жовтня 2023 року позивачці призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 26 вересня 2023 року.

Право на призначення пенсії з 25 липня 2022 року на підставі Закону України від 20.03.2023 №2981-ІХ «Про внесення зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо призначення пенсії особам, які проживають на тимчасово окупованій території або на території, на якій ведуться бойові дії» відсутнє, оскільки для позивачки строк звернення за призначенням пенсії, передбачений частиною 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в 60 років), сплив станом на 24.02.2022. Оскільки на 24.02.2022 вік позивачки становив 62 роки, відсутні підстави для перегляду дати права по нормах Закону України від 20.03.2023 №2981-ІХ «Про внесення зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо призначення пенсії особам, які проживають на тимчасово окупованій території або на території, на якій ведуться бойові дії».

12 лютого 2024 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), позивачці відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

12 лютого 2024 року у відповідача витребувані докази.

Дослідивши письмові заяви по суті спору, докази надані учасниками справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та проживала за адресою місяця реєстрації: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України НОМЕР_1 .

22 вересня 2023 року ОСОБА_1 видана довідка №3010- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за фактичною адресою проживання: АДРЕСА_2 .

26 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком.

23 жовтня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві рішенням №87 призначило ОСОБА_1 пенсію за віком з 26 вересня 2023 року.

Сторонами визнається і не оспорюється та обставина, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 22 роки 0 місяців 18 днів, в яких 12 років 10 місяців 18 днів набутий до 01 січня 2004 року, стаж після 01 січня 2004 року становить 9 років 2 місяці 0 днів.

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Україна є […] правова держава (стаття 1 Конституції України) .

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України).

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (стаття 46 Конституції України).

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

До спірних правовідносини застосовуються положення Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закону №1058-ІV).

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

[…]

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

[…].

Згідно з частиною 2 статті 26 Закону №1058-ІV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу:

[…]

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років;

[…].

Частиною 1 стаття 45 Закону №1058-ІV встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

15 квітня 2023 року набув чинності Закон України від 20 березня 2023 року №2981-ІХ «Про внесення зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо призначення пенсії особам, які проживають на тимчасово окупованій території або на території, на якій ведуться бойові дії» яким пункт 14-6 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV було доповнено підпунктом 14-6.2 такого змісту:

«14-6.2 Тимчасово, у період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, для осіб, які проживають/проживали на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, у разі якщо звернення за призначенням пенсії відбулося в період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, за умови що передбачений частиною першою статті 45 цього Закону строк звернення за призначенням відповідної пенсії не сплив станом на 24 лютого 2022 року, пенсія призначається:

за віком - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку;

по інвалідності - з дня встановлення інвалідності;

у зв`язку з втратою годувальника - з дня, що настає за днем смерті годувальника;

за вислугу років - з дня, наступного за днем звільнення з роботи, яка дає право на таку пенсію, але не раніше 24 лютого 2022 року.

[…]

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, та тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України формується у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Термін «тимчасово окупована Російською Федерацією територія України» для цілей цього підпункту вживається у значенні, наведеному в Законі України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Указом Президента України №54/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. У зв`язку із продовженням збройної агресії Російської Федерації воєнний час триває до тепер.

Аналіз наведених положень законодавства в контексті даного спору дозволяє суду зробити такі висновки.

По-перше, право на призначення пенсії виникає у особи, яка одночасно відповідає двом умовам: досягла пенсійного віку і має страховий стаж, які визначені Закону №1058-ІV.

Починаючи з 1 січня 2018 року у разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною 1 статті 26 Закону №1058-ІV, в період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року особа має право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років за наявності у неї страхового стажу від 19 до 29 років.

По-друге, за правилом, визначеним пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону №1058-ІV, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, тобто особі наданий тримісячний строк на звернення за призначенням пенсії, який обчислюється з дня досягнення пенсійного віку.

По-третє, підпунктом 14-6.2 пункту 14-6 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV продовжений строк на звернення за призначенням пенсії особам, які проживають/проживали на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, у разі якщо вони звернулися за призначенням пенсії в період дії воєнного стану в Україні за умови що передбачений частиною 1 статті 45 цього Закону строк звернення за призначенням відповідної пенсії не сплив станом на 24 лютого 2022 року.

Це означає, що якщо станом на 24 лютого 2022 року не сплинув тримісячний строк на звернення за призначенням пенсії з дня досягнення особою пенсійного віку, така особа має право на призначення пенсії за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо заява про призначення пенсії буде подана в період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування.

За наслідками судового розгляду суд встановив, що позивачка, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , має страховий стаж 22 роки 0 місяців 18 днів, що є меншим ніж стаж, визначений частиною 1 статті 26 Закону №1058-ІV, подала заяву про призначення пенсії 26 вересня 2023 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року у разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною 1 статті 26 Закону №1058-ІV, в період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року особа має право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років за наявності у неї страхового стажу від 19 до 29 років.

За наявності страхового стажу 22 роки 0 місяців 18 днів, позивачка набула право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років, тобто з 26 липня 2022 року.

Тримісячний строк для звернення позивачки за пенсією почав перебіг з 25 липня 2022 року.

Таким чином, підпункт 14-6.2 пункту 14-6 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV не може бути застосований при призначенні пенсії позивачці, оскільки остання досягла пенсійного віку в 63 роки після 24 лютого 2022 року, а перебіг тримісячного строку для її звернення за пенсією почався з 25 липня 2022 року.

Суд погоджується з аргументами відповідача про те, що пенсію за віком позивачці слід призначити з 26 вересня 2023 року, тобто з дня, що настав за днем досягнення пенсійного віку, оскільки звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення позивачкою пенсійного віку в 63 роки.

Отже, для призначення позивачці пенсії за віком з 26 липня 2022 року відсутні правові підстави, у зв`язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За приписами статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню повністю.

Решта доводів сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п. 29).

12 лютого 2024 року суд відстрочив ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з частиною 2 статті 133 КАС України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, а судові витрати позивачкою не оплачені, витрати по сплаті судового збору слід покласти на позивачку (стаття 139 КАС України).

За приписами статті 4 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Статтею 7 Закону України від 9 листопада 2023 року №3460-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлений у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня для працездатних осіб - 3028,00 гривень.

Адміністративний позов поданий в електронній формі і містить вимогу немайнового характеру, а тому з позивачки слід стягнути на користь спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 968,96 гривень ((3028,00*0,4)*0,8).

Керуючись статтями 2, 3-10, 20, 22, 25, 72-77, 90, 132, 139, 143, 215, 241-246, 250, 251, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса згідно з довідкою ВПО: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , тел. НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, , e-mail: ) про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №87 від 23 жовтня 2023 року в частині призначення пенсії за віком з 26 вересня 2023 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити пенсію за віком з 26 липня 2022 року, відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Повний текст рішення складений 12 березня 2024 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя А.І. Циганенко