Справа № 605/585/23
Суддя: Горуц Р. О.
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 605/585/23
РІШЕННЯ

Іменем України

"13" березня 2024 р. Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі :

головуючого судді Горуц Р.О.

за участю:

секретаря судового засідання Костенюк М.Я.

представника позивача Репеха Б.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Підгайці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА№1112461 від 17 грудня 2023 року.

В судове засідання позивач не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Причин неявки суду не повідомив.

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що на відеозаписі видно, що водій був пристебнутий, але на нього всеодно було накладено адміністративне стягнення. Вказує, що ОСОБА_1 було зупинено безпідставно в порушення вимог статті 35 Закону України «Про Національну поліцію». Відеофіксація правопорушення не здійснювалась. Копія оскаржуваної постанови йому не вручалась. З огляду на вищезазначене, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Подав до суду відзив, в якому позов не визнає та з підстав викладених у відзиві просить суд у задоволенні позову відмовити. Просить справу розглядати у його відсутності.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивач в позовній заяві, зазначає, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА№1112461 від 17 грудня 2023 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., у зв`язку з тим, що він, як водій транспортного засобу, не був пристебнутий ременем безпеки.

Вказує, що правопорушення не вчиняв, причина зупинки була формальна з метою безпідставного притягнення його до адміністративної відповідальності. Пояснив, що керував транспортним засобом із пристебнутим ременем, а відстебнув його вже після зупинки транспортного засобу та після вимоги працівника поліції надати документи для перевірки та вийти з автомобіля.

З огляду на вищевказане, просить суд скасувати вищевказану постанову у зв`язку із неправильним фіксуванням обставин.

Відповідач у відзиві, позов не визнає з наступних підстав.

Вважає, що оскаржувана постанова є правомірною, а також такою, що не підлягає скасуванню, оскільки працівник поліції зупинивши транспортний засіб підійшов до транспортного засобу, представився водію, проінформував його про порушення ПДР та попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення поліцейським роз`яснено позивачу його права передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. При винесенні постанови позивач не висловлював будь-яких заперечень стосовно притягнення його до адміністративної відповідальності, а також не бажав скористатись своїми правами, визначеними ст.268 КУпАП, зокрема правом заявляти клопотання, давати пояснення та подавати докази. На підтвердження своїх тверджень додає до відзиву відеозаписи, які розміщено на DVD-R диску.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, слід відмовити із наступних підстав.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА№1112461 від 17 грудня 2023 року, у вищевказаний день близько 11 год. 34 хв. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Skoda Octavia» державний номерний знак « НОМЕР_1 », який обладнаний засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3 ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ч.5 ст.121 КУпАП.

Твердження представника позивача про те, що ОСОБА_1 такого правопорушення не вчиняв, відеофіксації правопорушення немає, а також, що останньому не було вручено копію оскаржуваної постанови, спростовуються відеозаписами, які подано відповідачем до відзиву.

Зокрема на відеозаписі з відеореєстратора патрульного автомобіля видно, що ОСОБА_1 керував вищевказаним транспортним засобом та на 00:53 секунді чітко видно, що при цьому не користується ременем пасивної безпеки. Окрім цього, після його зупинки та пред`явлення поліцейським відеодоказу його правопорушення, ОСОБА_1 свою вину визнав. Також, на відеозаписі з портативного відеореєстратора чітко видно, що працівник поліції передає ОСОБА_1 оскаржувану постанову.

Враховуючи вищенаведене, позивачем на підтвердження своїх тверджень, які викладені в позовній заяві не додано будь-яких належних та допустимих доказів, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно відбуватись у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно із ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху - ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

За змістом п.2.3В ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Згідно ч.5 ст.121 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про те, що інспектор, виносячи оскаржувану постанову, діяв в межах своїх повноважень, з дотриманням вимог чинного законодавства, що встановлено в судовому засіданні, а тому у задоволенні позову ОСОБА_1 , слід відмовити.

Питання щодо розподілу судових витрат між сторонам суд вирішує згідно ст.ст. 139, 143 КАС України та, оскільки у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі, судовий збір на користь позивача стягненню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 5, 6, 9, 77, 139, 143, 241-246, 286 КАС України, ст. ст.251, 252, 268, 278, 280, 283, 287, 288 КУпАП України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, місцезнаходження: 46001, м.Тернопіль, вул. Валова,11, .

Головуючий: Р. О. Горуц