Справа № 308/2223/24
Суддя: Логойда І. В.
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/2223/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючої судді Логойди І.В., за участі секретаря судового засідання Цмур В.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Розман Сергій Юрійович, до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, в особі відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Розман С.Ю., звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, в особі відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позовну заяву представник позивача мотивує тим, що постановою інспектора відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції Свиди В.А. від 15.11.2023 серії ЕАТ № 8147239 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, та на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн. У даній постанові зазначено, що 15.11.2023 о 18 год. 05 хв. в с. Сторожниця на вул. Канальна, 46, в темну пору доби не освітлювався задній номерний знак, чим порушив п. 2.9 «в» ПДР керування водієм транспортним засобом з номерним знаком, повернутим чи неосвітленим.

Вважає, що така постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Представник позивача зауважує, що поліцейський не вчинив дій, визначених вимогами приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. ч. 2, 3 ст. 7, ст. 279 КУпАП. Так, серед іншого, позивач заявляв клопотання про те, що бажає скористатися правовою допомогою адвоката. Однак, поліцейським не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. Поліцейський повинен був відкласти розгляд справи про адміністративне правопорушення, забезпечивши можливість реалізації позивачем своїх конституційних прав на користування правової допомогою. Натомість поліцейський відразу виніс оскаржувану позивачем постанову про накладення на нього адміністративного стягнення. У порушення вимог процесуального закону поліцейський не виконав вказаних завдань та грубо порушив конституційні права позивача, що зумовлює скасування прийнятої ним постанови. Вказує, що у відповідача відсутні належні докази вчинення позивачем порушення ПДР. Зазначене підтверджується відсутністю в оскаржуваній постанові інформації про будь-які докази, які б могли додаватися до цієї постанови. Отже, на думку представника позивача, висновок поліцейського про допущене порушення ПДР не відповідає дійсності, у зв`язку з чим поліцейський порушив приписи ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній послідовності з законом. Відтак, як зазначає представник позивача, слід визнати, що позивач не порушував жодних правил дорожнього руху, а тому у його діях відсутній склад інкримінованого правопорушення, що у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП має наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного, представник позивача просить суд визнати протиправною і скасувати постанову інспектора відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНН в Закарпатській області капітана поліції Свиди В.А. від 15.11.2023 серії ЕАТ № 8147239 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.02.2024 поновлено строк на оскарження постанови та подання позовної заяви. Прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі за вказаним позовом. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

27.02.2022 від представника відповідача до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позов, згідно з яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача у відзиві зазначив, що ГУНП в Закарпатській області не визнає позов ОСОБА_1 в повному обсязі з тих підстав, що дані правопорушення поліцейським було зафіксовано за допомогою портативних технічних приладів, як це передбачено згідно з наказом МВС від 18.12.2018 № 1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, зберігання та видачі відеозаписів». Відеодоказом з нагрудної камери поліцейського підтверджується і не заперечується самим позивачем, що номерний знак на транспортному засобі, яким керував позивач був неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості). Позивач намагався усунути даний недолік на місці, однак, все одно номерний знак на транспортному засобі не освітлювався. Відповідно відеодоказом з нагрудної камери поліцейського підтверджується те, що позивач взагалі не заявляв ніяких клопотань, що бажає скористатися допомогою адвоката, а тому дані твердження позивача у позовній заяві не відповідають дійсності. Крім того, вважає, що немає предмета спору та позивач визнав даний позов, оскільки ОСОБА_1 було в добровільному порядку оплачено штраф згідно з постановою ЕАТ № 8147239 від 15.11.2023. До відзиву на позов представником відповідача через систему «Електронний суд» додано три відеозаписи з портативного відеореєстратора.

Крім того, 27.02.2022 від представника відповідача до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява про залишення позову без розгляду, оскільки позивачем було пропущено встановлений законодавством строк для звернення до суду.

Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому його представник подав до суду заяву, згідно з якою просить розглянути справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 та 8 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з постановою інспектора відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції Свиди В.А. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 8147239 від 15.11.2023 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 1190 грн. за те, що, як зазначено у тексті постанови, 15.11.2023 о 18:05:58 год. в с. Сторожниця, вул. Канальна, 46, керував автомобілем «Renault Master», номерний знак НОМЕР_1 , в темну пору доби з неосвітленим заднім номерним знаком, чим порушив вимоги п. 2.9 «в» керування водієм транспортним засобом з номерним знаком, повернутим чи неосвітленим.

До матеріалів справи додано також постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.01.2024 ВП №73831688, копію квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 30.01.2024 на суму 2779 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся із даним позовом до суду.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, Законом України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30.06.1993.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно зі ст. 14 Закону «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 ПДР).

В розділі 2 ПДР закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.3 «а» ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Пунктом 2.9 «в» ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

В силу ч. 1 ст. 121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм видно, що у випадку керування водієм транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком в темну пору доби, він підлягає адміністративній відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

В силу положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (ст.283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року №1408/27853, передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП у зв`язку з порушенням останнім п. 2.9 «в» ПДР, що виявилося у керуванні транспортним засобом, в якого в темну пору доби був неосвітлений державний номерний знак.

Відповідачем разом із відзивом у встановленому законом порядку надано суду відеозаписи, які досліджено судом. З наявних в матеріалах справи відеозаписів з портативного відеореєстратора видно, що зупинка транспортного засобу позивача здійснена співробітниками поліції в темну пору доби та задній державний номерний знак автомобіля «Renault Master», номерний знак НОМЕР_1 , був непідсвічений, що є порушенням п. 2.9 «в» ПДР, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, що не спростував позивач. Також, із вказаних відеозаписів видно, що позивач не заперечував факту вчинення ним адміністративного правопорушення. Позивач намагався усунути зазначений недолік на місці, однак після того, як йому це не вдалося, сказав працівникові поліції, щоб останній повернув йому водійське посвідчення та писав постанову. Від підпису та отримання постанови позивач відмовився. Зазначені відеозаписи повністю спростовують твердження позивача, викладені ним у позові.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.121-3 КУпАП, підтверджена наявними у справі письмовими доказами, зокрема, і сплатою штрафу згідно з квитанцією від 30.01.2024, та не суперечить дослідженому та наявному в матеріалах справи відеозапису. Разом з тим, посилання позивача про те, що в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відсутні відомості про відеозапис та про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеофіксацію порушень ПДР, не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують факту порушення останнім правил ПДР.

Доводи позивача, що при розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності працівником поліції було порушено його право на правову допомогу спростовується наявними в матеріалах справи відеозаписами, згідно з якими жодних клопотань, зокрема про надання можливості скористатися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги, ОСОБА_1 не заявляв. Дій поліцейських у встановлюваному законом порядку позивач не оскаржував. Також, відмова від ознайомлення з правами згідно з поданою оскаржуваною постановою не свідчить про порушення прав особи, таким не надано належних доказів щодо обмеження відповідачем прав позивача, встановлених ст. 268 КУпАП, а отже, не потребує доведення записом з нагрудної камери поліцейського. Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у справі №537/6068/16-а від 20 серпня 2020 року.

Інших доводів, які стосувалися б порушень під час розгляду та складання постанови та вимагали б підтвердження за допомогою технічного запису, яким здійснено фото або відеозапис, суду не подано, а отже, і відсутні підстави вважати такий неналежним доказом, оскільки такий не вказаний у постанові. При цьому позивач не надав суду доказів у підтвердження своїх доводів та обґрунтувань щодо безпідставності винесеної постанови.

Суд також звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, який у складі Великої Палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

З наведеного вбачається, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені КУпАП, Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами, з дотриманням вимог та норм чинного законодавства, а позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Таким чином, суд приходить до переконання, що вимоги позову не знайшли своє обґрунтування та підтвердження, тому рішення суб`єкта владних повноважень слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Що стосується заяви представника відповідача про залишення позову без розгляду, оскільки позивачем було пропущено встановлений законодавством строк для звернення до суду, суд зазначає, що ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.02.2024 постановлено поновити строк на оскарження постанови та подання позовної заяви з тих підстав, що строк на оскарження постанови пропущений позивачем з поважних причин. Матеріали справи не містять доказів про направлення органом поліції позивачу копії оскаржуваної постанови, яку ним було одержано лише після отримання від органу ДВС постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Частиною 6 ст. 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Виходячи з обґрунтування позивачем поважності причин пропущення встановленого законом строку звернення до суду з адміністративним позовом, зазначеного у його заяві про поновлення строку звернення до суду, яку викладено у позові, на час відкриття провадження та на час ухвалення рішення у справі доводи позивача про поважність причин пропуску звернення до суду є обґрунтованими, нових доказів суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Керуючись ст. ст. 2, 9, 76, 77, 90, 241-246, 255, 262, 271, 272, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Розман Сергій Юрійович, до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, в особі відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, , місцезнаходження: вул. Ф. Ракоці, 13, м. Ужгород, Закарпатська область, в особі відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, місцезнаходження: вул. Головна, 55, с. Оноківці, Ужгородський район, Закарпатська область.

Дата складення повного рішення суду 14 березня 2024 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В. Логойда