Справа № 932/10417/23
Суддя: Овчиннікова О. С.
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/932/306/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Овчиннікової О.С.,

при секретарі Білій Т.П.,

за участю представника позивача Ярохович Т.А., за участю представника відповідача Алдушина М.М. ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання представника позивача Ярохович Тетяни Анатоліївни про недолучення відзиву разом з доказами відповідача до матеріалів справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, третя особа Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії 1ДІ № 00384053 від 24.07.2023 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 в розмірі 360 грн., закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні до початку розгляду справи по суті представником позивача заявлено клопотання про недолучення відзиву разом з доказами до матеріалів справи в зв`язку з пропуском 15-денного строку подання відзиву, передбаченого ч.5 ст. 162 КАС України.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували з огляду на те, що ухвалу суду про відкриття провадження від 14.12.2023 року відповідач отримав в особистий кабінет Електронного суду 15.12.2023 року, проте адміністративний позов з додатками були відсутні в ЄСІТС. Фактично адміністративний позов з додатками було отримано особисто представником в суді 04.01.2024 року, 18.01.2024 року відзив було направлено суду та позивачеві, отже строк не був пропущений.

Третя особа, належним чином повідомлена, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань не подала.

Суд, вислухавши позиції представників сторін, дослідивши матеріали адмінстративної справи, дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 5 ст. 162 КАС України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

Частинами 1, 2, 4, 5,9 ст. 79 КАС України визначено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від її волі.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надаються або надсилаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 44 КАС України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Приймаючи до уваги, що матеріали адміністративного позову були подані не через систему «Електронний суд» в паперовому вигляді, отримані представником відповідача 04.01.2024 року, про що в матеріалах справи є розписка, відзив разом з додатками та клопотанням про наступне долучення відповіді на запит були отримані судом 19.01.2024 року, перше судове засіданні по справі призначено на 12.03.2024 року, позивачем до першого судового засіданні були отримані відзив з додатками, клопотання про долучення доказів, позивач мав можливість своєчасно ознайомитися з зазначеними документами, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання представника позивача.

При цьому суд приймає до уваги позицію Верховного Суду щодо виключення можливості надмірного формалізму при застосуванні процесуальних норм.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20 (провадження № 61-15126св21), зроблено висновок, що: «при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи. Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160, 161, 171, 257, 260, 261, 286 КАС УкраїниКАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника позивача Ярохович Тетяни Анатоліївни про недолучення відзиву разом з доказами відповідача до матеріалів справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, третя особа Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

В повному обсязі ухвалу складено 12.03.2024 року.

Суддя О.С. Овчиннікова