Справа № 420/7042/24
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7042/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Генерала Петрова, 1, м. Одеса, 65000) про визнання протиправною та скасування бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

/

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов (а.с.30-33) ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у якому позивач просить суд: - визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неповернення йому грошових коштів у сумі 25965,74 грн, стягнутих на підставі постанови заступника начальника Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 19.08.2021 ВП№53278508 про стягнення виконавчого збору в сумі 25696,74 грн, яка визнана судом протиправною і скасована; - зобов`язати відповідача повернути йому грошових коштів у сумі 25965,74 грн, стягнутих на підставі постанови заступника начальника Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 19.08.2021 ВП №53278508 про стягнення виконавчого збору в сумі 25696,74 грн, яка визнана рішенням суду протиправною та скасована.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в ході виконавчого провадження ВП №66582635, відкритого на виконання постанови від 19.08.2021 ВП №53278508 про стягнення виконавчого збору, 19.09.2023 року з його банківської картки стягнуто на користь держави виконавчий збір в розмірі 25965,74 грн.

Однак, не погоджуючись із постановою про стягнення виконавчого збору, звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом. Рішенням суду від 04.12.2023 року у справі №420/25148/23, яке набрало законної сили 04.01.2024 року позов задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову ВП №53278508 від 19.08.2021 року про стягнення виконавчого збору.

Позивач зазначив, що 14.02.2024 звернувся до відповідача із заявою про повернення йому грошових коштів у сумі 25965,74 грн, стягнутих на підставі скасованої судом постанови ВП №53278508 від 19.08.2021 року. Проте за результатами розгляду заяви, відмовлено у поверненні грошових коштів.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо неповернення стягнутих грошових коштів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 05.03.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст.ст.268-273 КАС України щодо розгляду термінових справ (а.с.11).

Ухвала суду від 05.03.2024 року доставлена в електронний кабінет відповідача 07.03.2024 року (а.с.16). Відповідач в установлений в ухвалі строк відзив на позов до суду не надав.

Оскільки всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, на підставі ч.9 ст.205, ч.4 ст.229 КАС України справа розглянута у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24.02.2015 у справі №520/12395/14-ц, яке набрало законної сили 28.03.2015, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість за Кредитним договором №090/197/2КР/А-13 від 04.10.2013 року у загальному розмірі 321726,59 грн - заборгованість по кредиту строкова; 9667,03 грн - заборгованість по кредиту прострочена; 4746,70 грн - заборгованість по процентам поточна; 18282,88 грн - заборгованість по процентам прострочена. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» судові витрати у розмірі 3544,23 грн.

03.04.2015 року Малиновським районним судом м. Одеси виданий стягувачу виконавчий лист по справі №520/12395/14-ц.

На примусовому виконані у Другому Київському ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) перебувало виконавче провадження №53278508 від 19.08.2021 року з виконання виконавчого листа, яке у зв`язку з поданням стягувачем заяви про повернення виконавчого документа завершено на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Під час завершення 19.08.2021 року виконавчого провадження №53278508 заступником начальника Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) прийнято постанову ВП №53278508 про стягнення з боржника виконавчого збору на суму 25696,74 грн, яку виведено в окреме виконавче провадження, та на підставі чого 19.08.2021 у відділі відкрито виконавче провадження №66582635.

Виконавчий лист 520/12395/14-ц, виданий 03.04.2015 Малиновським районним судом м. Одеси, черговий раз був пред`явлений та перебував на виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича за номером АСВП70281441.

В ході виконавчого провадження АСВП70281441 вимоги виконавчого документа ОСОБА_1 виконано в повному обсязі. Заборгованість з рішенням суду, основну винагороду приватного виконавця та витрати виконавчого провадження з боржника стягнуто та перераховано в повному обсязі. Ураховуючи викладене та на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження АСВП№70281441 завершене, про що приватним виконавцем 04.09.2023 Щербаковим Ю.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Не погоджуючись з діями державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору ВП №53278508 від 19.08.2021 та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом.

Рішенням суду від 04.12.2023 року у справі №420/25148/23, яке набрало законної сили 04.01.2024 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення виконавчого збору № 53278508 від 19.08.2021.

Скасовуючи постанову про стягнення виконавчого збору, суд по справі №420/25148/23 дійшов висновку, що у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору, в тому розмірі, який визначений у спірній постанові, тому вказана постанова не відповідає вимогам ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» та підлягає скасуванню.

14.02.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення йому грошових коштів у сумі 25965,74 грн, стягнутих на підставі скасованої судом постанови про стягнення виконавчого збору ВП №53278508 від 19.08.2021 року, за результатом розгляду якої листом від 21.02.2024 №6745 відмовлено у поверненні стягнутого виконавчого збору, оскільки виконавче провадження завершено у зв`язку з фактичним виконанням на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», а не скасуванням рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ згідно п.5 ч.1 ст.39 Закону.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо неповернення йому стягнутого виконавчого збору, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Таким чином, сутність спірних правовідносин полягає не в оцінці прийнятих постанов, а в оцінці того, чи наявні підстави для повернення вже стягнутих сум виконавчого збору з позивача.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VІІІ (далі Закон №1404-VІІІ).

Згідно з ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, відкриття виконавчого провадження свідчить про примусове виконання рішення суду, оскільки боржник його добровільно не виконав.

Відповідно до ст.2 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VІІІ).

Також примусовому виконанню підлягають постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору (п.5 ч.1 ст.3 Закону №1404-VІІІ).

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст.27 цього Закону (ч.5 ст.26 Закону №1404-VІІІ).

Згідно ч.1-3 ст.27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Також виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (ч.9 ст.27 Закону №1404-VIII).

Таким чином, виконавчий збір стягується за примусове виконання рішення суду, початком якого є відкриття виконавчого провадження у справі.

Водночас, у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню (ч.7 ст.27 Закону №1404-VIII).

Судом встановлено, що державним виконавцем під час завершення виконавчого провадження №53278508 прийнято постанову ВП №53278508 від 19.08.2021 року про стягнення з боржника виконавчого збору на суму 25696,74 грн, яку виведено в окреме виконавче провадження, та на підставі чого 19.08.2021 у відділі відкрито виконавче провадження №66582635.

ВП №66582635 про стягнення з боржника виконавчого збору 02.10.2023 року закінчено на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону №1404-VIII, у зв`язку із повним фактичним виконанням рішення суду.

Отже, виконавче провадження закінчено у зв`язку із сплатою стягувачем усіх визначених сум, а не у зв`язку із скасуванням рішення.

Однак в подальшому, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.12.2023 року у справі №420/25148/23, яке набрало законної сили 04.01.2024 року, визнано протиправною та скасовано постанову про стягнення виконавчого збору №53278508 від 19.08.2021 року.

Суд у справі №420/25148/23 дійшов висновку, що у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору, в тому розмірі, який визначений у спірній постанові, отже постанова ВП №53278508 від 19.08.2021 року не відповідає вимогам ст.27 Закону №1404-VIII та підлягає скасуванню.

В ході виконання виконавчого провадження №53278508 з боржника на депозитний рахунок відділу стягнуто кошти для погашення суми боргу зі сплати виконавчого збору, що підтверджується листом від 21.02.2023 року №6745.

По справі №420/25148/23 суд не вирішував питання про повернення вже стягнутих з позивача сум виконавчого збору, а лише констатував про порушення прав позивача у контексті протиправності оскаржуваної постанови ВП №53278508 від 19.08.2021 року.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи те, що постанова про стягнення виконавчого збору №53278508 від 19.08.2021 року визнана протиправною та скасована у судовому порядку, суд вважає, що кошти, які стягнуті з позивача в рамках її реалізації, підлягають поверненню.

Відповідач здійснює свою діяльність як суб`єкт владних повноважень, а отже його діяльність має характеризуватись певною послідовністю та передбачуваністю, що зокрема слідує з принципу належного урядування.

Зміст принципу належного урядування передбачає, що державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права; потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків; ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися коштом осіб, яких вони стосуються (Рішення ЄСПЛ у Справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 року).

Суд дійшов висновку, що підхід відповідача, обраний ним при наданні відповіді листом від 21.02.2024 №6745, суперечить принципу належного урядування та в цілому верховенства права, однієї з складових якого є послідовність та прогнозованість.

Також суд вважає, що незважаючи на те, що в судовому порядку по справі №420/25148/23 не було визначено зобов`язання відповідача повернути стягнуті з позивача кошти, відповідач не позбавлений власного адміністративного розсуду.

Відповідно до ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд вважає, що бездіяльність, за якої рішення визнане протиправним та скасоване, а стягнуті на його підставі кошти суб`єктом владних повноважень не повертаються, не відповідає критерію обґрунтованості, оскільки допускається без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до 2 ст.77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач не надав відзив на позов. Суд в силу приписів ч.4 ст.159 КАС України неподання відповідачем відзиву на позов без поважних причин кваліфікує як визнання позову.

З урахуванням встановлених фактів суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом: визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у поверненні стягнутої на виконання скасованої постанови ВП №53278508 від 19.08.2021 року суми виконавчого збору у розмірі 25696,74 грн; зобов`язання відповідача повернути позивачу стягнуту на виконання скасованої постанови ВП №53278508 від 19.08.2021 року суму виконавчого збору у розмірі 25696,74 грн.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачем сплачено судовий збір за подання даного позову у розмірі 1211,20 грн, суд вважає необхідним стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача суму сплаченого судового збору 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 139, 262, 241-246, 287 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративного позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Генерала Петрова, 1, м. Одеса, 65000, ) про визнання протиправною та скасування бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати протиправними дій Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо відмови ОСОБА_1 у поверненні стягнутої на виконання скасованої постанови ВП №53278508 від 19.08.2021 року суми виконавчого збору у розмірі 25696,74 грн.

Зобов`язати Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повернути ОСОБА_1 стягнуту на виконання скасованої постанови ВП №53278508 від 19.08.2021 року суму виконавчого збору у розмірі 25696,74 грн.

Стягнути з Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Е.В. Катаєва