Справа № 420/12733/23
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/12733/23

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

31.08.2023 року;

Суддя І інстанції: Стефанов С.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не поновлення виплати пенсії за віком на визначений пенсіонером банківський рахунок;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати розмір та виплатити пенсію з 07.10.2009 року по 01.03.2014 року, з компенсацією втрати частини доходу, поновити виплату пенсії за віком з дати припинення та виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою, поданою представником.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачка є громадянкою України, в 1997 року виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, у зв`язку із чим їй було припинено виплату пенсії за віком.

У поновленні виплати пенсії Управління позивачці відмовило та вона була вимушена звертатись за захистом своїх прав в судовому порядку. На виконання судового рішення в іншій справі Управління поновило виплату пенсії позивачці та здійснювало нарахування пенсії на банківський рахунок, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк».

Починаючи з 2020 року, позивачка неодноразово зверталась в Управління із заявами про одержання відомостей про розмір і порядок нарахування пенсії. В результаті одержаних відповідей з`ясовано, що пенсія не нараховується з 2019 року, оскільки позивачка особисто не зверталась за виплатою пенсії на відповідний банківський рахунок.

У зв`язку із чим, позивачка в 2023 року повторно звернулась в Управління із заявою про перерахування пенсії на відповідний банківський рахунок. Однак, Управління протиправною посилається на те, що із відповідною заявою позивачці слід звернутись особисто.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Суд визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 на визначений пенсіонером банківський рахунок.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати розмір та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 07.10.2009 року по 01.03.2014 року з компенсацією втрати частини доходу та виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником.

Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1073,6 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до застосованих судом правових норм право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом. З ухваленням Конституційним Судом України рішення у справі №25-рп/2009, з 07 жовтня 2009 року виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень Закону №1058-ІV.

Суд першої інстанції визначив, що із цього часу орган Пенсійного фонду має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, а нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Суд першої інстанції визнав необґрунтованими доводи Управління про те, що із заявою про перерахування пенсії на визначений банківський рахунок позивачці слід звернутись особисто, адже під «особистим зверненням пенсіонера», про що йде мова у пункті 10 Порядку №1596, необхідно розуміти особисте підписання пенсіонером заяви про виплату пенсії, а не фізичне переміщення цієї особистої заяви пенсіонером до відповідача. Отже, доводи відповідача про те, що особисто підписана заява пенсіонера та надання паспорту, або іншого документу, що засвідчує особу може бути передана в пенсійний фонд тільки особисто не просто звужує конституційне право на звернення за допомогою через уповноваженого представника відповідно до Закону України «Про звернення громадян», а й взагалі унеможливлює право пенсіонера, який проживає за кордоном, на отримання пенсії.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, наголошуючи на порушенні судом норм матеріального та процесуального права, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням законодавства, що регулює спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково залишено поза увагою те, що для виплати перерахованої пенсії позивачці слід особисто звернутись в територіальний орган пенсійного фонду із відповідною заявою, підтвердивши відповідним документом свою особу.

При цьому, судом першої інстанції необґрунтовано залишено поза увагою те, що частина позовних вимог про поновлення виплати пенсії позивачці є вирішеною в іншій адміністративній справі та ці вимоги, без підтвердження поважних причин, заявлені поза межами установленого строку.

Також, апелянт зауважує на тому, що під час здійснення розподілу судових витрат, судом першої інстанції проігноровано заборону використання коштів Пенсійного фонду на непередбачені законодавством про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування цілі.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 у визначений апеляційним судом строк не надійшов.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, в 1997 року виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, у зв`язку із чим їй було припинено виплату пенсії за віком.

Бездіяльність органу пенсійного фонду щодо поновлення виплати пенсії за віком позивачка оскаржувала в судовому порядку та просила суд зобов`язати Управління поновити їй виплату пенсії за віком з 01.08.2011 року в розмірах відповідно до чинного законодавства.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2015 року по справі №520/11380/14-а визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси щодо не поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 03.03.2014 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 01.08.2011 року по 02.03.2014 року залишено без розгляду.

Як зазначає позивачка та не заперечується відповідачем, виплата пенсії здійснювалась на банківський рахунок в АТ КБ «ПриватБанк» та з 01.12.2019 року виплату пенсії позивачці припинено.

Також, як свідчать обставини справи, в липні 2021 року позивачка зверталась до Одеського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просила:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо припинення виплати пенсії;

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не поновлення виплати пенсії за заявою від 26.03.2021 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати розмір та виплатити пенсію з 07.10.2009 року по 01.03.2014 року, поновити виплати з дати припинення та виплачувати на визначений пенсіонером банківський рахунок відкритий в АТ КБ «ПриватБанк».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2021 року, яке набрало законної сили в адміністративній справі №420/13043/21, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не розгляду по суті заяви представника ОСОБА_1 від 26.03.2021 року про поновлення виплати їй пенсії.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути у встановленому законодавством порядку по суті заяву про поновлення виплати та перерахунок пенсії ОСОБА_1 від 26.03.2021 року з урахуванням висновків, що наведені у рішенні суду.

В іншій частині вимог позову суд відмовив.

Також, 03.12.2021 року позивачка, через відділення банку, подала Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області заяву, в якій просила перераховувати належні їй суми пенсії (грошової допомоги, іншої грошової виплати) на її поточний рахунок, починаючи із 01.01.2022 року.

У листі від 18.02.2022 року №3774-2809/Г-02/8-1500/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило позивачку про те, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2021 року по справі №420/13043/21 їй поновлено нарахування пенсії за заявою від 26.03.2021 року.

Розмір пенсії обчислено при страховому стажі 32 роки (стаж враховано по 05.01.1994 року), без заробітної плати, та станом на 01.12.2021 становить 2700 грн.

Оскільки в зазначеному рішенні суду не зазначено спосіб виплати пенсії, пенсія виплачується згідно норм чинного законодавства. У зв`язку із чим, Управління роз`яснило, що відповідно до пунктом 10 Порядку №1596 заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка подається особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеними у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України.

Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України або органом соціального захисту через установи уповноваженого банку за умови проведення ідентифікації особи.

Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку.

Враховуючи викладене, Управління повідомило, що для виплати пенсії позивачці необхідно особисто надати заяву з реквізитами банківської установи, яка долучена до звернення, або зазначена заява приймається органом Пенсійного фонду від установи уповноваженого банку, за умови ідентифікації представником уповноваженого банку клієнта.

Аналогічні роз`яснення щодо можливості переведення виплати пенсії через банківську установу після особистого звернення позивачки до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру) та надання оригіналу заяви про виплату пенсії через банківську установу, долученої до звернення, надано Управлінням у листах від 04.05.2022 року №7766-5946/Г-02/8-1500/22, від 07.04.2023 року №7846-7043/Г-02/8-1500/23, від 10.05.2023 року №11466-10603/Г-02/8-1500/23.

Таким чином, посилаючись на протиправність бездіяльності Управління щодо виплати поновленої пенсії на банківський рахунок позивачки, остання звернулась до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Судом першої інстанції вірно враховано, що пенсії за віком відповідають ознакам такої категорії як власність, а тому не залежать від місця проживання особи пенсіонера, а її протиправне позбавлення створює порушення гарантій, передбачених частиною 4 статті 41 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Поряд з цим, порядок нарахування та виплати пенсії встановлені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно із частинами 3, 4 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.

У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Статтями 49, 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV визначалось, що виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачене міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого дана Верховною Радою України. У разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, виплачується за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 року №25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Також, згідно із частиною 2 статті 49 Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому статтею 46 цього Закону.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом. З 07 жовтня 2009 року виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону №1058-ІV. Із цього часу орган Пенсійного фонду має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Водночас відсутність чіткого законодавчого механізму щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, призвело до ситуації, за якої громадяни України були позбавлені можливості отримувати належні їм пенсійні виплати, або створювалися умови за яких пенсіонерам, які проживають за межами України, для отримання належних їм пенсійних виплат необхідно було докласти значних зусиль, зокрема, звертатись до суду.

Слід враховувати, що згідно із пунктами 1.1 - 1.2 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 року №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший; заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання; заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб.

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року №13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за №991/27436.

Заява про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку подається заявником згідно із Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596.

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отриманням пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням), початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів) (абзац 7 пункту 1.8 розділу І Порядку №22-1).

Перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії або поновлення виплати раніше призначеної пенсії, визначений у розділі ІІ Порядку №22-1. Зокрема, пунктом 2.8 розділу ІІ Порядку №22-1 передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Разом з цим, відсутність чіткого законодавчого механізму щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, призвела до ситуації, за якої громадяни України були позбавлені можливості отримувати належні їм пенсійні виплати, або створювалися умови за яких пенсіонерам, які проживають за межами України, для отримання належних їм пенсійних виплат необхідно було докласти значних зусиль, зокрема, звертатись до суду.

Жодне із положень Порядку №22-1 не містить обов`язку пенсіонера звертатись із заявою про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку особисто. Вжитий у пункті 1.2 Порядку №22-1 термін «заявник» дає підстави стверджувати, що таким заявником може бути і представник за довіреністю. Існуючі «загальні» норми Порядку не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, зважаючи на те, що не проведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів.

Очевидним є те, що необхідність приїзду людей похилого віку, які виїхали на постійне проживання за межі України, виключно з метою особистого звернення до Пенсійного органу задля виправлення помилки, допущеної державою, є додатковим тягарем для таких осіб і не сприяє відновленню їх порушеного права. Такий підхід суперечить тезам, покладеним Конституційним Судом України в основу рішення від 07.10.2009 року №25-рп/2009.

Аналогічний правовий висновок сформовано Верховним Судом у постанові від 20.01.2022 року у справі №280/4551/21, який відповідно до частини 5 статті 242 КАС України підлягає врахуванню у цій справі.

В контексті спірних правовідносин, апеляційний суд вважає за необхідне враховувати, що питання (спір) стосовно поновлення позивачці виплати пенсії за віком є вирішеним в адміністративних справах за №520/11380/14-а та №420/13043/21.

Також, у цій адміністративній справі не перевіряється порядок виконання рішень судів, які набрали законної сили, або ж дії/бездіяльність відповідача в порядку судового контролю за виконанням цих рішень.

Апеляційним судом достеменно встановлено, що спірні правовідносини у цій справі виникли з приводу не перерахування позивачці поновленої пенсії на поточний рахунок у банку, починаючи з січня 2022 року.

Вказане підтверджується наявною у матеріалах справи заявою від 03.12.2021 року та відповідними письмовими відповідями (відмовами у задоволенні заяви) Управління у листах від 18.02.2022 року №3774-2809/Г-02/8-1500/23, від 04.05.2022 року №7766-5946/Г-02/8-1500/22, від 07.04.2023 року №7846-7043/Г-02/8-1500/23, від 10.05.2023 року №11466-10603/Г-02/8-1500/23.

Інших спірних питань, у тому числі щодо поновлення виплати пенсії позивачці з 07.10.2009 року по 01.03.2014 року, додатково між учасниками цих правовідносин не виникло.

Зазначене дає колегії суддів також врахувати, що згідно із частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, у тому числі шляхом визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, захисту в адміністративному суді підлягають лише порушені права та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин. При цьому порушення прав має бути реальним, стосуватись індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушення прав та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин виключає правові обставини для вжиття заходів судового захисту та є самостійною підставою для відмови у позові (відповідних повних вимог).

Повертаючись до обставин справи, слід зважати на те, що зверненню із цим позовом не передувала відмова органу пенсійного фонду у поновленні позивачці пенсії з 07.10.2009 року і, як наслідок, нарахуванні і виплаті з цього періоду сум пенсії. У зв`язку із чим, у розумінні вищенаведених норм адміністративного процесуального законодавства відсутні підстави вважати порушеними права та інтереси позивачки, а тому їх задоволенні слід відмовити.

Одночасно знаходять своє обґрунтоване підтвердження доводи позивачка про неправомірність відмови Управління у задоволенні вимог щодо перерахування поновлених сум пенсії на рахунок у банку на підставі поданої у грудні 2021 року заяви.

В цій частині позовних вимог судом першої інстанції правильно враховано, що механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам, у тому числі допомоги на поховання і сум пенсій, грошової допомоги, недоотриманих у зв`язку із смертю одержувача, особам, які мають право на отримання таких виплат, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення місцевих держадміністрацій, виконавчого органу міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат, а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів, шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги, а у разі їх смерті - на поточні рахунки осіб, які мають право на отримання допомоги на поховання та недоотриманої суми пенсії, грошової допомоги, в уповноважених банках, визначений Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року №1596.

Згідно із пунктами 5, 6 Порядку №1596 (в редакції, яка діє на момент виникнення спірних правовідносин) уповноважені банки проводять операції з відкриття поточних рахунків, зарахування сум пенсій та грошової допомоги, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на поточні рахунки і їх виплати відповідно до зобов`язань, визначених додатком до Порядку відбору банків, через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та заробітної плати працівникам бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. № 1231, та укладених договорів, передбачених пунктом 3 цього Порядку.

Одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.

Відповідно до пункту 10 Порядку №1596 (в редакції, яка діє на момент виникнення спірних правовідносин) заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) або заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка (додаток 4) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України.

Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України або органом соціального захисту населення через установи уповноваженого банку.

Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку.

У разі отримання від одержувача заяви про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка орган Пенсійного фонду України або орган соціального захисту населення інформує одержувача про необхідність укладення договору банківського рахунка із зазначеним у заяві уповноваженим банком.

Уповноважений банк може відмовити у відкритті поточного рахунка одержувачу з підстав, визначених законодавством та/або нормативно-правовими актами Національного банку, або у разі надання не в повному обсязі та/або недостовірної інформації чи документів, що містять недостовірну/неправдиву інформацію, та/або будь-яких інших відомостей, необхідних уповноваженому банку для відкриття поточного рахунка згідно з вимогами законодавства та/або нормативно-правових актів Національного банку, про що повідомляє відповідному органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення із зазначенням причин відмови у відкритті рахунка для інформування одержувача або подання відсутньої/уточнювальної інформації, відсутніх відомостей та/або документів.

Позивачка скористалась своїм правом та в грудні 2021 року через установу уповноваженого банку подала органу Пенсійного фонду України заяву про виплату пенсії. При цьому, вказана заява була прийнята банківською установою, пройшла ідентифікацію особи (клієнта) для відкриття рахунку, у зв`язку із чим направлена до виконання територіальному управлінню пенсійного фонду (відповідачу).

Судом першої інстанції вірно зауважено на тому, що доводи Управління про те, що підписана заява особи із представленням паспорту, або іншого документу, що засвідчує особу, може бути передана в пенсійний фонд тільки позивачкою особисто не просто звужує конституційне право на звернення за допомогою через уповноваженого представника відповідно до Закону України «Про звернення громадян», а й взагалі унеможливлює право особи, яка проживає за кордоном, на отримання пенсії.

Також, частиною 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року №2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно із частинами 1, 2 статті 2 Закону України від 19.10.2000 року №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), сума індексації грошових доходів громадян.

Враховуючи викладене у сукупності, оскільки не проведення позивачці виплати поновленої пенсії відбулось внаслідок неправомірних дій Управління, колегія суддів доходить висновку про те, що перерахування за заявою позивачки сум пенсії має відбуватись із одночасною компенсацією втрати частини доходу (пенсії).

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що здійснення судом розподілу судових витрат на користь позивачки шляхом їх відшкодування за рахунок відповідача у повній мірі відповідає положенням частин 1, 2 статті 139 КАС України, а тому доводи апелянта про неправильне застосування судом першої інстанції норм законодавства не знаходять свого обґрунтованого підтвердження.

Враховуючи викладене, оскільки висновки суду першої інстанції не у повній мірі відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та адміністративного процесуального законодавства, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до статті 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у перерахуванні поновленої ОСОБА_1 пенсії на поточний рахунок у банку згідно заяви від 03.12.2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати поновлену ОСОБА_1 пенсію на поточний рахунок у банку згідно заяви від 03.12.2021 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв