Справа № 580/5572/23
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року справа № 580/5572/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення часників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Тайрс до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю Тайрс (далі товариство, позивач) подало позов до Львівської митниці (далі митниця, відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UА209000/2023/100209/1 від 01.05.2023 та картку відмову у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару транспортних засобів комерційного призначення № UА209230/2023/001196 від 01.05.2023.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що у митного органу були відсутні жодні підстави для відмови у митному оформленні товару на підставі поданих у відповідності до частини 2 статті 53 Митного кодексу України товариством документів та для витребування додаткових документів, перелік яких наведений в частині 3 статті 53 Митного кодексу України, оскільки наданими документами повністю підтверджується і числове значення митної вартості і відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Позивач стверджує, що з аналізу положень Митного кодексу України можна дійти висновку, що заявлення митної вартості здійснюється декларантом самостійно, зокрема шляхом подання декларації митної вартості та подання обов`язкових (імперативних) та у передбачених законом випадках додаткових (альтернативних) документів, що підтверджують митну вартість товару. При цьому, подання додаткових документів відбувається на письмову вимогу митного органу лише у випадках, якщо обов`язкові документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, мають ознаки підроблення або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була сплачена чи підлягає сплаті за ці товари.

Також позивач зазначив, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм Митного кодексу України.

Позивач звертає увагу, що відповідач необґрунтовано прийняв рішення про визначення митної вартості товару, оскільки всупереч законодавчо встановлених вимог не підтвердив обґрунтованості сумнівів у достовірності поданих позивачем відомостей про митну вартість товару. Зазначає, що у відповідача були відсутні правові підстави для визначення митної вартості товарів, що імпортуються, не за методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту), оскільки надані, під час митного оформлення, документи, згідно переліку встановленого ч.2 ст.53 Митного кодексу України, не містять розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не містять ознаки підробки та містять всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових Митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ухвалою від 06.07.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

19.07.2023 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представниця відповідача просила в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що згідно контракту 1 від 21.10.20 п. 4.2 оплата здійснюється таким чином: 30% передоплата і 70% після пред`явлення коносаменту. У проформі 23CFUKR-LB001 від 21.12.2022 загальна вартість товару становить 227700 дол. США, умови оплати вказано:100% передоплата, проте до митного оформлення надано платіжне доручення № 9 від 24.01.2023 на суму 40000 тис. дол. Інших платіжних документів не надано. Вартість оплати становить 17,6 % від загальної вартості проформи, тобто умову контракту про оплату 30% не дотримано. Таким чином не можливо впевнитися у достовірності числових даних.

Крім того, вказала, що декларант додатково надав: висновок експерта № 052 від 24.04.2023 побудовано лише на аналізі зовнішнього ринку, а також товар на момент складання висновку знаходився за межами митної території України; прайс та експортну МД. Таким чином, митницею було встановлено неподання документів, визначених ч. 2 ст. 54 МКУ (банківські платіжні документи, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, виписки з бухгалтерської документації); розбіжності в поданих документах. У додатково наданих декларантом документах не усунуто та не роз`яснено виявлені розбіжності, що на думку представниці відповідача є, підставою для відмови у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю, відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України.

Зазначила, що для визначення митної вартості товарів неможливо застосувати методи визначення митної вартості, 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари, не застосовано метод 2б (ст. 60 МКУ) з причини відсутності в митного органу і декларанта інформації про подібні товари; не застосовано методи 2в і 2г з причини відсутності в митного органу необхідних даних для розрахунку. Використано метод 2 ґ). Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД від 13.07.2022 № UА902060/2022/601011 де вартість такого товару становить 3,02 дол.за кг. Коригування не здійснювалося.

Також звернула увагу, що необхідність витребування документів є передусім способом упевнитися в тому, що декларант правильно визначив митну вартість. Щодо Митної декларації, на яку йде посилання в рішенні про коригування митної вартості товару слугувала МД від 13.07.2022 № UА902060/2022/601011 де вартість такого товару становить 3,02 дол. за кг, зазначила, що товар був оформлений митним органом, на момент прийняття рішення про коригування митної вартості посадова особа митниці мала повну інформацію щодо того, що: товар дійсно був увезений до України; митна вартість за відповідною митною декларацією не була в подальшому відкоригована; рішення про коригування митної вартості за даними партіями товарів не приймалися та, відповідно, до суду не оскаржувалися. Отже, зважаючи на викладене, представниця відповідача вважає, що рішення про коригування митної вартості товару від 01.05.2023 № UА209000/2023/100209/1 прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства та не підлягає скасуванню.

28.07.2023 представник позивача подав до суду відповідь на відзив в якій зазначив, що ні з повідомлення, ні з пояснень відповідача у відзиві не вбачається, які саме документи (із обов`язкового переліку, передбачені ч. 2 ст. 53 МКУ) не надав позивач разом із деклараціями, та в чому саме полягає обґрунтований сумнів митного органу у правильності визначення митної вартості товару декларантом, та які конкретні документи, що мають бути надані декларантом дають можливість митному органу пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Зазначив, що перелік документів, надання яких вимагає митний орган, мають загальний (а не конкретний характер). Крім цього таке повідомлення вимога містить в собі вимогу щодо надання тих документів, які вже надані декларантом митному органу, що свідчить саме про формальний характер такого повідомлення та надуманість його підстав та не переслідує легітимну мету щодо здійснення перевірки заявленої митної вартості, оскільки в цьому випадку надані позивачем документи, їх перелік та зміст вочевидь відповідачем ігнорується.

Стосовно зазначених відповідачем підстав для відмови у митному оформленні вказав, що міжнародна поставка товару здійснювалась відповідно до міжнародного контракту № 1 від 21.10.2020 та комерційного інвойсу № 23CFUKR-LB001D від 05.03.2023, складного на підставі проформи 23CFUKR-LB001 від 21.12.2022, відповідно до якої загальна вартість запланованого до поставки товару за становить 227700 дол. США. При цьому, в проформі-інвойсі визначається попередня ціна, попередня кількість та сума товарів, що підлягають постачанню (п. 2.1. Контракту № 1 від 21.10.2020), а остаточна ціна та кількість товару фіксується в комерційному інвойсі (п. 2.4. Контракту № 1 від 21.10.2020). Відтак комерційним інвойсом № 23CFUKR-LB001D від 05.03.2023 передбачалася поставка частини (певного траншу) від всього запланованого в проформі обсягу товару, на загальну вартість (із вартістю фрахту судна та страхування ) 39495,00 доларів США. Вказана сума була повністю сплачена позивачем постачальнику за даним контрактом, що підтверджується платіжним дорученням № 9 від 24.01.2023 на суму 40000 тис. доларів США, яке було надано декларантом відповідачу при декларуванні товару, що свідчить про проведення повного фактичного розрахунку за поставлений товар та виконання умов контракту. Також зазначив, що вказана вартість товару (з урахуванням вартості одиниці товару), його асортименту та номенклатура повністю збігається із даними, зазначеними в проформі 23CFUKR-LB001 від 21.12.2022, на яку посилається відповідач у своєму висновку, а тому інформація, зазначена у таких документах не є суперечливою та такою, що не надає митному органу неможливості впевнитися у достовірності числових даних вказані документи, а навпаки, підтверджує усі числові та кількісні значення вказаної господарської операції, а тому відповідні висновки відповідача вважає безпідставними та необґрунтованими. Крім того, посилання представниці відповідача на МД від 13.07.2022 № UА902060/2022/601011 річної давності вважає недостатнім для здійснення коригування за резервним методом (пп. ґ), оскільки не надає можливості дослідити всі істотні умови такої міжнародної операції (умови поставки, логістика, наявність супутніх витрат, які увійшли до складу товару, характер взаємовідносин сторін, вартість за одиницю такого товару згідно інвойсу тощо). При цьому важливим в цьому випадку є порівняння саме умов комерційних інвойсів тотожних операцій та проформ, специфікацій, які відображують вартість за одиницю аналогічного товару, базису поставки, та місцезнаходження та найменування постачальника.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

21.10.2020 позивач уклав з компанією TIRELINK CO, LTD (КНР) контракт № 1.

Відповідно до вказаного контракту та комерційного інвойсу № 23CFUKR-LB001D від 05.03.2023 ТОВ Тайрс придбало в компанії TIRELINK CO, LTD (КНР):

- шини нові для вантажних автомобілів, а саме: 72 шт. розміром 9.00 R20-16 тип протектора (модель) Н0616 торгової марки ONYX, за ціною 120,00 доларів США за одиницю; 165 шт. розміром 10.00 R20-18 тип протектора (модель) Н0616 торгової марки ONYX, за ціною 135,00 доларів США за одиницю; 46 шт. розміром 12.00 R20-20 тип протектора (модель) Н0616 торгової марки ONYX, за ціною 155,00 доларів США за одиницю. а всього на загальну вартість (із вартістю фрахту судна та страхування ), складало 39495,00 доларів США,.

Умова поставки товару за даним інвойсом згідно міжнародних правил комерційних термінів (Інкотермс-2010) - CIF (Гданськ, Польща), із подальшим транспортуванням в Україну. Вартість фрахту судна - 1400,00 доларів США, страхування 50,00 доларів США.

Всього на загальну вартість товару (із вартістю фрахту судна та страхування), в розмірі 39495,00 доларів США.

14.11.2023 товариство, з метою митного оформлення імпорту в Україну зазначених товарів, до Львівської митниці подало в електронному вигляді митну декларацію № 23UA58U5, в якій була вказана митна вартість автомобільних шин - 39495,00 доларів США.

Разом з декларацією товариство надало копії документів, а саме:

- Пакувальний лист (Packing list) б/н від 05.03.2023;

- Рахунок-проформа (Proforma invoice) 23CFUKR-LB001 від 21.12.2022;

- Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) 23CFUKR-LB001D від 05.03.2023;

- Коносамент (bill of lading) MAEU 225638644 від 09.03.2023;

- Автотранспортна накладна (Road consignment note) від б/н 28.04.2023;

- Рахунок на сплату транспортно-експедиційних послуг № 0140/04/23/SP від 28.04.2023;

- Платіжна інструкція в іноземній валюті № 9 від 24.01.2023;

- Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 14/23 від 28.04.2023;

- Страховий поліс 01132 від 07.03.2023;

- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) б/н від 07.10.2022;

- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № 1 від 21.10.2020;

- Договір про надання послуг № 2402 від 24.02.2023;

- Договір про надання послуг митного брокера № 84-2022 від 08.08.2022;

- Договір (контракт) про перевезення 2302-1 23.02.2023;

- Лист до оплати № 1 26.04.2023;

- Лист (Notification) від 28.04.2023;

- Специфікація 05.03.2023.

За результатами перевірки поданої митної декларації відповідач направив повідомлення від 01.05.2023, в якому зазначалося про необхідність відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України надати декларанту додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На виконання вказаного повідомлення позивач додатково надав документи:

- Прайс-лист від 10.12.2022;

- Висновок про вартісні характеристики товару № 052 від 25.04.2023;

- Заявка б/н від 24.04.2023;

- Заявка на перевезення № 1 від 25.04.2023;

- Копія міжнародної декларації країни виробника № 00017189 від 06.03.2023.

Рішенням № UА209000/2023/100209/2 від 01.05.2023 про коригування митної вартості товарів Львівська митниця відмовила у митному оформленні товару за вказаною митною декларацією з оформленням картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару транспортних засобів комерційного призначення № UА209230/2023/001196 від 01.05.2023.

В обґрунтування вказаного рішення відповідач зазначив, що за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митниця встановила, що згідно контракту 1 від 21.10.2020 п. 4.2 оплата здійснюється таким чином: 30% передоплата і 70% після пред`явлення коносаменту. У проформі 23CFUKR-LB001 від 21.12.2022 загальна вартість товару становить 227700 дол США, умови оплати вказано: 100% передоплата, проте до митного оформлення надано платіжне доручення № 9 від 24.01.2023 на суму 40000 тис. дол. Інших платіжних документів не надано. Вартість оплати становить 17,6 % від загальної вартості проформи, тобто умову контракту про оплату 30% не дотримано. Таким чином не можливо впевнитися у достовірності числових даних. Таким чином митницею було встановлено неподання документів, визначених ч. 2 ст. 54 МК України (банківські платіжні документи, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, виписки з бухгалтерської документації), розбіжності в поданих документах. У додатково наданих декларантом документах не усунуто та не роз`яснено виявлені розбіжності, що на переконання митного органу є підставою для відмови у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю, відповідно до ч. 6 ст. 54 МКУ. Також, відповідач дійшов до висновку, що для визначення митної вартості товарів неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари, не застосовано метод 26 (ст. 60 МКУ) з причини відсутності в митного органу і декларанта інформації про подібні товари; не застосовано методи 2в і 2г з причини відсутності в митного органу необхідних даних для розрахунку. Використано метод 2 ґ). Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД від 13.07.2022 № UА902060/2022/601011 де вартість такого товару становить 3,02 дол за кг. Коригування не здійснювалося.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями про коригування митної вартості та картками відмови у прийнятті митних декларацій, позивач звернувся в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктами 23 та 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі МК України) митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За змістом статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).

Так, частинами 1 - 3 статті 57 (глава 9 розділу ІІІ) МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами 1 - 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (частина 1 статті 64 Резервний метод МК України).

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

За змістом частин 1 - 3 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частини 5 - 6 статті 53 МК України).

Згідно із частинами 1 - 3 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

В той же час частиною 6 зазначеної статті передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу (частина 12 статті 264 МК України).

Для вирішення спору суд врахував правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 11 вересня 2020 року у справі № 820/10288/15 у подібних правовідносинах.

Верховний Суд з аналізу викладених норм зазначив, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Суд також враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15-а у подібних правовідносинах, відповідно до яких наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому, наявність таких обставин повинна бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Суд встановив, що 21.10.2020 позивач уклав з компанією TIRELINK CO, LTD (КНР) контракт № 1. 07.10.2020 сторонами укладено додаткову угоди до Контракту № 1 від 21.10.2020, відповідно до п. 1 якої викладено ст. 12.1 Контракту у редакції, згідно якої строк дії контракту діє до 21.10.2024 за умови, що всі сторони виконали свої зобов`язання. Відповідно до п. 2.1 контракту - попередня ціна, кількість та сума товару кожної поставки за цим контрактом зазначається у проформі-інвойсі. Остаточна ціна, кількість та сума товару вказується в комерційному інвойсі після завантаження в морський контейнер (п. 2.3, п. 2.4 контракту).

На виконання вказаних контракту та додаткової угоди сторони склали проформу-інвойс № 23CFUKR-LB001 від 21.12.2022 на загальну суму 227700,00 доларів США в якій сторонами обумовлено попередню ціну, кількість та суму товару.

В свою чергу остаточну номенклатуру, кількість та суму партії товару сторонами обумовлено у комерційному інвойсі № 23CFUKR-LB001D від 05.03.2023 відповідно до якого ТОВ Тайрс придбало у компанії TIRELINK CO, LTD (КНР): шини нові для вантажних автомобілів, а саме: 72 шт. розміром 9.00 R20-16 тип протектора (модель) Н0616 торгової марки ONYX, за ціною 120,00 доларів США за одиницю; 165 шт. розміром 10.00 R20-18 тип протектора (модель) Н0616 торгової марки ONYX, за ціною 135,00 доларів США за одиницю; 46 шт. розміром 12.00 R20-20 тип протектора (модель) Н0616 торгової марки ONYX, за ціною 155,00 доларів США за одиницю. а всього на загальну вартість (із вартістю фрахту судна та страхування ), складало 39495,00 доларів США. Умова поставки товару за даним інвойсом згідно міжнародних правил комерційних термінів (Інкотермс-2010) - CIF (Гданськ, Польща), із подальшим транспортуванням в Україну. Вартість фрахту судна - 1400,00 доларів США, страхування 50,00 доларів США. Всього на загальну вартість товару (із вартістю фрахту судна та страхування), в розмірі 39495,00 доларів США.

Платіжною інструкцією від 24.01.2023 № 9 на суму 40000,00 дол. США підтверджується оплата позивачем компанії TIRELINK CO, LTD (КНР) коштів за товар згідно комерційного інвойсу № 23CFUKR-LB001D від 05.03.2023 на суму 39495,00 доларів США.

Суд встановив, що позивач разом із поданням декларації митної вартості подав, зокрема: зовнішньоекономічний договір (контракт) № 1 від 21.10.2020 та додаткову угоду б/н від 07.10.2022 до Контракту № 1 від 21.10.2020; проформу-інвойс № 23CFUKR-LB001 від 21.12.2022; Комерційний інвойс (Commercial invoice) 23CFUKR-LB001D від 05.03.2023; платіжну інструкції в іноземній валюті № 9 від 24.01.2023 на суму 40000,00 дол. США; Пакувальний лист (Packing list) б/н від 05.03.2023; Коносамент (bill of lading) MAEU 225638644 від 09.03.2023; Автотранспортну накладну (Road consignment note) б/н від 28.04.2023; рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг № 0140/04/23/SP від 28.04.2023; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 14/23 від 28.04.2023; страховий поліс 01132 від 07.03.2023; Договір про надання послуг № 2402 від 24.02.2023; Договір про надання послуг митного брокера № 84-2022 від 08.08.2022; Договір (контракт) про перевезення 2302-1 23.02.2023.

З аналізу переліку поданих позивачем документів суд доходить висновку, що позивач подав необхідний перелік документів для підтвердження митної вартості поставленого товару, вичерпний перелік яких зазначений у ч.2 ст. 53 МК України. При цьому подані документи не містять розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості. Достовірність вказаних документів обґрунтованих сумнівів у суду не викликає. У матеріалах справи відсутні докази наявності у поданих позивачем для митного оформлення документів ознак підробки, натомість вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар. Відповідач не надав належних та допустимих доказів в обґрунтування обставин, що надані до митної декларації документи позивача є підробленими або містили неправдиву чи неповну інформацію.

В спірному рішенні відповідач зазначив, що згідно контракту 1 від 21.10.2020 п. 4.2 оплата здійснюється таким чином: 30% передоплата і 70% після пред`явлення коносаменту. У проформі 23CFUKR-LB001 від 21.12.2022 загальна вартість товару становить 227700 дол США, умови оплати вказано: 100% передоплата, проте до митного оформлення надано платіжне доручення № 9 від 24.01.2023 на суму 40000 тис. дол. Інших платіжних документів не надано. Вартість оплати становить 17,6 % від загальної вартості проформи, тобто умову контракту про оплату 30% не дотримано. Таким чином не можливо впевнитися у достовірності числових даних.

Надавши оцінку вказаним посиланням відповідача, суд зазначає таке.

Суд встановив, що під час декларування товару декларант подав митному органу проформу інвойс № 23CFUKR-LB001 від 21.12.2022, а також комерційний інвойс № 23CFUKR-LB001D від 05.03.2023, на підставі яких можливо чітко визначити кількісні, якісні та вартісні складники товару, що поставляється за контрактом № 1 від 21.10.2020. Суперечності у вказаних документах відсутні. Як встановив вище суд, інвойс № 23CFUKR-LB001D від 05.03.2023 на суму 39495,00 доларів США, складений на підставі проформи-інвойсу № 23CFUKR-LB001 від 21.12.2022 на загальну суму 227700,00 доларів США, в якій визначалася попередня ціна, кількість та сума товарів, що підлягають постачанню (згідно п. 2.1 Контракту № 1 від 21.10.2020). Водночас, контракт визначає, що остаточна ціна, кількість та сума товару вказується в комерційному інвойсі після завантаження в морський контейнер (п.п. 2.3, 2.4 контракту). Тобто, основним та визначальним документом, який підтверджує поставку товару є комерційний інвойс № 23CFUKR-LB001D від 05.03.2023, який в цьому випадку передбачав поставку частини від обсягу запланованого обсягу товару визначеного за проформою-інвойсом № 23CFUKR-LB001 від 21.12.2022, а тому оплаті за цією поставкою підлягала та частина товару, яка була фактично відвантажена покупцю згідно вказаного комерційного інвойсу, на загальну суму 39495,00 доларів США, а не вся вартість товару, що були зазначені в загальній проформі - інвойсі, на суму 227700 доларів США, як про те помилково зазначає відповідач.

Таким чином, під час декларування товару позивач надав митному органу документи, які підтверджували повну 100% оплату вартості товару, за комерційним інвойсом № 23CFUKR-LB001D від 05.03.2023 на суму 39495,00 доларів США (платіжна інструкція в іноземній валюті № 9 від 24.01.2023).

З урахуванням зазначеного, доводи спірного рішення про недотримання позивачем умов контракту про оплату та щодо неподання документів що підтверджують вартість товару спростовуються наявними матеріалами справи.

За вказаних обставин, висновки відповідача щодо наявності розбіжностей в поданих документах декларантом та неможливості перевірки числових даних щодо умов оплати суд вважає необґрунтованими.

Таким чином, суд доходить висновку, що позивач вірно провів розрахунок митної вартості, надав всі документи, що підтверджують митну вартість, ці документи підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містять відомості щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари. Заявлена позивачем митна вартість товару, визначена за першим методом, підтверджується належними документами, які містять повні та достовірні відомості про митну вартість товару, отже відсутні підстави для застосування другорядних методів визначення митної вартості товару.

Крім того, у постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч. 2 ст. 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Суд встановив, що джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД від 13.07.2022 № UА902060/2022/601011 де вартість такого товару становить 3,02 дол. США за кг.

Однак, спірне рішення про коригування митної вартості товарів не містить порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Відповідач не довів, що вартість товару, яку взято за основу для коригування вартості згідно зі спірним рішенням, визначено з урахуванням індивідуальних ознак (фірми-виробника, якості тощо).

Оскільки відповідач не довів правомірності коригування митної вартості товару позивача, суд дійшов висновку, що спірне рішення є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Суд також враховує інші аргументи сторін, зазначені у заявах по суті справи, однак зауважує, що встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UА209000/2023/100209/1 від 01.05.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару транспортних засобів комерційного призначення № UА209230/2023/001196 від 01.05.2023.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Тайрс витрати зі сплати судового збору в розмірі 5368 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Тайрс (18007, м. Черкаси, вул. Смілянська, 127/11, );

2) відповідач Львівська митниця (79007, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 13.03.2024.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК