Справа № 140/36084/23
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/36084/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 негайно задовольнити рапорт ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби через сімейні обставини згідно п.п. «г» п.2 ч. 4 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 08.05.2022 ОСОБА_1 був мобілізований до лав Збройних Сил України у відповідності до Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року.

10.08.2022 року він був зарахований до військової частини НОМЕР_1 на посаду водія.

У листопаді 2023 року військовослужбовцем ОСОБА_1 на командира Військової частини НОМЕР_1 було подано рапорт про звільнення у зв`язку з сімейними обставинами на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько- консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

До зазначеного рапорту було додано ряд документів зокрема висновок ЛКК №65 від 28.03.2023 та рішення Володимирецького районного суду Рівненської області №556/2033/23 від 18.08.2023 року, згідно якого було встановлено факт, що має юридичне значення а саме, що ОСОБА_1 , є єдиною особою, яка здійснює постійний догляд за своїм тестем - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який по стану здоров`я потребує постійного стороннього догляду, оскільки відсутні інші особи, які можуть здійснювати такий догляд.

04.12.2023 позивачу було відмовлено в задоволенні рапорту та звільненні у зв`язку з сімейними обставинами за відсутністю підстав для звільнення зі Збройних Сил України.

Позивач, вважає, що відмова ТВО командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 у задоволенні рапорту є необгрунтованою та наявні всі законні підстави для його звільнення з лав Збройних Сил України на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», а тому просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві від 06.01.2024 відповідач позову не визнав, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, а позивач не підлягає звільненню з військової служби з огляду на наступне.

Відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 р. №413 довідка ЛКК може надаватись стосовно осіб, які не досягли 18 років, а стосовно осіб, які є старшими 18 років - необхідна довідка МСЕК.

Позивач просив звільнити його з військової службу на підставі медичного висновку лікарсько-консультативної комісії № 65 від 28.03.2023 року, виданого Комунальним некомерційним підприємством «Володимирецький центр первинної медико-санітарної допомоги» Володимирецької селищної ради Рівненської області, відповідно до якого ОСОБА_2 (батько його дружини) за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

Позивач висновку медико-соціальної експертної комісії, якою була би підтверджена необхідність постійного догляду за ОСОБА_2 , не надав, що свідчить про відсутність підстав для його звільнення з військової служби та правомірність повернення його рапорту без реалізації.

На зазначений рапорт командиром військової частини НОМЕР_1 було надано відповідь №12439 від 04.12.2023 року, у якій було роз`яснено позивачу, що на теперішній час відсутні підстави для його звільнення з військової служби за зазначеною підставою та пояснено що в разі усунення вказаних недоліків ОСОБА_1 може повторно звернутися з рапортом про звільнення його з військової служби.

З врахуванням викладеного, просив в задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що є незаконним вимагати висновок МСЕК про необхідність здійснення постійного сторонього догляду за особою, яка досягла 80 річного віку та не є інвалідом І-ІІ групи, оскільки проведення такого роду медико-соціальної експертизи не передбачена постановою КМУ №1317 від 03.12.2009. Просив позов задовольнити.

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що 08.05.2022 ОСОБА_1 був мобілізований до лав Збройних Сил України у відповідності до Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року.

10.08.2023 року він був зарахований до військової частини НОМЕР_1 на посаду водія.

У листопаді 2023 року військовослужбовцем ОСОБА_1 на командира Військової частини НОМЕР_1 було подано рапорт про звільнення у зв`язку з сімейними обставинами на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько- консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

До зазначеного рапорту було додано ряд документів зокрема висновок ЛКК №65 від 28.03.2023 та рішення Володимирецького районного суду Рівненської області №556/2033/23 від 18.08.2023 року, гідно якого було встановлено факт, що має юридичне значення а саме, що ОСОБА_1 , є єдиною особою, яка здійснює постійний догляд за своїм тестем - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який по стану здоров`я потребує постійного стороннього догляду, оскільки відсутні інші особи, які можуть здійснювати такий догляд.

04.12.2024 позивачу було відмовлено в задоволенні рапорту та звільненні у зв`язку з сімейними обставинами за відсутністю підстав для звільнення зі Збройних Сил України.

Позивач, вважає, що відмова ТВО командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 у задоволенні рапорту є необгрунтованою та наявні всі законні підстави для його звільнення з лав Збройних Сил України на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Наполягаючи на наявності підстав для задоволення поданого рапорту по суті та прийняття рішення щодо його звільнення з військової служби, позивач звернувся за судовим захистом із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами суд враховує наступне.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулюються Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон №2232-XII).

Частинами 1, 2, 4 - 6 статті 2 Закону №2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII і залежать від виду військової служби.

Підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, передбачені частиною четвертою цієї статті.

При цьому, пунктом першим визначені підстави для звільнення таких військовослужбовців під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану), а пунктом другим - під час воєнного стану.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який востаннє продовжений до 18.08.2023 року .

В свою чергу, Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" № 69/2022 від 24.02.2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Позивач у позовній заяві зазначає, що подав рапорт і просить його звільнити з військової служби на підставі п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно з підпунктом "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах:

2) під час воєнного стану:

г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

- у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

- у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

- у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

- у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

- військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

- військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

- один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

- військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

Наполягаючи на необхідності здійснення постійного догляду за хворим тестем, позивач вказує на те, що необхідність такого догляду підтверджена висновком лікарсько-консультативної комісії № 65 від 28.03.2023 року, виданого Комунальним некомерційним підприємством «Володимирецький центр первинної медико-санітарної допомоги» Володимирецької селищної ради Рівненської щодо ОСОБА_2 , яку позивач долучив до рапорту про звільнення з військової служби за сімейними обставинами. У цьому висновку вказано про те, що ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду довічно.

З приводу наданого позивачем висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я суд погоджується з аргументами відповідача, що такий висновок не може підтверджувати необхідності здійснення постійного догляду за хворим батьком дружини, оскільки стосовно підтвердження цього факту уповноваженим органом є інша установа.

Так, відповідно до абзацу 6 постанови Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 "Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу" військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини, зокрема:

- необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

Зміст наведеного правового регулювання свідчить на користь висновку, що стосовно осіб, які є старшими 18 років, відповідні обставини мають бути підтверджені медичним висновком медико-соціальної експертної комісії.

Позивач висновку медико-соціальної експертної комісії, якою була би підтверджена необхідність постійного догляду за його тестем, не надав, що свідчить про відсутність підстав для його звільнення з військової служби та правомірність повернення його рапорту без реалізації.

Доводи позивача про суперечність правових норм одна одній, що вказує на порушення принципу "якості закону", є недоречними, оскільки нормативно-правові приписи постанови КМУ від 12.06.2013 № 413 не суперечать Закону України № 2232-XII, а лише деталізують його положення, з огляду на специфіку регулювання спірних правовідносин в контексті співвідношення діяльності закладів охорони здоров`я та проходження такого особливого виду служби як військова. Закон встановлює загальну правову норму, яка передбачає коло документів та перелік органів, які можуть підтверджувати відповідні обставини. У свою чергу, приписи постанови КМУ розмежовують повноваження таких органів в залежності від суб`єкта, якому надається відповідний висновок. Жодних суперечностей у викладеному правовому регулюванні не існує, позаяк воно не передбачає одночасної можливості різних суб`єктів підтверджувати ідентичні обставини.

Отже, довідка ЛКК, надана позивачем, не може бути визнана документом, передбаченим чинним законодавством, на підставі якого позивач підлягає звільненню з військової служби, оскільки висновок, виданий такою комісією, може підтверджувати відповідні обставини лише стосовно особи, яка не досягла 18 років.

Тому поданий позивачем Висновок не є доказом того, що підтверджує обставини необхідності постійного стороннього догляду за хворою особою.

З огляду на викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 243 - 246, 263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В Д. Ковальчук