Справа № 200/1108/23
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року справа №200/1108/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Блохіна А.А. , Геращенка І.В. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 р. у справі № 200/1108/23 (головуючий І інстанції Череповський Є.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач), звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач, ГУПФУ), в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не вчинення дії на оформлення розпоряджень, щодо перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 на виконання рішень Донецького окружного адміністративного суду від 02.11.2021 по справі № 200/7255/21; від 05.08.2022 по справі №200/13658/21; від 03.07.2020 по справі № 200/2802/20- а; від 12.11.2021 по справі №200/11618/21; від 15.11.2022 по справі №200/4350/22, в спосіб та шляхом упорядкування структури основного розміру грошового забезпечення призначеної пенсії за інвалідністю ОСОБА_1 на підставі наданих відомостей, що містяться в пенсійній справі (довідок про грошове забезпечення за вказаними рішеннями суду, та заяв на призначення (перерахунок) пенсії та не направленням до відповідних уповноважених структурних підрозділів за формою додатку 5 Список осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії до пункту 24 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій затвердженого Постановою Правління ПФУ від 30.01.2007 року №3-1;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити дії щодо оформлення розпоряджень про перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 на виконання рішень Донецького окружного адміністративного суду від 02.11.2021 по справі № 200/7255/21; від 05.08.2022 по справі №200/13658/21; від 03.07.2020 по справі № 200/2802/20- а; від 12.11.2021 по справі №200/11618/21; від 15.11.2022 по справі №200/4350/22, в спосіб та шляхом упорядкування структури основного розміру грошового забезпечення призначеної пенсії за інвалідністю ОСОБА_1 на підставі наданих відомостей, що містяться в пенсійній справі (довідок про грошове забезпечення за вказаними рішеннями суду, та заяв на призначення (перерахунок) пенсії ) та направленням до відповідних уповноважених структурних підрозділів за формою додатку 5 Список осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії до пункту 24 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій затвердженого Постановою Правління ПФУ від 30.01.2007 №3-1.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року відмовлено у задоволені позову.

Позивач, не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, він є пенсіонером органів внутрішніх справ України, який перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію по інвалідності. Позивач вказує, що 23.02.2023 він звернувся із заявою до Головного управління пенсійного фонду України у Донецькій області, в якій просив відповідача надати розпорядження та протоколи за перерахунком основного розміру на виконання рішень Донецького окружного адміністративного суду, а саме: від 02.11.2021 по справі № 200/7255/21; від 05.08.2022 по справі №200/13658/21; від 03.07.2020 по справі № 200/2802/20-а; від 12.11.2021 по справі №200/11618/21; від 15.11.2022 по справі №200/4350/22 та здійснити дії за оформленням нових розпоряджень, щодо перерахунку пенсії на виконання вищевказаних рішень суду в спосіб та шляхом упорядкування структури основного розміру грошового забезпечення призначеної пенсії по інвалідності, починаючи з 01.12.2019, однак, відповідач станом на момент звернення із даною позовною заявою не вчинив жодних дій щодо упорядкування структури пенсійного забезпечення позивача.

Так, предметом спору в цій справі є - визнання протиправності дій відповідача Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області, що полягає в не здійсненні перерахунку пенсії позивача на виконання рішення суду в спосіб і в порядок визначений у відповідності до вимог ст. 43, 63 Закону України №2262-ХІІ

Здійснюючи перерахунок пенсії позивача на виконання рішень суду відповідачем не було вжито жодних заходів щодо належного перерахунку основного розміру його пенсії, оскільки відомості грошового забезпечення відповідачем взяті як «заробіток» позивача та проведені в спосіб перерахунку за загальнопенсійним законодавством (за Законом 1058, а не Законом 2262) та перерахований розмір пенсії ним визначено як «доплату» до попередньої суми пенсії, як вид грошового забезпечення, що свідчить про наявність протиправних дій відповідача та слугує про необхідність прийняття розпорядчого акту, яким є розпорядження про перерахунок пенсії у відповідності зі ст.63 Закону України №2262X11 та встановлення інший спосіб захисту, який полягає у оформленні формалізованого документу за формою додатку 5 пункту 24 Порядку ПФУ №3-1 та оформленого колегіального Протоколу ГУ ПФУ у Донецькій області, щодо упорядкування структури грошового забезпечення призначеної пенсії ОСОБА_1 та її перерахунку станом на 01.12.2019 року, про що й просив позивач здійснити в цій справі

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд в своєму рішенні від 17 грудня 2019 року у зразковій справа №160/8324/19 адміністративне провадження №Пз/9901/20/19 в п.30-34 чітко визначив що повинні робити уповноважені органи для належного здійснення перерахунку пенсій:

Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема у постанові Верховного Суду України від 22.04.2014 у справі № 21-484а13 та у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 553/3619/16-а.

Частиною 1 ст.43 та ст.44 спеціального Закону України №2262-ХІІ та його загальним розділом V законодавцем встановлені категорії осіб, пенсії яких можуть бути перераховані на підставі статті 42 Закону України №1058 та відповідно вищеописаним способом, який встановлює доплату до основного розміру як різницю нового «заробітку», без зміни (упорядкування структури) призначеного основного розміру грошового забезпечення.

Одночасно, позивач відноситься до категорії осіб за ч.3 ст.43 Закону України №2262- ХІІ, яка не кореспондує обчислення та проведення перерахунку до загальнопенсійного законодавства.

При цьому обчислення пенсії, встановлене ч.3 та ч.18 статті 43 Закону № 2262-ХІІ, має загальний характер та визначає вихідні дані відносно визначення грошового забезпечення для встановлення розміру як призначуваних пенсій, так і для перерахунку останніх, що є однорідними правовідносинами виходячи зі змісту процитованого Закону, а змістом закону передбачено право, форми і види пенсійного забезпечення (правові висновки Великої Палати Верховного суду в справі № 520/2098/19від 09.06.2022 (провадження№ 11-325апп21).

На підставі вищеперерахованого, скаржник вважає, що доплата за ч.1 ст.6, як вид грошового забезпечення, яку визначив відповідач на виконання вказаних рішень суду, може бути належною до пенсійних виплат за видами, встановленими ст.9 Закону України №1058, до яких позивач не відноситься, та даний вид грошового забезпечення за визначенням ст.6 даного закону є соціальною виплатою непрацездатним громадянам та ніякого відношення до основного розміру пенсії за вислугу років призначену за Законом України №2262-ХІІ - не має.

Суд першої інстанції не звернув уваги на це, розглядаючи дану справу.

Отже, з метою належного здійснення перерахунку пенсії на виконання рішення суду в частині зміни складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії, способом встановленим правовими висновками Великої Палати Верховного Суду в справі №160/8324/19, позивач звернувся до суду в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області щодо відмови здійснити упорядкування структури грошового забезпечення призначеної пенсії та зобов`язання здійснити упорядкування структури грошового забезпечення призначеної пенсії по інвалідності, починаючи з 01.12.2019 шляхом оформлення формалізованого документу за формою додатку 5 за пунктом 24 Порядку ПФУ №3-1 та оформленого колегіального Протоколу ГУ ПФУ у Донецькій області, в якому здійснити упорядкування структури грошового забезпечення призначеної пенсії ОСОБА_1 та її перерахунку станом на 01.12.2019 року.

Від відповідача надійшов відзив на скаргу в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

В обґрунтування зазначено зокрема, що всі довідки на підставі яких проведено перерахунки пенсій відповідно до рішень суду по справах 200/2802/20-а, №200/7255/21, №200/11618/21, №200/4350/22 є актами індивідуальної дії, оскільки видані на виконання рішень суду (Артемівського міськрайонного суду, Донецького окружного адміністративного суду).

Всі перерахунки позивачу проведені також на виконання рішень суду, тобто також є актами індивідуальної дії.

Приймаючи рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, суд керується виключно нормами матеріального та процесуального права.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2018 року по справі №219/9521/16-а, зобов`язано ліквідаційну комісію Головного управління МВС України в Донецькій області виготовити та направити до Головного управління нову довідку про розмір грошового забезпечення Позивача [.] із зазначенням основних і додаткових видів грошового забезпечення в наступних розмірах: посадовий оклад - 2500 грн., оклад за військовим (спеціальним) званням майор міліції 2000 гри., надбавка за вислугу років 35% - 1575 грн.; надбавка за виконання особливо важливих завдань - 63%- 3827,25 грн., премія 48.6% - 4812,50 грн., всього 14714,75 грн. з 01 січня 2016 року, тобто, з дати виникнення права на перерахунок

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року по справі №200/2802/20-а зобов`язано Головне управління здійснити перерахунок та виплату [.] пенсії, без обмеження максимального розміру, починаючи з 01 січня 2016 року на підставі довідки №334лк від 29 вересня 2019 року, [...].

Згідно розпорядження про перерахунок пенсії від 19 жовтня 2020 року Позивачу здійснено перерахунок пенсії на виконання означеного рішення суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 р. у справі №200/6843/21 зобов`язано Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» внести зміни до довідки від 13 травня 2021 року №33/25-767 про розмір грошового забезпечення Позивача шляхом включення до неї такої складової грошового забезпечення як індексація грошового забезпечення за листопад 2019 року - 887,09 грн. та надіслати таку довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для проведення з 01 грудня 2019 року перерахунку основного розміру його пенсії.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 листопада 2021 року по справі 200/11618/21 зобов`язано Головне управління здійснити перерахунок та виплату Позивачу пенсії по інвалідності з 01 грудня 2019 року на підставі оновленої довідки №33/25-2261 від 05 серпня 2021 року за винятком раніше проведених виплат.

Згідно розпорядження про перерахунок пенсії від 05 лютого 2022 року Позивачу здійснено перерахунок пенсії на виконання означеного рішення суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року у справі №200/658/21-а зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Позивачу оновлену довідку про розмір грошового забезпечення станом на 19 листопада 2019 року для проведення перерахунку пенсії. На виконання рішення суду складено довідку від 05.08.2022 № 49/7685 та направлено до відповідача.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2022 року по справі 200/4350/22 зобов`язано Головне управління здійснити перерахунок та виплату Позивачу пенсії по інвалідності з 01 грудня 2019 року на підставі оновленої довідки №49/7685 від 05 серпня 2022 року з урахуванням фактично виплачених сум.

Згідно розпорядження про перерахунок пенсії від 03 лютого 2023 року Позивачу здійснено перерахунок пенсії на виконання означеного рішення суду.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року по справі 200/7255/21 зобов`язано Головне управління здійснити перерахунок і виплату пенсії по інвалідності Позивачу з 01 грудня 2019 року на підставі оновленої довідки № 33/25-767 від 13 травня 2021 року.

Згідно розпорядження про перерахунок пенсії від 06 грудня 2021 року Позивачу здійснено перерахунок пенсії на виконання означеного рішення суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного від 02 грудня 2021 року у справі № 200/13658/21 зобов`язано Головне управління поновити нарахування та виплату до пенсії по інвалідності Позивачу з 01 липня 2021 року щомісячну доплату в сумі 2000 грн, згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»

Згідно розпорядження про перерахунок пенсії від 14 червня 2022 року Позивачу здійснено перерахунок пенсії на виконання означеного рішення суду.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині того, що сума перерахованої пенсії не є видом «доплати» в розумінні Закону №1058 та підлягає невідкладній виплаті, оскільки фінансування цих витрат є поточним з власних коштів Пенсійного фонду України, відповідач зазначає, що джерела формування коштів Пенсійного фонду України визначені у статті 72 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Бюджет Пенсійного фонду формується за рахунок двох джерел: власні кошти (частина ЄСВ на пенсійне страхування, власні кошти, адміністрування яких забезпечується органами Пенсійного фонду України); кошти Державного бюджету України.

Кошти Держаного бюджету на фінансування пенсійних програм є одним із основних джерел формування доходів Пенсійного фонду.

Виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом №2262, та членам їх сімей згідно статті 8 цього Закону забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31 серпня 2009 року № 21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 січня 2022 року за № 53/37389 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09 грудня 2021 року № 35-1), кошти Державного бюджету України передбачаються в бюджеті Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Асигнування державного бюджету на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду включаються до структури доходів бюджету Пенсійного фонду України відповідного бюджетного року.

Тобто, виплата нарахованих (перерахованих) сум пенсій за рішенням суду відповідно до Закону №2262 здійснюється, зокрема, коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства (пунктами 20, 24, 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України № 2456 - VI від 8 липня 2010 року).

Таким чином, відсутні підстави для виплати коштів в порядку іншому ніж передбачено чинним законодавством.

Також, хвалою Донецького адміністративного суду від 21 лютого 2022 року змінено спосіб і порядок виконання рішення суду від 03 липня 2020 року у справі №200/2802/20-а в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити виплату різниці між фактично сплаченою та належною до сплати сумою пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01 січня 2016 року, встановивши новий спосіб і порядок виконання рішення: «Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 різницю між фактично сплаченою та належною до сплати сумою пенсії за період з 01 січня 2016 року по 22 вересня 2020 року у сумі 323 307 (триста двадцять три тисячі триста сім) грн 65 коп».

Ухвалою Донецького адміністративного суду від 07 червня 2023 року змінено спосіб і порядок виконання рішення суду від 02 грудня 2021 року у справі №200/13658/21 в частині зобов`язання Головного управління поновити нарахування та виплату до пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 01 липня 2021 року щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», встановивши новий спосіб і порядок виконання рішення: «Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 нараховану заборгованість за період з 01 липня 2021 року по 30 червня 2022 року у сумі 24000 гривень».

З 01 січня 2013 року механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, визначено Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року № 4901-VI та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок № 845).

Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 4901 виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунку державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно пункту 3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства.

Пунктом 25 Порядку 845 передбачено, що у разі наявності у боржника або головного розпорядника бюджетних коштів окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів здійснюється лише за цією бюджетною програмою.

Відповідно до частини першої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено Законом про Державний бюджет України.

Згідно із пунктами 20 та 29 частини першої статті 166 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Пунктом 3 Закону №1404 передбачено, що у випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами.

Відповідно до частини другої 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ виконується органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (Державною казначейською службою України).

Таким чином, намагання Позивача отримати кошти на виконання рішень Донецького адміністративного суду по справах 200/2802/20-а та №200/13658/21 в спосіб інший ніж передбачено чинним законодавством є безпідставними.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 є пенсіонером органів МВС України та перебуває на обліку Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію з інвалідності відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та деяких інших осіб.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03.07.2020 по справі №200/2802/20-а зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату різниці між фактично сплаченою та належною до сплати сумою пенсії, без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 01.01.2016, на підставі довідки №334лк від 29.09.2019, виданої Ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Донецькій області.

Згідно розпорядження про перерахунок пенсії від 19.10.2020 ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії на виконання рішення суду від 03.07.2020 по справі №200/2802/20-а. Розмір пенсії до виплати з листопада 2020 року (місяця наступного, що йде за місяцем в якому проведено перерахунок пенсії) встановлено у розмірі 11 599, 65 грн.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2021 по справі №200/7255/21 зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити перерахунок і виплату пенсії з 01.12.2019 на підставі оновленої довідки №33/25-767 від 13.05.2021, виданої Державної установою Територіальне медичне об`єднання МВС України по Донецькій області.

ГУ ПФУ в Донецькій області здійснено перерахунок пенсії на виконання постанови №200/7255/21 у розмірі 12566,61 грн (розмір пенсії до перерахунку складав 11666,25 грн). Нарахована сума доплати за результатами перерахунку згідно постанови №200/7255/21 з урахуванням виплачених сум за період з 01.12.2019 по 31.12.2021 склала 22509,00 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12.11.2021 по справі №200/11618/21 зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки №33/25-2261 від 05.08.2021, виданої Державної установою Територіальне медичне об`єднання МВС України по Донецькій області, за винятком раніше проведених виплат.

ГУ ПФУ в Донецькій області здійснено перерахунок пенсії на виконання рішення суду №200/11618/21 у розмірі 13231,94 грн (розмір пенсії до перерахунку складав 12566,61 грн). Нарахована сума доплати за результатами перерахунку згідно рішення суду по справі №200/11618 з урахуванням виплачених сум за період з 01.12.2019 по 28.02.2022 склала 17963,91 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02.12.2021 по справі №200/13658/21 зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області поновити нарахування та виплату до пенсії з 01.07.2021 щомісячну доплату в сумі 2000 грн., згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб.

ГУ ПФУ в Донецькій області здійснено перерахунок пенсії на виконання рішення №200/13658/21 у розмірі 16996,18 грн (розмір пенсії до перерахунку складав 14996,18 грн). Нарахована сума доплати за результатами перерахунку згідно рішення суду по справі №200/13658/21 з урахуванням виплачених сум за період з 01.07.2021 по 30.06.2022 склала 24000,00 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15.11.2022 по справі №200/4350/22 зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.12.2019 відповідно до статей 43, 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-ХІІ, положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, на підставі довідки виданої Департаментом пенсійних справ та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України від 05.08.2022 № 49/7685 про розмір грошового забезпечення з урахуванням фактично виплачених сум.

ГУ ПФУ в Донецькій області здійснено перерахунок на виконання означеного рішення суду по справі №200/4350/22. Розмір пенсії до виплати з березня 2023 року (місяця наступного, що йде за місяцем в якому проведено перерахунок пенсії) встановлено у розмірі 14966, 18 грн. Сформовано розмір доплати за судовим рішенням за період з 01 грудня 2019 року по 28 лютого 2023 року у загальному розмірі 16353, 80 грн.

23.02.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області із заявою про впорядкування грошового забезпечення.

13.03.2023 листом вих. №0500-0204-8/20317 ГУ ПФУ в Донецькій області надав витяги з електронної пенсійної справи позивача, однак не здійснив дії щодо упорядкування грошового забезпечення.

Вважаючи, що ГУ ПФУ в Донецькій області не були виконані всі дії при здійсненні перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 на виконання вищевказаних судових рішень, останній звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За частиною 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Абзацом 1 преамбули Закону № 2262, визначено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист (абзац 3 преамбули Закону № 2262).

Особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України згідно з частиною 1 статті 1 Закону № 2262 мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Частиною 3 статті 43 Закону № 2262 передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1, 2 статті 63 Закону №2262 перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Приписами частини 4 статті 63 Закону № 2262 визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Матеріали справи свідчать, що позивачу на підставі судових рішень здійснено перерахунок та нарахування пенсії.

Так, відповідачем було проведено перерахунок пенсії позивача на виконання рішень Донецького окружного адміністративного суду 02.11.2021 по справі № 200/7255/21; від 05.08.2022 по справі №200/13658/21; від 03.07.2020 по справі № 200/2802/20- а; від 12.11.2021 по справі №200/11618/21; від 15.11.2022 по справі №200/4350/22.

У позовних вимогах позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не вчинення дії на оформлення розпоряджень, щодо перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 на виконання рішень Донецького окружного адміністративного суду від 02.11.2021 по справі № 200/7255/21; від 05.08.2022 по справі №200/13658/21; від 03.07.2020 по справі № 200/2802/20- а; від 12.11.2021 по справі №200/11618/21; від 15.11.2022 по справі №200/4350/22, в спосіб та шляхом упорядкування структури основного розміру грошового забезпечення призначеної пенсії за інвалідністю ОСОБА_1 на підставі наданих відомостей, що містяться в пенсійній справі (довідок про грошове забезпечення за вказаними рішеннями суду, та заяв на призначення (перерахунок) пенсії та не направленням до відповідних уповноважених структурних підрозділів за формою додатку 5 Список осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії до пункту 24 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій затвердженого Постановою Правління ПФУ від 30.01.2007 року №3-1;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити дії щодо оформлення розпоряджень про перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 на виконання рішень Донецького окружного адміністративного суду від 02.11.2021 по справі № 200/7255/21; від 05.08.2022 по справі №200/13658/21; від 03.07.2020 по справі № 200/2802/20- а; від 12.11.2021 по справі №200/11618/21; від 15.11.2022 по справі №200/4350/22, в спосіб та шляхом упорядкування структури основного розміру грошового забезпечення призначеної пенсії за інвалідністю ОСОБА_1 на підставі наданих відомостей, що містяться в пенсійній справі (довідок про грошове забезпечення за вказаними рішеннями суду, та заяв на призначення (перерахунок) пенсії ) та направленням до відповідних уповноважених структурних підрозділів за формою додатку 5 Список осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії до пункту 24 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій затвердженого Постановою Правління ПФУ від 30.01.2007 №3-1.

Тобто ці вимоги свідчать про незгоду позивача з діями відповідача щодо виконання рішення суду, щодо перерахунку пенсії та виплати заборгованості.

Колегія суддів завчає, що статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 2, 3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 року, «Ромашов проти України» від 27.07.2004 року, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Відповідно до частини 1 статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Статтею 382 КАС України передбачений судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Відповідно до ч.1 та 2 вказаної статті суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу викладених норм убачається, що судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними ухвалах від 16.09.2020 та від 12.01.2022 у справі №826/9960/15 (№11-1403апп18).

Суд зауважує, що судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Водночас, крім зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України), КАС України передбачає ще один вид судового контролю за виконанням судового рішення шляхом визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Так, ч.1 ст.383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Однак, підстави їх застосування є різними, а саме: невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача (ст.382 КАС України); обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з виконанням (неналежним виконанням) судового рішення у справі (ст.383 КАС України).

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Так, у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15 Верховний Суд зазначив, що КАС України (статті 382-383) передбачають декілька форм судового контролю, що має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їхнього застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

У постановах від 17.04.2019 (справа №355/1648/15-а), від 12.05.2020 (справа №815/2252/16), від 16.12.2021 (справа №170/167/17) Верховний Суд дійшов наступних висновків:

«…зазначені вище правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.».

Верховний Суд у постанові від 05 грудня 2019 року у справі №826/3678/16 указав, що позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються нетотожними і суддя не вправі відмовити у відкритті провадження у справі.

Колегія суддів наголошує, що з огляду на приписи процесуального законодавства, не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Якщо позивач уважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушено його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Ураховуючи вказане у спірних правовідносинах наявні обставини визначенні статтею 383 КАС України.

Суд зауважує, що вимоги позивача у межах цієї заяви, не можуть бути заявлені окремим адміністративним позовом та оцінюватися судом на предмет правомірності таких вимог.

Подібну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 30 березня 2023 року у справі №200/2737/21-а, від 15 червня 2023 року у справі № 420/18923/21.

З огляду на наведене вище, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов позивача не підлягає задоволенню.

Посилання скаржника на висновки Великої Палати Верховного Суду в справі №160/8324/19, у постанові Верховного Суду України від 22.04.2014 у справі № 21-484а13, у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 553/3619/16-а, від 17 грудня 2019 року у справі №160/8324/19, є помилковим, оскільки обставини та підставі у вказаному рішенні є відмінними від спірних правовідносин.

За положенням ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 р. у справі № 200/1108/23 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 р. у справі № 200/1108/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 13 березня 2024 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді І.В. Геращенко

А.А. Блохін