Справа № 420/1645/24
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1645/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

розглянув в порядку письмового провадження в м. Одеса за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, П?ятого апеляційного адміністративного суду про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, П?ятого апеляційного адміністративного суду, за результатом розгляду якого позивач просить суд:

Визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення у повному обсязі П?ятого апеляційного адміністративного суду бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди судді П?ятого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 з 01 січня 2021 року по 21 грудня 2023 року, вихідної допомоги в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою та компенсації за 3 дні невикористаної відпустки, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2270 грн. (з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року), 2481 грн. (з01.01.2022 року по 31.12.2022 року), 2684 грн. (з 01.01.2023 року по 21.12.2023 року);

Зобов`язати Державну судову адміністрацію України забезпечити П`ятий апеляційний адміністративний суд у повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено:

на 1 січня 2021 року за період роботи з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року - 2 270 грн., відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», із застосуванням регіонального коефіціенту 1,25, доплата за вислугу років 60 %, доплата за науковий ступень 15%, з врахуванням виплачених сум та утримань;

на 01 січня 2022 року за період роботи з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року - 2 481 грн., відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», із застосуванням регіонального коефіціенту 1,25, доплата за вислугу років 60 %, доплата за науковий ступень 15%, з врахуванням виплачених сум та утримань;

на 01 січня 2023 року за період роботи з 01.01.2023 року по 21.12.2023 року - 2 684 грн., відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», із застосуванням регіонального коефіціенту 1,25, доплата за вислугу років 60 %, доплата за науковий ступень 15%, з врахуванням виплачених сум та утримань;

Зобов`язати Державну судову адміністрацію України забезпечити П`ятий апеляційний адміністративний суд повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати ОСОБА_1 вихідної допомоги в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою та компенсації за дні невикористаної відпустки, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2023 року - 2 684 грн. відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», із застосуванням регіонального коефіціенту 1,25, доплата за вислугу років 60 %, доплата за науковий ступень 15%, з врахуванням виплачених сум та утримань.

Визнати протиправними дії П`ятого апеляційного адміністративного суду щодо нарахування та виплати судді П`ятого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по 21 грудня 2023 року, вихідної допомоги в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою та компенсації за 3 дні невикористаної відпустки, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2 102 грн.

Зобов`язати П`ятий апеляційний адміністративний суд нарахувати та виплатити судді П`ятого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 ненараховану та невиплачену частину суддівської винагороди на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня відповідного року, із застосуванням регіонального коефіціенту 1,25, доплати за вислугу років 60 %, доплати за науковий ступень 15%, з врахуванням виплачених сум та утримань, а саме:

з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року - 2 270 грн., відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»;

з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року - 2 481 грн., відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік»;

з 01.01.2023 року по 21.12.2023 року - 2 684 грн., відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік»;

Зобов`язати П`ятий апеляційний адміністративний суд нарахувати та виплатити судді П`ятого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 вихідну допомогу в розмірі 3 суддівських винагород за останньою посадою та компенсацію за 3 дні невикористаної відпустки на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2023 року, 2 684 грн., відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», із застосуванням регіонального коефіціенту 1,25, доплати за вислугу років 60 %, доплати за науковий ступінь 15%, з врахуванням виплачених сум та утримань.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.371 КАС України допустити до негайного виконання рішення суду в частині нарахування та виплати суддівської винагороди за один місяць.

При винесенні рішення відповідно до ст.382 КАС України встановити судовий контроль за виконанням рішення у цій справі.

Ухвалою суду від 16.01.2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з 21.12.2023 року її звільнено з посади судді П?ятого апеляційного адміністративного суду у відставку. 26.12.2023 року позивачка отримала довідки про суддівську винагороду, з яких встановила, що у період з 01.01.2021 року по 21.12.2023 року П?ятий апеляційний адміністративний суд невірно нараховував та виплачував їй суддівську винагороду, оскільки застосовував розмір прожиткового мінімуму для визначення базового розміру посадового окладу судді 2102 грн., що не відповідає вимогам ст.135 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», а саме: з використанням в якості розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що визначений Законом України Про державний бюджет України на 2021 рік станом на 1 січня 2021 року - 2270,00 грн., Законом України Про державний бюджет України на 2022 рік станом на 1 січня 2022 року - 2481,00 грн. та Законом України Про державний бюджет України на 2023 рік станом на 1 січня 2023 року - 2684,00 грн. Аналогічно відповідачем неправильно та невірно розраховано вихідну допомогу та компенсацію за невикористані дні відпустки.

25.01.2024 року від представника відповідача, П`ятого апеляційного адміністративного суду, надійшов відзив на адміністративний позов, з огляду на який відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не належать до задоволення. Представник відповідача зазначає, що Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік», Законом України «Про Державний бюджет на 2022 рік», Законом України «Про Державний бюджет на 2023 рік» запроваджено розрахункову величину для визначення базового розміру посадового окладу судді, яка станом на 1 січня відповідного року складає 2102,00 грн. Також, представник відповідача зазначає, що позивачка пропустила строк звернення до суду із вказаним позовом.

06.03.2024 року від представника відповідача, Державної судової адміністрації України, надійшов відзив на адміністративний позов згідно з яким, відповідач для обрахунку посадового окладу судді керувався розрахунковою величиною 2102,00 грн, для чого в Державному бюджеті України на 2021, 2022, 2023 роки були передбачені відповідні асигнування. Натомість, для застосування розрахункової величини 2270, 2481, 2684 грн. бюджетних асигнувань не передбачалось.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 21.12.2023 року № 1378/0/15-23, ОСОБА_1 звільнено з посади судді П`ятого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із поданням заяви про відставку.

Згідно з наказом П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2023 року № 72-ос/c, ОСОБА_1 відраховано зі штату П`ятого апеляційного адміністративного суду 21.12.2023 року. Передбачено виплатити ОСОБА_1 кошти за 3 робочих дні невикористаної відпустки та вихідну допомогу в розмірі 3 місячних суддівських винагород судді П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до наявних у матеріалах справи довідок № 370, № 371, № 369, виданих 26.12.2023 року П?ятим апеляційним адміністративним судом, у період з 01.01.2021 по 26.12.2023 позивачу нараховувалась суддівська винагорода, з урахуванням посадового окладу 131375,00 грн., обчислена з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, у розмірі 2102,00 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Частиною 1 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, що узгоджується з приписами ч. 2 ст. 130 Конституції України. Відповідно до частини 2 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Отже, з огляду на приписи ч. 2 ст. 130 Конституції України та ч. 1 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", розмір суддівської винагороди, зокрема і граничний розмір останньої можуть визначатись виключно Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Пунктом 2 ч. 3 статті 135 Закону передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

Відтак, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, напряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про прожитковий мінімум", прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. У змісті наведеної норми Закону № 966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення відносно яких визначається прожитковий мінімум.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 № 1082-IX (далі по тексту - Закон України № 1082-IX) встановлено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня; у той же час працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 2 грудня 2021 № 1928-IX (далі по тексту - Закон України № 1928-IX) встановлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2393 гривні, з 1 липня - 2508 гривень, з 1 грудня - 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема працездатних осіб з 1 січня - 2481 гривня, з 1 липня - 2600 гривень, з 1 грудня - 2684 гривні, тоді як для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 3 листопада 2022 № 2710-IX (далі по тексту - Закон України № 2710-IX) з 1 січня 2023 прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць - у розмірі 2589 гривень, для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема працездатних осіб 2684 гривні, тоді як для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні.

З вищенаведеної норми слідує, що розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, у 2021, 2022 та 2023 роках був зафіксований на рівні 2102 грн і не змінювався.

Таким чином, законами України № 1082-IX, № 1928-IX, № 2710-IX фактично змінено складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена ч. 2 статті 130 Конституції України і ч. 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Суд зазначає, що зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, а також до Закону України "Про прожитковий мінімум"щодо визначення прожиткового мінімуму не вносились, тож законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року для цілей визначення суддівської винагороди, не було.

Конституційний Суд України у рішеннях від 09.07.2007 № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22.05.2008 № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) звернув увагу на те, що закони про державний бюджет не повинні містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братись лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлений на 01 січня календарного року. Оскільки вказана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватись або змінюватись без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, відповідач неправомірно використовував в якості розрахункової величини для обчислення суддівської винагороди величину, відмінну від тієї, що визначена спеціальним законом про судоустрій.

Крім цього, Верховний Суд у постановах від 27.07.2023 у справі № 240/3795/22, від 12.07.2023 у справі № 140/5481/22 зазначив, що заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2021 (2270,00 грн), на 01.01.2022 (2481,00 грн), на 01.01.2023 (2684,00 грн) на іншу розрахункову величину, яка Законом №1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн), на підставі Законів України №1082-IX, №1928-IX, № 2710-IX, є неправомірною.

Отже, П`ятий апеляційний адміністративний суд, застосовуючи при нарахуванні та виплаті позивачу суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення прожитковий мінімум в сумі 2102,00 грн, діяв в порушення вимог статті 130 Конституції України та статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно невірно позивачці нараховано та виплачено вихідну допомогу при звільненні та компенсацію за невикористані дні відпустки при звільненні з посади судді апеляційного суду.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 148 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Державна судова адміністрація України здійснює функції головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення усіх інших судів, окрім Верховного Суду та вищих спеціалізованих судів; функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління ДСА України.

Відповідно до статті 149 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

В силу частини першої та другої статті 22 Бюджетного кодексу України, за обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

ДСА України є головним розпорядником бюджетних коштів.

Пунктами 2 та 4 частини п`ятої статті 22 Бюджетного кодексу України передбачено, що головний розпорядник бюджетних коштів: організовує та забезпечує на підставі Бюджетної декларації (прогнозу місцевого бюджету) та плану діяльності на середньостроковий період складання проекту кошторису та бюджетного запиту і подає їх Міністерству фінансів України (місцевому фінансовому органу); затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством.

Згідно з частиною першою статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну судову адміністрацію України, що затверджено рішенням Вищої ради правосуддя від 17.01.2019 №141/0/15-19, Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади в межах повноважень, установлених законом.

Державна судова адміністрація України здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади з метою створення належних умов функціонування судів і діяльності суддів (пункт 2 Положення).

Пунктом 3 Положення передбачено, що територіальні управління Державної судової адміністрації України є територіальними органами Державної судової адміністрації України.

Зважаючи на наведені положення статей 148, 149 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зіставленні з положеннями частин першою, другою та п`ятою статті 22, частини першої статті 23 Бюджетного Кодексу України, виплата суддівської винагороди здійснюється в межах бюджетних призначень, головним розпорядником яких є Державна судова адміністрація України.

Тобто, П`ятий апеляційний адміністративний суд здійснює свої повноваження в межах асигнувань, які ДСА України затверджувала у його кошторисах на відповідний рік.

Таким чином, невиплата позивачу суддівської винагороди в повному обсязі пов`язана з бездіяльністю ДСА України, як головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення діяльності усіх судів, крім Верховного Суду (стаття 148 Закону №1402-VIII).

З урахуванням викладеного, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення позову в частині позовних вимог до Державної судової адміністрації України.

Зазначене відповідає правовій позиції викладеній Верховним Судом у постановах від 13.07.2023 у справі №280/1233/22, від 27.07.2023 у справі №240/3795/22 та від 15.08.2023 у справі №120/19262/21-а.

Щодо посилань відповідача на факт пропуску позивачем строку для звернення до суду із вказаним позовом, суд зазначає наступне.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Як зазначає позивач, про факт неправильного нарахування та виплати їй суддівської винагороди у період з 01.01.2021 року по 21.12.2023 року вона дізналася з отриманих 26.12.2023 року довідок № 369, № 370, № 371. До суду із вказаним позовом ОСОБА_1 звернулася 12.01.2024 року, тобто в межах строків визначених КЗпП України.

Відповідач, П`ятий апеляційний адміністративний суд, не надали суду належних та достатніх доказів на підтвердження факту обізнаності ОСОБА_1 про застосування, під час визначення її суддівської винагороди, розрахункової величини 2102,00 грн. у період з 01.01.2021 року по 21.12.2023 року.

Таким чином, доводи відповідача про порушення позивачем строків звернення до суду із вказаним позовом, суд вважає безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд робить висновок, що адміністративний позов ОСОБА_1 належить до задоволення.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для вирішення питання щодо судових витрат відсутні.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про: 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки за результатом розгляду вказаної справи, судом не стягуються з відповідачів невиплачені суми суддівської винагороди, відсутні підстави для негайного виконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Оскільки позивач не наводить обставин, які б свідчили про труднощі під час виконання рішення суду у вказаній справі, суд робить висновок про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 139, 205, 243, 245, 246, 257-262, 295 , 371, 382 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, П`ятого апеляційного адміністративного суду про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення у повному обсязі П`ятого апеляційного адміністративного суду бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди судді П`ятого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 з 01 січня 2021 року по 21 грудня 2023 року, вихідної допомоги в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою та компенсації за 3 дні невикористаної відпустки, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2270 грн. (з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року), 2481 грн. (з01.01.2022 року по 31.12.2022 року), 2684 грн. (з 01.01.2023 року по 21.12.2023 року);

Зобов`язати Державну судову адміністрацію України забезпечити П`ятий апеляційний адміністративний суд у повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено:

на 1 січня 2021 року за період роботи з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року - 2 270 грн., відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», із застосуванням регіонального коефіціенту 1,25, доплата за вислугу років 60 %, доплата за науковий ступень 15%, з врахуванням виплачених сум та утримань;

на 01 січня 2022 року за період роботи з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року - 2 481 грн., відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», із застосуванням регіонального коефіціенту 1,25, доплата за вислугу років 60 %, доплата за науковий ступень 15%, з врахуванням виплачених сум та утримань;

на 01 січня 2023 року за період роботи з 01.01.2023 року по 21.12.2023 року - 2 684 грн., відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,25, доплата за вислугу років 60 %, доплата за науковий ступень 15%, з врахуванням виплачених сум та утримань;

Зобов`язати Державну судову адміністрацію України забезпечити П`ятий апеляційний адміністративний суд повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати ОСОБА_1 вихідної допомоги в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою та компенсації за дні невикористаної відпустки, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2023 року - 2 684 грн. відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», із застосуванням регіонального коефіціенту 1,25, доплата за вислугу років 60 %, доплата за науковий ступень 15%, з врахуванням виплачених сум та утримань.

Визнати протиправними дії П`ятого апеляційного адміністративного суду щодо нарахування та виплати судді П`ятого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по 21 грудня 2023 року, вихідної допомоги в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою та компенсації за 3 дні невикористаної відпустки, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2 102 грн.

Зобов`язати П`ятий апеляційний адміністративний суд нарахувати та виплатити судді П`ятого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 ненараховану та невиплачену частину суддівської винагороди на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня відповідного року, із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,25, доплати за вислугу років 60 %, доплати за науковий ступень 15%, з врахуванням виплачених сум та утримань, а саме:

з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року - 2 270 грн., відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»;

з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року - 2 481 грн., відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік»;

з 01.01.2023 року по 21.12.2023 року - 2 684 грн., відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік»;

Зобов`язати П`ятий апеляційний адміністративний суд нарахувати та виплатити судді П`ятого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 вихідну допомогу в розмірі 3 суддівських винагород за останньою посадою та компенсацію за 3 дні невикористаної відпустки на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2023 року, 2 684 грн., відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», із застосуванням регіонального коефіціенту 1,25, доплати за вислугу років 60 %, доплати за науковий ступінь 15%, з врахуванням виплачених сум та утримань.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про негайне виконання рішення суду.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Відповідно до статті 255 КАС України, рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН: НОМЕР_1 ).

Відповідач Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601; ).

Відповідач П`ятий апеляційний адміністративний суд (проспект Гагаріна, 19-21, м. Одеса, 65039; ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 12 березня 2024 року.

Суддя Н.В. Бжассо