Справа № 360/8280/21
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року справа №360/8280/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В, Гаврищук Т.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року (головуючий суддя І інстанції - Кисельова Є.О.), складене в повному обсязі 12 червня 2023 року у м. Дніпро, у справі № 360/8280/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо неврахування при перерахунку пенсії ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.06.2015 по 31.10.2018 на ВАТ «Лисичанський завод гумових виробів»;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Луганській області з 03.08.2020 зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.06.2015 по 31.10.2018 на ВАТ «Лисичанський завод гумових виробів», здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням заробітної плати за період страхового стажу з 01.06.2015 по 31.10.2018 на ВАТ «Лисичанський завод гумових виробів», з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.12.2015 по 31.10.2018 у відкритому акціонерному товаристві «Лисичанський завод гумових виробів».

Визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо неврахування при перерахунку пенсії ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.06.2015 по 31.10.2018 у відкритому акціонерному товаристві «Лисичанський завод гумових виробів».

Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.12.2015 по 31.10.2018 у відкритому акціонерному товаристві «Лисичанський завод гумових виробів» з 03.08.2020 та здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням заробітної плати за період страхового стажу з 01.06.2015 по 31.10.2018 у відкритому акціонерному товаристві «Лисичанський завод гумових виробів», з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначив, що на виконання рішення суду в межах покладених зобов`язань управлінням проведено перерахунок пенсії з урахуванням періоду роботи у відкритому акціонерному товаристві «Лисичанський завод гумових виробів» з 01.06.2015 по 30.11.2015; рішенням суду не зобов`язано врахувати при перерахунку пенсії заробітну плату за період з 01.06.2015 по 31.10.2018; при призначенні пенсії період з 01.12.2015 по 31.10.2018 був зарахований до страхового стажу за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Сєвєродонецьке дочірнє підприємство СУ «Електромонтаж» № 448 акціонерного товариства закритого типу «Донбаспромелектромонтаж»).

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, однак листом суд першої інстанції повідомив, що справа в паперовому вигляді надати неможливо. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_1 з 08.06.2020 управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську було призначено пенсію за віком при загальному стажі роботи 35 років 10 місяців 16 днів.

03 серпня 2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою про допризначення пенсії у зв`язку з наданням додаткових документів та з заявою про перерахунок пенсії.

Відповідно до рішення УПФУ в м. Лисичанську Луганської області від 05.08.2020 №55, відмовлено ОСОБА_1 в допризначенні пенсії. В обґрунтування рішення зазначено, що зарахувати період з 01.02.2006 по 28.02.2008, з 01.06.2010 по 31.12.2010, з 01.08.2012 по 31.05.2014, з 01.07.2014 по 30.06.2020 не можливо так як відсутня сплата страхових внесків підприємством на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу. Зарахувати період з 01.06.2015 по 31.10.2018 по Лисичанському заводу гумових технічних виробів по наданим документам (платіжні доручення) не можливо, відсутня сплата страхових внесків підприємством.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 по справі 360/528/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо не зарахування до стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.06.2015 по 31.10.2018 у ВАТ «Лисичанський завод гумових виробів». Визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області № 55 від 05.08.2020 про відмову у допризначенні пенсії позивачу. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області зробити відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням періоду роботи позивача з 01.06.2015 по 31.10.2018 у ВАТ «Лисичанський завод гумових виробів» з 03.08.2020 та сплатити недоотриману пенсію.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 31.08.2021 рішення Луганського окружного адміністративного суду по справі 360/528/21 від 09.03.2021 залишено без змін.

22.09.2021 позивач звернулась на вебпортал Пенсійного фонду України за вхідним номером ВЕБ-12001-Ф-С-21-083314 з заявою щодо перерахунку пенсії за рішенням суду.

Позивачем отримано лист ГУ ПФУ в Луганській області № 4155-4208/к-02/8- 1200/21 від 18.10.2021, в якому зазначено, що на виконання рішення суду в межах покладених зобов`язань управлінням проведено перерахунок пенсії з урахуванням періоду роботи у відкритому акціонерному товаристві «Лисичанський завод гумових виробів» з 01.06.2015 по 30.1 1.2015; рішенням суду не зобов`язано врахувати при перерахунку пенсії заробітну плату за період з 01.06.2015 по 31.10.2018; при призначенні пенсії період з 01.12.2015 по 31.10.2018 був зарахований до страхового стажу за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Сєвєродонецьке дочірнє підприємство СУ «Електромонтаж» № 448 акціонерного товариства закритого типу «Донбаспромелектромонтаж»).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до частини шостої статті 20 Закону № 1058-IV, страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно із частиною дванадцятою статті 20 Закону № 1058-IV страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Згідно із частиною третьою статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного Пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У відповідності до статті 4 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI) платниками єдиного внеску є, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством.

Згідно із частиною одинадцятою та дванадцятою статті 9 Закону № 2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Як вказано у частині другій статті 24 Закону № 1058-IV, даними, за якими територіальними органами Пенсійного фонду України обчислюється страховий внесок, зокрема й щодо сплати страхових внесків, є дані, що містяться в системі персоніфікованого обліку в системі загальнообов`язкового державного Пенсійного страхування.

Разом з тим, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Згідно абзаців 2-3 статті 21 Кодексу законів про працю України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторін.

З аналізу наведеної норми слідує, що законодавцем визначено право працівника має укладати трудовий договір на одному або одночасно на кількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо іншого не передбачено законодавством, колективний договір або працювати за угодою сторін.

Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , з 18.08.1981 прийнята в бухгалтерію бухгалтером сектору з обліку готової продукції та її реалізації у Лисичанський завод РТІ імені 50-річчя СССР; 02.08.1982 переведена у тому ж відділі бухгалтером фінансово-розрахункового сектору; 15.08.1985 переведена у тому ж відділі начальником сектору обліку по заробітній платі; 17.02.1988 переведена заступником головного бухгалтера з методології обліку; 25.12.1992 Лисичанський завод гумових технічних виробів зареєстрований орендним підприємством «Лисичанський завод гумових технічних виробів», з 10.07.1996 орендне підприємство «Лисичанський завод гумових технічних виробів» перереєстрований у відкрите акціонерне товариство «Лисичанський завод гумових технічних виробів»;16.06.1997 переведена заступником головного бухгалтера; 29.08.2000 переведена головним бухгалтером; 01.06.2020 звільнена за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією підприємства.

Відповідчем не заперечується факт роботи позивача у період з 01.06.2015 по 30.11.2018 у відкритому акціонерному товаристві «Лисичанський завод гумових виробів» (за основним місцем роботи). Також не заперечується факт роботи позивача у зазначений вище період у Сєвєродонецькому дочірному підприємстві СУ «Електромонтаж» № 448 акціонерного товариства закритого типу «Донбаспромелектромонтаж» (за сумісництвом).

Як зазначено відповідачем у листі № 4155-4208/к-02/8-1200/21 від 18.10.2021, що на виконання рішення суду в межах покладених зобов`язань управлінням проведено перерахунок пенсії з урахуванням періоду роботи у відкритому акціонерному товаристві «Лисичанський завод гумових виробів» з 01.06.2015 по 30.1 1.2015; рішенням суду не зобов`язано врахувати при перерахунку пенсії заробітну плату за період з 01.06.2015 по 31.10.2018; при призначенні пенсії період з 01.12.2015 по 31.10.2018 був зарахований до страхового стажу за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Сєвєродонецьке дочірнє підприємство СУ «Електромонтаж» № 448 акціонерного товариства закритого типу «Донбаспромелектромонтаж»).

Таким чином, на виконання рішення суду відповідачем проведено перерахунок пенсії з урахуванням періоду роботи у відкритому акціонерному товаристві «Лисичанський завод гумових виробів» з 01.06.2015 по 30.11.2015 та при призначенні пенсії період з 01.12.2015 по 31.10.2018 був зарахований до страхового стажу за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Сєвєродонецьке дочірнє підприємство СУ «Електромонтаж» № 448 акціонерного товариства закритого типу «Донбаспромелектромонтаж»).

Тобто, ГУ ПФУ в Луганській області до страхового стажу зараховано період роботи позивача у відкритому акціонерному товаристві «Лисичанський завод гумових виробів» з 01.06.2015 по 30.11.2015 та у Сєвєродонецькому дочірньому підприємстві СУ «Електромонтаж» № 448 акціонерного товариства закритого типу «Донбаспромелектромонтаж» з 01.12.2015 по 31.10.2018. Проте, незарахованим є стаж позивача за основним місцем роботи у відкритому акціонерному товаристві «Лисичанський завод гумових виробів» за період з 01.12.2015 по 30.11.2018.

Під час розгляду справи 360/528/21 судом за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії встановлено, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємствами-страхувальниками свого обов`язку щодо сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості у зазначеному підприємстві по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивача періоду роботи з 01.06.2015 по 31.10.2018 у ВАТ «Лисичанський завод гумових виробів».

Позивач разом з заявою перерахунок пенсії та заявою про виконання рішення суду у справі № 360/528/21 були надані платіжні доручення про сплату ЄСВ ВАТ «Лисичанський завод гумових технічних виробів» за період з червня 2015 року по жовтень 2018 роки. Також відповідні докази надані позивачем до матеріалів справи.

Отже, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ВАТ «Лисичанський завод гумових виробів» за спірний період сплачено єдиний соціальний внесок у повному обсязі.

Суд вкотре зазначає, що внаслідок невиконання ВАТ «Лисичанський завод гумових технічних виробів» обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаних підприємствах.

На підставі викладеного, суд зазначає, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємствами-страхувальниками свого обов`язку щодо сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості у зазначеному підприємстві по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивача періоду роботи у ВАТ «Лисичанський завод гумових виробів».

При цьому, внаслідок того, що відповідачем на виконання рішення суду при проведенні перерахунку пенсії позивача, до страхового стажу зараховний період роботи у ВАТ «Лисичанський завод гумових виробів» з 01.06.2015 по 30.11.2015, тому до страхового стажу ОСОБА_1 має бути зарахований також період роботи за основним місцем роботи у ВАТ «Лисичанський завод гумових виробів» з 01.12.2015 по 30.11.2018, оскільки чинним законодавством визначено право працівника укладати трудовий договір на одному або одночасно на кількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо іншого не передбачено законодавством, колективний договір або працювати за угодою сторін.

Згідно зі статтею 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне Страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

З аналізу наведеної норми слідує, що за бажанням пенсіонера за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд.

Тобто, даною нормою визначено право пенсіонера при обчислені пенсії подавати первинні в підтвердження розміру заробітної плати за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд.

Таким правом позивач скористався, проте відповідачем не було враховано відповідні документи.

Вищезазначений висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеному у справі справа № 208/6680/16-а (2а/208/245/16) від 27.03.2018.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.12.2015 по 31.10.2018 у ВАТ «Лисичанський завод гумових виробів»; визнання протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо неврахування при перерахунку пенсії ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.06.2015 по 31.10.2018 у ВАТ «Лисичанський завод гумових виробів»; зобов`язання Головне Управління Пенсійного фонду України в Луганській області з 03.08.2020 зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.12.2015 по 31.10.2018 у ВАТ «Лисичанський завод гумових виробів»; здійснення перерахунку та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням заробітної плати за період страхового стажу з 01.06.2015 по 31.10.2018 у ВАТ «Лисичанський завод гумових виробів», з урахуванням раніше виплачених сум.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду попередньої інстанції.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року у справі № 360/8280/21 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року у справі № 360/8280/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 березня 2024 року.

Судді А.В. Гайдар

Т.Г.Гаврищук

І.Д.Компанієць