Справа № 766/1606/24
Суддя: Ус О. В.
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/1606/24

Пров. №2-а/766/297/24

13 березня 2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Давидова А.С., з участю позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Польща Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив скасувати постанову начальника Херсонського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №10/708 від 25.01.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100,00 грн., провадження у справі закрити.

В обґрунтування позову вказав, що 22.01.2024 року т.в.о. начальника Херсонського районного ТЦК та СП підполковником ОСОБА_2 відносно т.в.о. голови правління Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, за начебто, грубе порушення Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вимог Постанови КМУ від 30.12.2022 р. №1487. Вказано, що розглянувши протокол 25.01.2024 р. на підставі власних переконань, начальник Херсонського районного ТЦК та СП полковник ОСОБА_3 виніс оскаржувану постанову №10/708 від 25.01.2024 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100,00 грн. за те, що він, будучи керівником АТ «Херсонська ТЕЦ» належним чином не організував виконання розпорядження РТЦК та СП, а саме не забезпечив своєчасне прибуття громадян до РТК та СП. Він із зазначеною постановою не згоден, вважає її незаконною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначив, що 19.01.2024 р. (вхід. №26) на адресу АТ «Херсонська ТЕЦ» надійшло розпорядження т.в.о. начальника Херсонського районного ТЦК та СП підполковником Бондаренко О. №4/566 від 18.01.2024 р. щодо здійснення оповіщення про виклик до ТЦК та СП військовозобов`язаних та резервістів (5 осіб) для звіряння облікових даних та забезпечення їх прибуття 22.01.2024 р. о 09:30 год. за адресою: м. Херсон, пров. Й. Пачоського, 72 (каб. 15); про результати виконання розпорядження поінформувати до 22.01.2024 р. Повістки, які були надані разом із розпорядженням були повістками на відправку, тобто зміст вручених повісток суперечив змісту розпорядження. На виконання вказаного розпорядження, т.в.о. начальника Херсонського районного ТЦК та СП та на підставі Постанови КМУ від 30.12.2022 р. №1487, т.в.о. голови правління АТ «Херсонська ТЕЦ» 19.01.2024 р. був виданий наказ №27-к «Про оповіщення працівників про їх виклик до ТЦК та СП». Одночасно з цим, на телефонні номери вказаних у розпорядженні осіб були зроблені дзвінки та надіслані копії наказу та повісток. Керівником Товариства також було повідомлено, що він забезпечить усі необхідні умови працівникам для з`явлення до Херсонського ТЦК та СП: увільнить від роботи та надасть службовий транспорт. Даним працівникам було запропоновано отримати повістки та розписатися за її отримання, але вони відмовилися від їх отримання, про що складено відповідні акти. Додатково, безпосередні керівники цих працівників, яким необхідно було вручити повістки були ознайомлені із наказом №27-К «Про оповіщення працівників про їх виклик до ТЦК та СП». 22.01.2024 р. АТ «Херсонська ТЕЦ» листом №01-1/116 повідомило Херсонський районний ТК та СП про видання відповідного наказу та оповіщення працівників шляхом мобільних додатків для повідомлень (месенджери), а також про те, що даним працівникам було запропоновано отримати повістки та розписатися за їх отримання, але вони відмовилися від їх отримання, про що складено відповідні акти. Копії всіх наказів, актів та інших матеріалів були надані до ТЦК та СП. Зазначає, що в оскаржуваній постанові відповідач визнає, що позивачем вжито заходи щодо оповіщення військовозобов`язаних підлеглих працівників. Одночасно з цим зазначає, що законодавцем не визначений порядок контролю роботодавця за своєчасним прибуттям військовозобов`язаного до місця, визначеного повісткою.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.02.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.

26.02.2024 року представником Херсонського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки подано відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити в задоволенні позову. Вказав, що 18.01.2024 р. на адресу АТ «Херсонська ТЕЦ» було направлено розпорядження про оповіщення про виклик до Херсонського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку АТ «Херсонська теплоелектроцентраль», явку необхідно було забезпечити 22.01.2024 р. о 09:30 год. 22.01.2024 р. на адресу Херсонського РТЦК та СП надійшло повідомлення від АТ «Херсонська ТЕЦ» про те, що розпорядження про виклик військовозобов`язаних за №4/566 від 18.01.2024 р. виконано та оповіщено військовозобов`язаних, шляхом надіслання копії наказу №27-к від 19.01.2024 р. доступними месенджерами, від отримання повісток громадяни зазначені в розпорядженні відмовились, керівники підрозділів, які здійснюють безпосереднє керівництво військовозобов`язаних на підприємстві під підпис були ознайомлені про необхідність доведення підлеглих про необхідність з`явитися до Херсонського РТЦК та СП в установлену дату розпорядженням. Жодного документа який би підтверджував виконання вимог п. 47 порядку про ознайомлення з розпорядженням під особистий підпис у частині, що стосується прибуття військовозобов`язаних працівників до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки позивачем не надано, а навпаки надано наказ без підпису осіб, що викликалися до Херсонського РТЦК та СП. Вказано, що 08.02.2024 р. частина працівників прибули одномоментно до ІНФОРМАЦІЯ_1 для звіряння облікових даних. Позивач не забезпечив та не надав акти про відмову від отримання повісток військовозобов`язаними працівниками АТ «Херсонська ТЕЦ» до дисциплінарної відповідальності, тощо за неявку до Херсонського РТЦК та СП. ОСОБА_1 не забезпечив своєчасне прибуття працівників АТ «Херсонська ТЕЦ» як визначено законодавчо, не вчинив жодної дії спрямованої на реальне виконання розпорядження Херсонського РТЦК та СП ( а саме не надано актів про відмову від отримання повісток безпосередньо військовозобов`язаними, що викликалися, не притягнуто до дисциплінарної відповідальності працівників).

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити. Звертали увагу на неможливість забезпечення явки осіб фізично та той факт, що особи за розпорядженням № 4/566 від 18.01.2024 р. викликаються для звіряння облікових даних, а фактично повістки на відправку по мобілізації. Крім того, АТ «Херсонська ТЕЦ» є підприємством критичної інфраструктури і її робітники бронюються.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у відсутність представника.

Суд, заслухавши вступні слова позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.

Постановою начальника Херсонського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки полковником ОСОБА_3 накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що згідно з розділом 20 п. 1 п.п. 5 Податкового кодексу України складає 51000 грн. (арк. справи 15).

У постанові, зокрема зазначено, що ОСОБА_1 не забезпечив своєчасне прибуття працівників АТ «Херсонська ТЕЦ» як визначено законодавчо, а вчиняв виключно заходи спрямовані на оповіщення військовозобов`язаних підлеглих працівників, не вчиняв жодної дії спрямованої на реальне виконання розпорядження Херсонського РТЦК та СП (не надано актів про відмову від отримання повісток безпосередньо військовозобов`язаними, що викликалися) скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Резолютивна частина даної постанови не містить даних за якою статтею ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, тобто відсутня кваліфікація його дій, а посилання на ч. 2 ст. 210-1 КУпАП міститься тільки в описовій частині, що є порушенням положень ст. 283 КУпАП, а також порушенням права особи на захист від конкретного обвинувачення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних та суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення, що є необхідними і достатніми для притягнення особи юридичної відповідальності.

Так, ч. 1 ст. 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період, тягне за собою відповідальність за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Відповідно до абзацу 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З 24.02.2022 відповідно до Указу Президента № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, що охоплюється дією особливого періоду.

Відповідно до п. 47 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки (додаток 13, для призовників - додаток 17 до Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 2002 р. № 352) щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки керівники (голови) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій зобов`язані: видати наказ (розпорядження) про оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, довести його до відома таких осіб під особистий підпис у частині, що стосується їх прибуття до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки у визначені ним строки, та надіслати копію наказу (розпорядження) у триденний строк до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки; вручити призовникам, військовозобов`язаним та резервістам повістки про явку за викликом до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки (за наявністю); письмово повідомити з наданням витягів з наказів (розпоряджень) відповідним районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, підрозділам Служби зовнішньої розвідки про осіб з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які тимчасово непрацездатні, перебувають у відпустці або у відрядженні; забезпечити здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки.

Згідно ст. 5 ч. 1 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у визначений законом спосіб.

Відповідно до ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Частиною другою ст. 210-1 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період.

Стаття 210-1 КУпАП України є бланкетною, та відсилає до законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Абзацом 7 статті 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що підприємства, установи і організації зобов`язані забезпечувати своєчасне прибуття працівників, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою - п`ятою статті 22 цього Закону, на збірні пункти та до військових частин.

Відповідно до частини 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Аналізуючи положення статей 21, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вбачається, що обов`язок з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах покладається на військовозобов`язаних. На підприємство покладається обов`язок належним чином повідомити військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку підприємства, про таку явку.

Пунктом 47 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ № 1487 від 30.12.2023 року (далі Порядок № 1487) встановлено, що у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, керівники (голови) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій зобов`язані:

- видати наказ (розпорядження) про оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, довести його до відома таких осіб під особистий підпис у частині, що стосується їх прибуття до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки у визначені ним строки, та надіслати копію наказу (розпорядження) у триденний строк до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки;

- вручити призовникам, військовозобов`язаним та резервістам повістки про явку за викликом до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки (за наявністю);

- письмово повідомити з наданням витягів з наказів (розпоряджень) відповідним районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, підрозділам Служби зовнішньої розвідки про осіб з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які тимчасово непрацездатні, перебувають у відпустці або у відрядженні;

- забезпечити здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до вимог п. 47 Порядку № 1487, отримавши розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1487 від 18.01.2024 року про оповіщення військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку підприємства та забезпечення їх прибуття 22.01.2024 року о 09:30 год. до Херсонського РТЦК та СП, т.в.о. голови правління АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» ОСОБА_4 видано наказ «Про оповіщення працівників про їх виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки» № 27-к від 19.01.2024 року (арк. справи 22-23).

Вказаним наказом, зокрема наказано: начальнику відділу управління персоналом Л. Соловйовій, відповідальній за ведення військового обліку наказано оповістити про виклик до ТЦК та СП за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 ) 22.01.2024 р. о 09-30 год. працівників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; доповісти про результати оповіщення до закінчення робочого дня 19.01.2024 р.; начальникам відповідних відділів у яких працюють військовозобов`язані забезпечити явку працівників до відділу з управління персоналом у строк до 15-00 год. 19.01.2024 р. для ознайомлення з даним наказом та отримання повісток. До наказу додано список осіб, які повинні бути ознайомлені із вказаним наказом, однак підписи осіб які викликаються до РТЦК він не містить.

До матеріалів справи додано копії скріншотів, з яких вбачається, що особам, які викликалися до РТЦК засобами месенджеру направлялися копія наказу та копія повістки (арк. справи 9-13).

Згідно акту про не забезпечення явки підлеглих працівників до відділу управління персоналом від 22.01.2024 р. складеного начальником відділу безпеки Салєба С.С., ст. інспектором з кадрів Дубіковою І.В., фахівцем (з персоналу) ОСОБА_10 , вказаними посадовими особами підприємства складено цей акт про те, що на мобільні номери телефонів начальнику РБЦ Шутову С.В., начальнику ТЦ Горященко А.В., начальнику цеху ТМ Рачковському В.А., начальнику ЕЦ Хоменко Ю.Ю., начальнику ХЦ Шулянці Л.А. були зроблені телефонні дзвінки (які вони прийняли) про явку до відділу управління персоналом разом з підлеглими ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ) для ознайомлення з наказом №27-к від 19.01.2024 р. «Про оповіщення працівників про їх виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки». Також було скинуто фото наказу керівникам на вайбер ( ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ознайомилися). До відділу з управління персоналом з`явились РБЦ ОСОБА_12 , начальник ТЦ Горященко А.В., начальник цеху ТМ ОСОБА_14 , начальник ЕЦ ОСОБА_15 , начальник ХЦ ОСОБА_16 з наказом ознайомилися під підпис, але згідно п. 3 наказу №27 від 19.01.2024 р. не забезпечили явку підлеглих працівників до відділу управління персоналом для ознайомлення та отримання повісток (арк. справи 8).

Згідно акту про не забезпечення явки підлеглих працівників до відділу управління персоналом від 22.01.2024 р. складеного начальником відділу безпеки Салєба С.С., ст. інспектором з кадрів Дубіковою І.В., фахівцем (з персоналу) ОСОБА_10 , вказаними посадовими особами підприємства складено цей акт про те, що на мобільні номери телефонів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 були зроблені телефонні дзвінки про явку працівників до відділу управління персоналом для ознайомлення з наказом «Про оповіщення працівників про їх виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки» та отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. На дзвінки працівники не відповідають. Також ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 було скинуто фото наказу та фото повісток на вайбер ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ознайомились). Але до відділу управління персоналом працівники не з`явились (арк. справи 7).

22.01.2024 року за вих. №01-1/116 АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» направила на адресу Херсонського РТЦК та СП повідомлення про виконання розпорядження №4/566 від 18.01.2024 р., у якому повідомлено про видачу підприємством наказу від 19.01.2024 р. №;27-к «Про оповіщення працівників про їх виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки»; повідомлено про оповіщення працівників шляхом надіслання копії наказу на доступні месенджери з доданням скріншотів повідомлень та вказано, що від отриманих повісток зазначені працівники відмовилися (арк. справи 14).

Згідно із положеннями ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Наданим суду доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, однак він не може бути єдиним доказом вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не містить місце, час вчинення адміністративного правопорушення. Суть адміністративного правопорушення не є конкретизована.

Об`єктом адміністративного проступку за ч.2 ст. 210-1 КУпАП є суспільні відносини у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні законодавства України про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (формальний склад). Суб`єкт адміністративного проступку - як громадяни, так і посадові особи. Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить посилання на докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та не зазначені мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідачем до суду не надано жодних доказів, які би підтвердили правомірність дій та законність підстав винесення постанови про адміністративне правопорушення. Додана до відзиву «копія журналу від 08.02.2024 р» не може бути доказом по справі, оскільки ні протокол про адміністративне правопорушення, ні постанова не мстить конкретної вказівки на прізвища та ініціали осіб, своєчасність прибуття яких не забезпечив позивач.

Відповідачем не було з`ясовано і не зазначено в спірній постанові, які дії повинен був вчинити позивач для забезпечення прибуття у встановлений термін військовозобов`язаних до Херсонського РТЦК та СП, не надано оцінку актам від 22.01.2024 р.

Диспозиція ч. 2 ст. 210-1 КУпАП передбачає повторне протягом року вчинення порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Однак в спірній постанові відповідачем не зазначено про кваліфікуючі ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, тобто про вчинення ОСОБА_1 порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, повторно протягом року, за яке його вже було піддано адміністративному стягненню, чи вчинення такого порушення в особливий період.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особа, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення не було встановлено чи є вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, цей висновок повинен ґрунтуватися на досліджених доказах, визначених ст. 251 КУпАП, та зібраних особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративні правопорушення.

Саме на підставі доказів в справі про адміністративне правопорушення відповідач повинен був з`ясувати фактичні дані, на основі яких встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі Надточій проти України від 15 травня 2008 року.

Як передбачено п. «а» ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною ОСОБА_5 України 17 липня 1997 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

При цьому, особі повинно бути забезпечено реалізацію її права на захист, яке полягає у наданні їй можливості надавати усні або письмові пояснення з приводу пред`явленого їй обвинувачення, збирати і подавати докази, брати особисту участь у провадженні, користуватись правовою допомогою захисника, реалізовувати інші процесуальні права, передбачені, зокрема КУпАП.

Надання детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та забезпечення її права на захист є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду справи.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина 1 ст. 7 КУпАП).

Таким чином відповідачу потрібно було з`ясувати вищенаведене та винести законне та обґрунтоване рішення.

Враховуючи вищезазначене, суд зазначає, що матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, його складові, в тому числі суб`єктивної сторони правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому відповідачем належними та допустимими доказами не доведена вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210-1 КУпАП. Вказівка на те, що ОСОБА_1 не виконано розпорядження в частині не забезпечення явки військовозобов`язаних до РТЦК не заслуговують на увагу, оскільки позивачем, як керівником підприємства вжито вичерпних заходів для виконання розпорядження.

У свою чергу, правові підстави для примусової доставки осіб на підприємство за їх відсутності для вручення повісток або повідомлення за їх місцем проживання особисто позивачем або іншим працівником АТ «Херсонська ТЕЦ» відсутні. Також жодним чином законодавчо не врегульовано можливість примусової доставки до РТЦК та СП керівником підприємства.

Недосягнення мети розпорядження особою, що його видала, в частині неприбуття оповіщених осіб зі списку в призначений день та час до Херсонського РТЦК та СП з причин, що не залежали від волі його виконавця, не вказує на бездіяльність ОСОБА_1 та не утворює в його діях, за вищевикладених обставин, події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що наявні правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 та скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності із закриттям справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та ухвалення рішення про скасування оскарженої постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.

Рішення складено в повному обсязі у нарадчій кімнаті 13 березня 2024 року.

Керуючись ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 268, 271, 286, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Херсонського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову начальника Херсонського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №10/708 від 25.01.2024 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 5100,00 грн. за ст. 210-1 ч.2 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

СуддяО. В. Ус