Справа № 160/502/24
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2024 рокуСправа №160/502/24
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРУТАЛІЯ» до Дніпровської митниці, Львівської митниці, в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати:
- визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів від 11.10.2023р. №UA110130/2023/000175/l; від 20.10.2023р. №UA110130/2023/000181/l; від 20.10.2023р. №UA110130/2023/000182/1; від 06.11.2023р. MUA110130/2023/000199/1; від 09.11.2023р. №UA110130/2023/000206/1; від 21.11.2023р. №UA110130/2023/000225/l; від 06.11.2023р. №UA110130/2023/000200/1; від 09.11.2023р. №UA110130/2023/000207/1, та рішення Львівської митниці від 10.11.2023 р. № UA209000/2023/100703/2; від 13.11.2023 р. № UA209000/2023/100706/2.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що ТОВ «Фруталія» з метою митного оформлення товарів подало до митниць електронні митні декларації. Під час декларування товару в електронних митних деклараціях Товариством обрано основний метод визначення митної вартості товару за ціною контракту та подані документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України.
Так позивач вказує, що в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товару митницями не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої декларантом митної вартості товарів.
Таким чином, позивач робить висновок, що митні органи не навели доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
24.01.2024 року на адресу суду від Львівської митниці надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що під час здійснення Львівською митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митними деклараціями було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Отже, відповідач вказує, що за результатам розгляду поданих документів, виник сумнів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, який став підставою для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої позивачем митної вартості.
25.01.2024 року на адресу суду від Дніпровської митниці надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що під час здійснення Дніпровською митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митними деклараціями було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Отже, відповідач вказує, що за результатам розгляду поданих документів, виник сумнів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, який став підставою для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої позивачем митної вартості.
31.01.2024 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзиви, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що відзиви є законодавчо необґрунтованими та такими, що не спростовують доводів, викладених в позовній заяві, як підстави для задоволення позову.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13.10.2021 року між ТОВ «ФРУТАЛІЯ» та компанією SUPER FRUIT GIDA ITH. IHR. SAN. VE TIC. LTD. STI. (Туреччина) було укладено зовнішньоекономічний контракт від 13.10.2021 №13/10-21.
Відповідно до п. 1.1 Контракту компанія SUPER FRUIT GIDA ITH. IHR. SAN. VE TIC. LTD. STI зобов`язалася поставляти ТОВ «ФРУТАЛІЯ» товар в порядку та на умовах, визначених даним Контрактом
Згідно 3 п. 2.2. Контракту ціна за товар і умови поставок визначаються в інвойсах.
Пунктом 2.4 Контракту передбачає що всі витрати, митні збори, податки і збори такі як митний збір, податок на додану вартість і пов`язані з виконанням даного контракту, на території Покупця, оплачуються Покупцем, а податки, мита і збори на території Продавця, оплачуються Продавцем.
Також п. 4.1 передбачає що покупець робить оплату продавцеві за товар на умовах які передбачені в інвойсі.
У митних деклараціях митну вартість товарів визначено (за основним методом) за ціною контракту.
Митниця направила ТОВ «ФРУТАЛІЯ» повідомлення, відповідно до яких за результатами опрацювання всіх поданих декларантом документів встановлено, що подані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:
- відповідно до вимог п. 3.1 зовнішньоекономічного контракту від 13.10.2021№ 13/10- 21 зазначено що поставка здійснюється відповідно до заявок. Заявка до митного оформлення не подавалась;
- у CMR від 04.11.2023 № б/н-у гр. 4- місце завантаження-зазначено Mersin, проте у МД та декларації країни відправлення зазначено - Адана. Неможливо перевірити правильність числових значень товару;
- відсутній рахунок на перевезення та договір перевезення - перевірити правильність числових значень неможливо товару;
- CMR від 04.11.2023 №б/н гр.3 Місце розвантаження вказано Україна, - пункт d ч. 1 ст. 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів чітко визначає, що у вантажній накладній має міститися інформація про "місце і дату прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки", а не про країну прийняття вантажу до перевезення.
У зв`язку із виявленими розбіжностями Львівська митниця зобов`язала позивача у 10-денний термін надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 6) транспортні документи, договір на перевезення, заявку, рахунки на оплату транспортних послуг.
Декларантом ТОВ «ФРУТАЛІЯ» було надано такі додаткові документи, а саме: заявку та довідку про транспортні витрати, у графах 16 та 23 CMR зазначено що перевізником товару являється компанія М.АСАR, разом з тим до митного оформлення декларантом надано Договір-Заявка від 04.11.23 №04/11 із ФОП ОСОБА_1 .
За результатами перевірки наданих відомостей щодо митної вартості товару, відповідачем було прийнято:
- рішення Львівської митниці про коригування митної вартості від 10.11.2023 №UA209000/2023/100705/2.
За результатами контролю співставлення до товарів застосовано другорядний метод визначення митної вартості - резервний метод.
Коригування митної вартості товару проведено за рішенням про коригування митної вартості із застосуванням резервного методу, з використанням наявної у митного органу інформації, що наявна в ЦБД.
- згідно наданої до митного контролю CMR від 04.11.2023 б/н у графах 16 та 23 зазначено що перевізником товару являється M.ACAR, разом з тим до митного оформлення декларантом надано Договір-Заявку про надання транспортних послуг від 04.11.2023 №04/11-1, згідно якої виконавцем по доставці товару являється ФОП ОСОБА_1 . Будь-який договір доручення чи інший посередницький договір між вищезазначеними суб`єктами, декларантом митному органу не надавався, що не дає можливості перевірити правильність нарахування транспортних витрат на перевезення а відповідно числового значення рівня митної вартості товару;
- відповідно до вимог п. 7.1 зовнішньоекономічного контракту від 13.10.2021 №13/10- 21 встановлено, що Продавець зобов`язаний надати Покупцю разом з іншими наведеними документами, зокрема сертифікат якості та експортну декларацію країни відправлення, проте дані документи декларантом під час здійснення митного оформлення не надано, що є порушенням вимог даного договору;
- відповідно до вимог п. 4.1 зовнішньоекономічного контракту від 13.10.2021 №13/10- 21 встановлено що Покупець робить оплату за Товар на умовах які прописані у інвойсі.
Декларантом ТОВ «ФРУТАЛІЯ» було повідомлено про відсутність інших документів.
За результатами перевірки наданих відомостей щодо митної вартості товару, відповідачем було прийнято:
- рішення Львівської митниці про коригування митної вартості від 13.11.2023 №UA209000/2023/100706/2.
За результатами контролю співставлення до товарів застосовано другорядний метод визначення митної вартості - резервний метод.
Коригування митної вартості товару проведено за рішенням про коригування митної вартості із застосуванням резервного методу, з використанням наявної у митного органу інформації, що наявна в ЦБД.
2. Пакувальний лист до митного контролю не надано.
3. Товар заявлено на умовах поставки FCA Адана. У відповідності до Методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 р. N 65, собівартість перевезень (робіт, послуг) - це виражені в грошовій формі поточні витрати транспортних підприємств, безпосередньо пов`язані з підготовкою та здійсненням процесу перевезень вантажів і пасажирів, а також виконанням робіт і послуг, що забезпечують перевезення.
У зв`язку із виявленими розбіжностями Дніпровська митниця зобов`язала позивача у 10-денний термін надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 6) транспортні документи, договір на перевезення, заявку, рахунки на оплату транспортних послуг.
Декларантом ТОВ «ФРУТАЛІЯ» було повідомлено про відсутність інших документів.
За результатами перевірки наданих відомостей щодо митної вартості товару, відповідачем було прийнято:
- рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів від 11.10.2023 № UA110130/2023/000175/1.
За результатами контролю співставлення до товарів застосовано другорядний метод визначення митної вартості - резервний метод.
Коригування митної вартості товару проведено за рішенням про коригування митної вартості із застосуванням резервного методу, з використанням наявної у митного органу інформації, що наявна в ЦБД.
2. Пакувальний лист до митного контролю не надано.
У зв`язку із виявленими розбіжностями Дніпровська митниця зобов`язала позивача у 10-денний термін надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 6) транспортні документи, договір на перевезення, заявку, рахунки на оплату транспортних послуг.
Декларантом ТОВ «ФРУТАЛІЯ» було повідомлено про відсутність інших документів.
За результатами перевірки наданих відомостей щодо митної вартості товару, відповідачем було прийнято:
- рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів від 20.10.2023 UA110130/2023/000181/1.
За результатами контролю співставлення до товарів застосовано другорядний метод визначення митної вартості - резервний метод.
Коригування митної вартості товару проведено за рішенням про коригування митної вартості із застосуванням резервного методу, з використанням наявної у митного органу інформації, що наявна в ЦБД.
2. Пакувальний лист до митного контролю не надано.
Декларантом ТОВ «ФРУТАЛІЯ» було повідомлено про відсутність інших документів.
За результатами перевірки наданих відомостей щодо митної вартості товару, відповідачем було прийнято:
- рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів від 20.10.2023 UA110130/2023/000182/1.
За результатами контролю співставлення до товарів застосовано другорядний метод визначення митної вартості - резервний метод.
Коригування митної вартості товару проведено за рішенням про коригування митної вартості із застосуванням резервного методу, з використанням наявної у митного органу інформації, що наявна в ЦБД.
2. Пакувальний лист до митного контролю не надано.
3. Товар заявлено на умовах поставки FCA Адана. Страхові документи, акти виконаних робіт, договір на перевезення або на транспортно-експедиційне обслуговування, рахунок на оплату транспортних послуг, платіжні документи щодо оплати транспортних послуг, заявка на перевезення до митного контролю не надано.
4. Згідно гр.44 митної декларації заявлено довідку щодо транспортних витрат від 06.11.2023 № 6/11 виданий ФОП « ОСОБА_2 », проте договір з таким контрагентом відсутній. Крім того, наданий до митного контролю документ CMR від 28.10.2023 №б/н не містить відомостей щодо такого перевізника/експедитора. У документі CMR зазначено особу Bahadir Lojistik, проте договорів з таким контрагентом також не надано, крім того відсутні будь-які транспортні документи для перевірки складових митної вартості.
Декларантом ТОВ «ФРУТАЛІЯ» було повідомлено про відсутність інших документів.
За результатами перевірки наданих відомостей щодо митної вартості товару, відповідачем було прийнято:
- рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів від 06.11.2023 № UA110130/2023/000199/1.
За результатами контролю співставлення до товарів застосовано другорядний метод визначення митної вартості - резервний метод.
Коригування митної вартості товару проведено за рішенням про коригування митної вартості із застосуванням резервного методу, з використанням наявної у митного органу інформації, що наявна в ЦБД.
Відтак, правомірність винесених відповідачем рішень про коригування митної вартості товару та карток відмови є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Згідно ст. 49 Митного кодексу України (далі - МКУ) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 52 МКУ заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів.
Згідно з вимогами частин 1 та 5 ст. 53 МКУ у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч. 2. ст. 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1)декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2)зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3)рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4)якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару
5)за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, які підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару;
6)транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8)якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Цей перелік є виключним і без обґрунтованих підстав митний орган не вправі вимагати інших документів для підтвердження митної вартості товару.
Частиною 3 статті 53 МК України встановлений обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари
Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Таким чином, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але такі повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені виключно розбіжностями в документах що подаються для підтвердження митної вартість товарів, чи наявності в них ознак підробки або якщо вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як встановлювалося судом, рішення про коригування митної вартості товарів, які прийняті митницею фактично обґрунтовані тим, що подані декларантом документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
Відповідно до ч. 2 ст. 57 МКУ основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 58 МКУ метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 МКУ встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Таким чином суд зазначає, що відповідно до пунктів 2, 4 ч. 2 ст. 55 МКУ, прийняті митним органом письмові рішення про коригування заявленої митної вартості товарів мають містити, зокрема: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Згідно ч. 3 ст. 57 МКУ, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Втім, як видно зі змісту спірного рішення, митний орган зазначає про неможливість застосування методів визначення митної вартості товарі передбачених п. 2 ч. 1 ст.57 МКУ у зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, однак таке формальне обґрунтування із загальними висновками не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України.
Як визначено у ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.
Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. (Правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа 21-591а15).
У свою чергу, декларант надав відповідачу всі необхідні документи із поданням митної декларації, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за ціною контракту.
При цьому суд також звертає увагу на таке.
Як вже встановлювалося судом, поставка товару задекларованого у митній декларації, здійснювалась на підставі зовнішньоекономічного контракту від 13.10.2021 року №13/10-21, укладеного між ТОВ «ФРУТАЛІЯ» та компанією SUPER FRUIT GIDA ITH. IHR. SAN. VE TIC. LTD. STI. (Туреччина).
Щодо зауважень відповідача відносно того, що заявка до митного оформлення не надавалось, суд зазначає про таке.
Як встановлено ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Отже, ненадання позивачем заявки до митного оформлення не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки надання такого документа не є обов`язковим.
Суд зазначає, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.
Втім, суд вважає за необхідне зазначити про таке.
Щодо тверджень відповідача відносно того, що в наданих до митного оформлення інвойсах містяться неточності, суд зазначає про таке.
Суд вказує, що затвердженої форми інвойсів та вимог щодо їх заповнення законодавством України не передбачено.
Разом з тим, при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості контролюючий орган має впевнитись, що інвойс можна ідентифікувати з поставкою оцінюваного товару та він містить відомості, які підтверджують відомості щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті.
Узагальнене визначення інвойсу - це документ, на підставі якого здійснюється оплата за товар та формується звітність.
Згідно загальносвітової практики, інвойс має містити: дату складання; найменування та реквізити продавця; найменування та реквізити покупця; найменування товарів; ціну товарів; загальну вартість рахунку; валюту оплати.
Також, в інвойсі можуть зазначатись: реквізити зовнішньоекономічної угоди, відповідно до якого здійснюється поставка; реквізити відвантажувального документа; платіжні реквізити та інші відомості, у разі якщо їх наявність в інвойсі передбачена умовами договору, такі як умови поставки, умови оплати, місце завантаження, розмір та підстави надання знижок, тощо.
Як встановлено судом, відповідно до п. 4.1. зовнішньоекономічного контракту від 13.10.2021 №13/10-21, покупець робить оплату продавцеві за Товар на умовах, які прописані в інвойсі.
Отже, інвойси не можна ідентифікувати з поставкою оцінюваного товару та вони не містять відомостей, які підтверджують відомості щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті.
Таких висновків щодо вказаних інвойсів суд дійшов, на підставі того, що зовнішньоекономічний контракт від 13.10.2021 №13/10-21 має базову вимогу щодо обов`язкового визначення умов оплати продавцеві за Товар саме в інвойсах.
На підставі викладеного суд вважає, що надані до митного оформлення інвойси не дозволяють ідентифікувати поставку товару, з огляду на відсутність обов`язкового визначення умов оплати продавцеві за Товар в інвойсах, як передбачено умовами зовнішньоекономічного контракту від 13.10.2021 №13/10-21.
Як встановлено ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Отже, суд зауважує, що відповідно до приписів ст. 53 МК України, позивачем надано до митного органу інвойси, які є такими, що не дають можливості підтвердити митну вартість товарів.
Суд зазначає, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.
Суд бере до уваги висновку Верховного суду від 11.06.2019 року у справі №813/1755/17, від 29.07.2021 року у справі №380/6459/20, що умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються, а тому у зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Втім, вказана правова позиція не є релевантною до даних правовідносин, оскільки, в даній справі взагалі відсутні умови оплату за товар, оскільки такі умови не є визначеними, ані умовами зовнішньоекономічного контракту від 13.10.2021 №13/10-21, ані інвойсами.
А тому, суд робить висновок, що відсутність відомостей щодо умов оплати товару у документах може бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Щодо доводів митниці про неможливість підтвердження заявленої митної вартості товару на підстави документів на перевезення вантажу, суд зазначає про таке.
Відповідно до Інкотермс 2010 термін FCA (…namedplace) англ. FreeCarrier, або Франко перевізник (…назва місця) означає, що продавець здійснює передачу товару перевізнику або іншій особі, номінованій покупцем, у власних приміщеннях або у іншому обумовленому пункті.
Відповідно FCA від продавця вимагається виконання формальностей для вивезення, якщо такі застосовуються; це умови постачання, коли основну частину перевезення забезпечує покупець, при цьому, покупець самостійно обирає вид транспорту, сам організовує весь ланцюг доставки, укладає договори перевезення. Обов`язок продавця з постачання вважається виконаним, коли він постачає товар - після його митного оформлення у режимі експорту в обумовленому місті. Згідно умов FCA покупець зобов`язаний за свій рахунок укласти договір перевезення товару від поіменованого місця постачання.
Всі витрати після доставки товару несе покупець. Продавець повинен сплатити всі витрати, пов`язані з наданням документа, що підтверджує доставку товару. Це виключає будь-які податки або мита, які повинні бути сплачені в країні експортера за експорт товарів, але включає будь-які податки або мита, що підлягають сплаті в країні імпортера (або покупця) за процедуру імпорту.
Продавець зобов`язаний оплатити всі витрати, пов`язані з доставкою товарів, які виникають або до навантаження товару на території експортера, або до моменту доставки товару у вказаний покупцем місце. Все мита сплачуються за експортну процедуру. Витрати на поставку FCA Інкотермс 2010, на надання документів покупцеві і всі витрати, пов`язані з процедурою експортного митного оформлення.
У клієнта і продавця немає зобов`язань страхувати вантаж. Але продавець може повідомити про ризики, а за бажанням покупця додатково застрахувати товар.
Згідно пунктів 5, 6 частини десятої статті 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
До матеріалів справи позивачем надано документи щодо транспортування задекларованих відповідно до митних декларацій товарів, а саме: копії міжнародних товаротранспортних накладних CMR б/н: від 03.10.2023 р; 12.10.2023 р.; 13.10.2023 р.; 28.10.2023 р.; 28.10.2023р.; 02.11.2023 р.; .02.11.2023 р.; 13.11.2023р.; 05.11.2023р.; 05.11.2023 р. з засвідченим перекладом на українську мову; копії договорів-заявок: №02/10 на перевезення вантажу від 02.10.2023 р.; №11/10 на перевезення вантажу від 11.10.2023 р; №12/10 на перевезення вантажу від 12.10.2023 р.; №04/11 на перевезення вантажу від 04.11.2023 р; №04/11 на перевезення вантажу від 04.11.2023 р.; копія довідок вих. № 33 від 11.10.2023 р.; № 37 від 20.10.2023; № 6/11 від 06.11.2023 р.; №6/11 від 06.11.2023 р.; №04,11 від 04.11.2023 р.; № 04/11-1 від 04.1 1.2023 р.; копія рахунків № 11/10 від 11.10.2023 року; № 85 від 20.10.2023 року; № 6/11 від 06.11.2023 року ; 6/11-2 від 06.11.2023 року.
Враховуючи вказане, суд зазначає наступне.
Як зазначено митним органом, згідно рахунків на оплату транспортних послуг, пунктом відправки товару є м. Мерсін (Турція). Такі ж відомості наявні і в CMR (м. Мерсін). Проте до митного контролю заявлено умови поставки FCA Адана. Відомості щодо вартості додаткового переміщення товару між цими пунктами відсутні.
Суд зазначає, що вказані зауваження митного органу є безпідставними та необґрунтованими, з огляду на ту обставину, що відповідно до умов FCA Інкотермс 2010, вказані правила визначають основу перевезення між продавцем та покупцем.
В угоді, експортер несе відповідальність за навантаження вантажів в узгодженому місці в країні експортера, і з цього моменту весь процес доставки і ризики лягають на покупця або імпортера.
Тобто позначка FCA є пунктом призначення (кінцевий пункт доставки, куди вантаж доставляє продавець, а ризик перекладається на покупця).
Отже, вартість переміщення товару в межах країни продавця, до місця визначеного умовами FCA, не включається до фактичних витрат позивача, як покупця, а покладаються на продавця товару.
Щодо посилань митного органу, що договори на перевезення або транспортно-експедиційне обслуговування відсутні, а замість них надано документи: заявки на перевезення, суд зазначає про таке.
Крім того, положення п. 6 ч. 2 ст. 53 МКУ та Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, відповідно, надані перевізником довідки про транспортно - експедиторські витрати є допустимими доказами розміру таких витрат.
Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідки про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Така правова позиція викладена, зокрема, в пункті 2.11 Довідки щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року, затвердженої Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 березня 2017 року N 2.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.09.2019 року у справі №815/2501/18, від 22.08.2019 року у справі №810/2784/18 та від 11.04.2022 року у справі №1.380.2019.006980, який підлягає врахуванню у спірних правовідносинах.
Вказане твердження, не спростовано позивачем та підтверджується матеріалами справи.
Крім того, відомості щодо такого розподілу вартості не підтверджено документально.
Отже, враховуючи викладене відповідач підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей та відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
Крім того, суд також вважає за необхідне зазначити і про таке.
Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 27.07.2018 року по справі № 809/1174/17, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган навів пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначив докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Крім того, в даному випадку, враховуючи недоліки допущені позивачем під час митного оформлення товару, встановлені під час розгляду справи, суд також бере до уваги посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами.
Зважаючи на викладене, суд визнає обґрунтованими доводи відповідача стосовно неможливості перевірки митної вартості товару за відсутності відомостей визначених вище.
Відтак, суд визнає обґрунтованими доводи відповідача про не підтвердження числового значення митної вартості, визначеної за основним методом визначення митної вартості, що відповідно до приписів Митного кодексу України є підставою для корегування заявленої декларантом митної вартості.
Приймаючи до уваги, що в даному випадку відсутність у позивача витребуваних відповідачем додаткових документів впливає на правильність визначення позивачем (декларантом) митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами.
Отже, інші доводи сторін не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.
Ураховуючи наведене, суд робить висновок, що матеріалами справи підтверджується факт порушення позивачем положень митного законодавства, а тому оскаржувані рішення є обґрунтованими та прийнятими з урахуванням усіх обставин, що мали значення, а тому повністю відповідають критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, що визначені у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, внаслідок чого позовна заява не підлягає задоволенню.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський