Справа № 320/45624/23
Суддя: Білоноженко М.А.
Дата ухвалення: 2024-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2024 року справа №320/45624/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Білоноженко М.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо невиплати в повному обсязі ОСОБА_1 допомоги на поховання пенсіонера ОСОБА_2 в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання пенсіонера ОСОБА_2 в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті, з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно невиплатив у повному обсязі ОСОБА_1 допомоги на поховання її батька пенсіонера ОСОБА_2 в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.

Ухвалою від 08.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у визначений судом строк відзив на позов не подав.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

За життя батько позивача ОСОБА_2 перебував на обліку в Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та перебував на повному державному утриманні у відділенні стаціонарного догляду надання соціальних послуг в с. Войтове Центру надання соціальних послуг Згурівської селищної ради.

Позивач понесла витрати на поховання батька ОСОБА_2 , тому 14.03.2023 звернулася до відповідача із заявою про виплату допомоги на поховання, яку відповідачем задоволено лише в межах суми 4225,80 грн.

15.04.2023 позивач звернулася до відповідача із заявою про надання інформації щодо нарахування їй допомоги на поховання пенсіонера ОСОБА_2 та відомостей про його розмір пенсії.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 07.06.2023 повідомлено позивача про те, що статтею 48 Закону передбачено виплату пенсіонеру 25% призначеної пенсії у разі, якщо він перебуває на повному державному утриманні у відповідній установі. Частина пенсії, що залишилася після виплати суми пенсії пенсіонеру, перераховується до установи, де пенсіонер перебуває на повному державному утриманні. Таким чином, пенсійна виплата ОСОБА_2 станом на березень 2023 року становила у сумі 2112,90 грн (25% від розміру пенсії), тому виплату позивачу допомоги на поховання проведено саме у розмірі 4225,80 грн.

Вважаючи виплачену суму заниженою, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначає Закон України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058-IV).

Статтею 1 Закону №1058-IV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 53 Закону №1058-IV, у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.

За приписами частини першої статті 33 Закону №1058-IV, пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону №1058-ІV, розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп * Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Частинами першою, третьою статті 48 Закону №1058-ІV передбачено, що під час перебування пенсіонера на повному державному утриманні у відповідній установі (закладі) йому виплачується 25 відсотків призначеної пенсії. У випадках, якщо розмір його пенсії перевищує вартість утримання, виплачується різниця між пенсією і вартістю утримання, але не менше 25 відсотків призначеної пенсії. Частина пенсії, що залишилася після виплати суми пенсії пенсіонеру та членам його сім`ї відповідно до частин першої і другої цієї статті, перераховується до установи (закладу), де пенсіонер перебуває на повному державному утриманні, за його особистою заявою. Зазначені кошти зараховуються на банківські рахунки цих установ понад бюджетні асигнування і спрямовуються виключно на поліпшення умов проживання в них пенсіонерів у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок звернення за допомогою на поховання визначено розділом V Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (надалі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 5.1 розділу V Порядку №22-1, особа, яка звертається по допомогу на поховання, подає до органу, що призначає пенсію, документ, що посвідчує особу заявника, заяву про виплату допомоги на поховання (додаток 8), свідоцтво про смерть та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання (додаток 14 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 липня 2008 року №1269/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 липня 2008 року за № 691/15382) або довідку про смерть пенсіонера. У разі реєстрації смерті за межами України подається свідоцтво про смерть або інший документ, що підтверджує факт смерті, виданий компетентним органом іноземної держави.

Пунктом 5.2. Порядку №22-1 визначено, що допомога на поховання виплачується в розмірі, визначеному чинним законодавством. Допомога на поховання не виплачується в разі смерті особи, яка перебувала на повному державному утриманні (крім випадків, коли поховання здійснюється членами сім`ї або іншою особою).

Із системного аналізу вищенаведених норм суд дійшов висновку про те, що під розміром пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті, слід розуміти повний загальний розмір пенсії, який був призначений органом пенсійного забезпечення особі у зв`язку з досягненням нею передбаченого законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю.

Факт перерахування за особистою заявою пенсіонера частини пенсії до установи (закладу), де він перебуває на повному державному утриманні - не є зміною розміру отримуваної пенсії, а є лише способом використання частини пенсійної виплати.

Таким чином, у спірних правовідносинах відповідач помилково ототожнює розмір отримуваної пенсії із розміром фактично виплачених сум пенсії, тому при визначенні розміру допомоги на поховання має враховуватися повний розмір призначеної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.

Судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області здійснено виплату ОСОБА_1 допомоги на поховання пенсіонера ОСОБА_2 у розмірі 4225,80 грн (25% від розміру пенсії х 2 розміри), тобто у меншому розмірі ніж двомісячна повна пенсія, яку отримував пенсіонер ОСОБА_2 на момент смерті.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області безпідставно, у порушення статті 53 Закону №1058-ІV, не виплатило позивачу допомогу на поховання в розмірі саме двомісячної пенсії пенсіонера ОСОБА_2 .

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

За таких обставин, суд вважає належним та необхідним способом захисту порушеного права позивача визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо невиплати в повному обсязі ОСОБА_1 допомоги на поховання пенсіонера ОСОБА_2 в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання пенсіонера ОСОБА_2 в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті, з урахуванням проведених виплат.

Згідно частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, позовні вимоги суд вважає обґрунтованими, в зв`язку із чим адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позов належить задовольнити повністю, а позивач поніс судові витрати із сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією, суд дійшов висновку про стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача у сумі 1073,60 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 - 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо невиплати в повному обсязі ОСОБА_1 допомоги на поховання пенсіонера ОСОБА_2 в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання пенсіонера ОСОБА_2 в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті, з урахуванням проведених виплат.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Позивач: ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код: 22933548, місцезнаходження: 08500, Київська обл., м. Фастів, вул.Саєнка Андрія, 10).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Білоноженко М.А.