Справа № 160/4348/24
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

12 березня 2024 рокуСправа № 160/4348/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сидоренко Д.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

15.02.2024 року засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, щодо відмови ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (, юридична адреса: вул. Борисенка Олександра, буд. 7, м. Рівне, 33028) зарахувати до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком:

- період навчання Позивачки я середньому професійно-технічному училищі №3 м. Павлограда з 01.09.1985 по 20.07.1988 на підставі диплому НОМЕР_2 від 20.07.1988;

- період роботи Позивачки в Управлінні громадського харчування Павлоградського міськвиконкому з 22.07.1988 по 01.09.1992 за професією повара 4 розряду «Дієтстолової»;

- період роботи Позивачки з 16.12.1996 по 07.03.2002 у військовій частині НОМЕР_3 на посаді кухаря 4 розряду;

- період одержання допомоги по безробіттю з 16.04.2002 по 10.04.2003;

- період роботи Позивачки з 16.12.2003 по 13.04.2004 у військовій частині НОМЕР_4 на посаді кухаря 4 розряду солдатської їдальні;

- період роботи Позивачки по строковому трудовому договору з 10.06.2004 по 31.08.2004 на базі відпочинку «Голубой залив» на посаді кухаря 4 розряду;

- період одержання допомоги по безробіттю з 15.09.2004 по 24.03.2005;

- період навчання Позивачки на курсах підготовки операторів котельні з 25.03.2005 по 07.07.2005;

- період одержання допомоги по безробіттю з 08.07.2005 по 09.09.2005;

- період роботи Позивачки по строковому трудовому договору з 28.10.2005 по 14.04.2006 у комунальному підприємстві «Павлоградтеплоенерго» на посаді оператора котельні по другому розряду на дільницю № 15 житлового району № 1;

- період одержання допомоги по безробіттю з 26.09.2006 по 30.10.2006.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (, юридична адреса: вул. Борисенка Олександра, буд. 7, м. Рівне, 33028) зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких надає право на пенсію за віком на пільгових умовах:

- період роботи Позивачки в обласному комунальному закладі «Павлоградський протитуберкульозний диспансер» на посаді молодшої медичної сестри (буфетниці) з 18.05.2007 по 31.01.2008;

- період роботи Позивачки в обласному комунальному закладі «Павлоградський протитуберкульозний диспансер», комунальному закладі «Павлоградський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» на посаді молодшої медичної сестри (буфетниці) відділення №1 з 01.02.2008 по 02.08.2016;

- період роботи Позивачки в комунальному закладі «Павлоградський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», комунальному закладі «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання "Фтизіатрія" Дніпропетровської обласної ради" посаді молодшої медичної сестри (буфетниці) відділення №1 з 03.08.2016 по 31.05.2018;

- період роботи Позивачки в комунальному закладі «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія» Дніпропетровської обласної ради», комунальному підприємстві «Дніпропетровське обласне клінічне лікувально-профілактичне об`єднання «Фтизіатрія» Дніпропетровської обласної ради» на посаді молодшої медичної сестри (буфетниці) туберкульозного відділення №14 з 01.06.2018 по 05.06.2019.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких надає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-УШ) з дати мого звернення із відповідною заявою, тобто з 24.05.2023.

Ухвалою суду від 26.02.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання: документу про доплату судового збору в сумі 1211,20 грн. (квитанції установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення) за позов, який містить дві вимоги немайнового характеру; надати заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності цих причин.

На виконання вимог ухвали суду від 26.02.2024 року від позивача надійшли докази сплати судового збору в сумі 1211,20 грн. та заява про поновлення строку звернення до суду.

В обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду, представником позивача зазначено, що позивач вже звертався до суду з даним позовом та ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2023р. у справі №160/19947/23 позовну заяву повернуто позивачу, але можливості особисто забрати матеріали позовної заяви, у якій в т.ч. містилися оригінали документів, відсутність яких унеможливлювала повторне звернення до суду не було, тож канцелярією суду засобами поштового зв`язку на адресу позивача надсилались дані матеріали та незрозумілих причин дані матеріали не вдавалось одержати, оскільки конверт декілька разів повертався до відправника з написом "адресат відсутній за вказаною адресою", хоча ОСОБА_1 адресу не змінювала. Представник позивача вказує, що матеріали позовної заяви разом з оригіналами документів, котрі подавались безпосередньо до суду, були отримані лише на початку лютого 2024р. особисто в суді. На думку представника позивача зазначені ним причини пропуску строку звернення до суду є об`єктивними та поважними, оскільки вини позивача в тому, що з кінця серпня 2023 року вона не могла отримати поштове відправлення з додатками, в т.ч. оригіналами документів немає.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Так, частинами 1 та 2 цієї статті передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що позивач оскаржує зокрема рішення №39 від 01.06.2023 року, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Таким чином, позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення його прав у червні 2023року, однак до суду звернувся лише 13.02.2024 року. Отже, позивач звернулась до суду після спливу шестимісячного строку для звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України.

Судом встановлено, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2023р. у справі №160/19947/23 (суддя Царікова О.В.) (https://reyestr.court.gov.ua/Review/112939800) позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, повернуто позивачу.

Як зазначено в ухвалі суду від 14.08.2023р. повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Повторно з даним позовом позивач звернувся лише 13.02.2024р., строк звернення до суду у позивача сплинув в грудні 2023р.

Як підставу для поновлення строку звернення до суду, представником позивача зазначено, про неможливість тривалий час отримати повернуті матеріали позову у справі №160/19947/23 для повторного звернення до суду з ними.

Вказані позивачем причини пропуску строку звернення до суду у відповідній заяві, не можуть бути визнані судом поважними, оскільки поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Також суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Так, ЄСПЛ сформовано правозастосовчу практику, відповідно до якої право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV є джерелом права під час розгляду справ судом.

Верховний Суд щодо строків звернення до суду з позовом також неодноразово вказував (зокрема, постанова від 15 квітня 2020 року у справі № 15/2973/18, постанова від 22 квітня 2020 року у справі № 811/1664/18, постанова від 08.02.2023 у справі №360/566/22), що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі№510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

При цьому, суд наголошує, що загальне правило щодо необхідності вчинення особою активних дій з метою призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший чи з`ясування видів та розміру складових, які враховані при розрахунку пенсії шляхом подання відповідних заяв визначено Законом № 1058-IV (зокрема, статті 44, 45) та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1).

Так, згідно із статтями 42, 44, 45 Закону № 1058-IV призначення, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється територіальним органом ПФУ за заявою особи, яка має право на призначення, перерахунок, перехід з одного виду пенсії на інший чи поновлення відповідної пенсії.

Зокрема згідно із пунктом 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії (пункт 4.9 вказаного Порядку № 22-1).

Позивач не навів суду об`єктивних та переконливих причин, які завадили позивачу надіслати позовну заяву до суду у строк встановлений ст. 122 КАС України, враховуючи, те, що ухвалою суду від 14.08.2023р. позовну заяву у справі №160/19947/23 повернуто позивачу та останній майже шість місяців після її повернення не міг звернутись до суду для отримання відповідних матеріалів позову та подати повторно позовну заяву до закінчення строку звернення до суду в грудні 2023.

Суд зазначає, що за загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

З урахуванням наведеного, доходить висновку, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики і таке інше. Нереалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.04.2023 у справі № 380/14933/22 (№ в ЄДРСР 110187784).

Таким чином, наведені обставини не свідчать про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем суду не наведено та матеріали справи не містять, у зв`язку з чим заява позивача про поновлення строку звернення до суду задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись ст. 169, 248 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви направити особі.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України, повернення позовної заяви, не позбавляють права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко