Справа № 320/11843/21
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 року м.Київ № 320/11843/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області.

Ухвалою від 29.09.2021 року суддя Журавель В.О. відкрив провадження у справі.

Протоколом від 08.11.2023 року справу було розподілено судді Терлецькій О.О.

Позовні вимоги мають наступний зміст:

1. Визнати протиправною бездіяльність Глевахівської селищної ради щодо неприйнятті иення по клопотанню ОСОБА_1 №585/08/21-Р від 04.08.2021 стосовно отримання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у його власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,12 га, за рахунок земель комунальної форми власності на території смт. Глеваха.

2. Зобов`язати Глевахівську селищну раду на найближчому пленарному засіданні сесії надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у його власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, госсподарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,12 га, за рахунок земель комунальної форми власності на території смт. Глеваха, згідно поданого графічного матеріалу до клопотання №585/08/21-Р від 04.08.2021.

Станом на 13.03.2024 року від відповідача відзиву не надходило. Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Правова позиція суду.

З 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан який триває на момент ухвалення рішення.

07.04.2022 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану».

Відповідно до п. п. 5 п. 1 ч. 1 Закону 2145-IX, який набув чинності 07.04.2022 року, безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

В абз. 3 п. п. 2.2 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 Конституційний Суд України наголошував, що одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею. Вимоги принципу пропорційності також слідують з п. 8 ч. 2 ст.1 КАС України, відповідно до якого у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Принцип пропорційності як необхідна складова верховенства права знайшов своє вираження і у ст.18 Європейської конвенції з прав людини, яка за бороняє Високим Договірним Сторонам обмеження прав людини поза тими межами і в інших цілях, які встановлені даним правовим актом, тобто обмеження прав людини не може бути безмежним, надмірним і безпідставним. Відповідно до ст.15 Європейської конвенції з прав людини, - не всі права людини є абсолютними, а держава має право їх обмежувати під час війни або іншої небезпеки для суспільства. Це обмеження можливе лише в тих межах, які продиктовані гостротою становища, і з обов`язковим урахуванням того, що запро ваджені заходи не суперечать зобов`язанням цієї держави щодо принципів міжнародного права.

Дії позивача були спрямовані на набуття права власності на земельну ділянку. Розглядаючи питання допустимих меж обмеження гарантованого Конституцією України права власності, Конституційний Суд України зазначав, що право власності не є абсолютним, тобто може бути обмежене, однак втручання у це право може здійснюватися лише на підставі закону з дотриманням принципу юридичної визначеності та принципу пропорційності, який вимагає досягнення розумного співвідношення між інтересами особи та суспільства; при обмеженні права власності в інтересах суспільства пропорційними можуть вважатися такі заходи, які є менш обтяжливими для прав і свобод приватних осіб з-поміж усіх доступних для застосування заходів (абз.7 п. п. 2.3 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 5 червня 2019 року № 3-р(I)/2019).

Статтею 17 Конституції України передбачено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

В роз`ясненні щодо застосування Закону 2145-IX зазначено, що він спрямований на швидке залучення сільськогосподарських земель країни у виробництво сільськогосподарської продукції в умовах воєнного стану. В основу Закону покладений пріоритет суспільних (державних) інтересів над інтересами приватних осіб в умовах війни. Закон запровадив у законодавство деякі правові механізми, які на перше місце ставлять інтерес суспільства у забезпеченні невідкладного використання наявних сільськогосподарських земель для виробництва продовольства. При цьому інтереси і бажання власників і користувачів земельних ділянок у окремих випадках можуть не враховуватися.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Ч. 2 ст. 5 КАС України визначено, що спосіб захисту не повинен суперечити закону.

На момент прийняття рішення у справі єдиним способом захисту прав позивача на набуття права права власності на земельну ділянку є надання дозволу на розробку проекту землеустрою, що на момент ухвалення рішення заборонено Законом 2145-IX. В той же час, у зв`язку із зазначеною забороною і виключності порядку захисту порушеного права позивача, - суд не може застосувати іншого способу захисту/реалізації права позивача на отримання земельної ділянки, який би не суперечив чинному законодавству. Враховуючи неможливість реалізації способу захисту про який просить позивач, -- суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Терлецька О.О.