Справа № 320/21555/23
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Єжелі А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року, суддя Кушнова А.О., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати порушеним право військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на звільнення з підстав передбачених абз. 12 пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" - утримання чотирьох неповнолітніх дітей;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ЄДРПОУ НОМЕР_3 , яка полягає у відмові військовослужбовцю Збройних Сил України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на звільнення з підстав передбачених абз. 12 пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" - утримання чотирьох неповнолітніх дітей;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ЄДРПОУ НОМЕР_3 звільнити військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 з підстав передбачених абз. 12 пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" - утримання чотирьох неповнолітніх дітей.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на утриманні позивача перебуває четверо неповнолітніх дітей та він фактично є єдиним годувальником сім`ї, що з урахуванням абзацу 12 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є підставою для звільнення з військової служби під час воєнного стану, проте, як зазначає позивач, відповідачем безпідставно відмовлено у звільненні його з військової служби.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 у звільненні з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на підставі рапорту від 24.02.2023.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення, яким звільнити з лав Збройних Сил України ОСОБА_1 на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року справу призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 05 березня 2024 року о 11:00 годин.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду в системі «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 - адвоката Карповича Андрія Петровича надійшло клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами Шостого апеляційного адміністративного суду в приміщенні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (проспект Миру, 24, Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50000).

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року забезпечено проведення відеоконференції за участю представника ОСОБА_1 - адвоката Карповича Андрія Петровича Дзержинському районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (проспект Миру, 24, Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50000; E-mail: ).

05 березня 2024 року представник позивача - адвокат Карпович Андрій Петрович в Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області не з`явився.

Разом з тим, ОСОБА_1 не заперечував слухати справу у відсутності його представника.

Окрім того, 25.01.2024 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Карповича Андрія Петровича надійшло клопотання про постановлення окремої ухвали, якою повідомити Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про необхідність вступу у справу № 320/21555/23.

05 березня 2024 року у судовому засіданні протокольною ухвалою суду відповлено у задоволенні клопотання про вступ у справу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з`явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом в ході апеляційного розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно із військовим квитком, Серія НОМЕР_4 , який виданий 23.04.2007, 24.02.2022 призваний на військову службу за мобілізацією до Збройних Сил України на підставі УПУ №2 від 22.02.2022.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.11.2022 №319 старшого солдата військової служби призваного по мобілізації ОСОБА_1 , який прибув з військової частини НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 , призначеного наказом Командувача ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) від 14.11.2022 №176-РС на посаду старшини навчальної роти навчального батальйону (примітка 105) військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, з 25.11.2022 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та на триразове котлове забезпечення з обіду з 25.11.2022.

24.02.2023 позивач звернувся до командира 1 навчальної роти зведеного навчального батальйону фахової підготовки військової частини НОМЕР_1 із рапортом, в якому просив клопотати перед вищим командуванням про звільнення його з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з перебуванням у нього на утримані чотирьох неповнолітніх дітей віком до 18 років (далі - рапорт).

До вказаного рапорту ОСОБА_1 долучено копії наступних документів:

1. свідоцтво про народження ОСОБА_3 , 2010 р.н., серії НОМЕР_6 на 1 арк.;

2. свідоцтво про народження ОСОБА_4 , 2015 р.н., серія НОМЕР_7 на 1 арк.;

3. свідоцтво про народження ОСОБА_5 , 2017 р.н., серія НОМЕР_8 на 1 арк.;

4. свідоцтво про народження ОСОБА_6 , 2021 р.н., серія НОМЕР_9 на 1 арк.;

5. свідоцтво про одруження НОМЕР_10 на 1 арк.;

6. ухвала суду про розірвання шлюбу №760/699/20 на 1 арк.;

7. свідоцтво про одруження НОМЕР_11 на 1 арк.

8. свідоцтво про баготодітність НОМЕР_12 на 1 арк.;

9. розписка про отримання аліментів від 22.02.2023 на 1 арк.;

10. платіжні інструкції в підтвердження виплати аліментів на утримання за останні 6 місяців на 14 арк.

Як пояснив в судовому засіданні позивач, рапорт про його звільнення від 24.02.2023 він особисто відносив до військової частини НОМЕР_1 , проте рапорт не був зареєстрований в установленому порядку та не був переданий на розгляд командира військової частини.

Юрист військової частини окремо написав на звороті рапорту, що відсутні підстави для звільнення позивача з військової служби.

Після чого він забрав рапорт та повернувся до місця проходження служби.

Окрім того, судом апеляційної інстанції було встановлено, що 06 березня 2023 року позивач подав до Міністерства оборони України, Департаменту соціального забезпечення МО України пропозицію в режимі досудового врегулювання спору щодо задоволення його рапорту про звільнення зі Збройних Сил України з підстав, передбачених пп.Г п.2 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та звільнити зі Збройних Сил України.

Листом від 23.03.2023 №812/1677 командування військової частини НОМЕР_1 повідомило позивача, що розглянуло його пропозицію в рамках досудового врегулювання спору від 06 березня 2023 від 21.03.2023.

За результатами розгляду даного питання було роз`яснено необхідність подання належним чином оформленого рапорту та всіх документів щодо перебування на утриманні у позивача чотирьох неповнолітніх дітей.

Окрім того, у даному листі було зазначено, що рапорт було опрацьовано представником кадрового органу військової частини, та помічником командира з правової роботи і на зворотній стороні рапорта зроблено письмовий висновок з роз`ясненнями.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що 27.02.2023 помічником командира військової частини з правової роботи дано роз`яснення, в якому вказано про відсутність правових підстав для звільнення, оскільки додатки не містять реального підтвердження щодо утримання дітей військовослужбовця, які проживають з колишньою дружиною.

Проте, зазначене роз`яснення було надано без офіційної реєстрації рапорту, а тому роз`яснення не можна вважати правомірним.

Також зазначено про те, що додана розписка про отримання аліментів від ОСОБА_7 не засвідчена, як інші додатки нотаріально, та такі документи носять формальний зміст.

Окрім цього, вказано про те, що згідно з реєстру виконавчого провадження, відсутні відомості про те, що громадянин ОСОБА_1 утримує своїх 3-х дітей, що проживають з колишньою дружиною, а виписки, додані до рапорту, не свідчать про утримання дітей взагалі.

Отже, колегія суддів в ході апеляційного розгляду справи встановила, що мало місце досудове врегулювання питання щодо звільнення позивача з військової служби, проте рапорт в порядку, визначеному чинним законодавством України про звільнення з військової служби позивач до командира військової частини не подавав і такий рапорт командиром не розглядався.

Зазначену обставину підтвердили в судовому засіданні як позивач, так і представник відповідача.

Правове регулюювання відносин між державною і громадянином України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілосності України, а також визначення загальних засад проходження військової служби в України, здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан, строк якого на даний час продовжується.

Відповідно до пп.г п.2 ч.4 ст. 26 зазначеного закону військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу)

Приписами п. 233 Розділу ХІІ «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

- підстави звільнення з військової служби;

- думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

- районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

При звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.

Згідно з п 12 Положення право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

За приписами даного Положення рапорт на звільнення має бути розглянутий командиром військової частини протягом 30 днів з моменту його реєстрації в стройовій частині. Розглянутим вважається рапорт той, по якому прийнято рішення та це рішення чи відповідь доведена до військовослужбовця належним чином. Відповідь на рапорт має містити рішення з посиланням на законодавіство та розяснення порядку оскарження.

Пунктом 1.5 розд. І наказу Міністерства оборони України від 26.05.2014 № 333 «Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України» (далі -Інструкція №333, чинної станом на дату направлення позивачем засобами поштового зв`язку рапорту на звільнення) визначено, що командири (керівники) зобов`язані забезпечити належну організацію обліку особового складу в підпорядкованих органах військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів (далі - військові навчальні заклади), установ і організацій, кораблів і підрозділів і створювати для посадових осіб, які ведуть облік особового складу, усі умови для своєчасного, якісного і повного виконання ними вимог цієї Інструкції.

Відповідно до п. 11.1. розд.11 Інструкції №333 накази по особовому складу є основними документами, які визначають службове становище офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу. Вони видаються посадовими особами, яким Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 (зі змінами) (далі - Положення), і наказами Міністерства оборони надано право присвоєння військових звань, призначення на посади, укладення і продовження строку контракту, звільнення з військової служби.

При цьому, проекти наказів до подання їх на підпис командирам (керівникам) повинні бути перевірені (вичитані), звірені з документами персонального обліку військовослужбовців та завізовані на звороті останнього аркуша наказу безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою. Зразок звороту останнього аркуша наказу наведено в додатку 52 до цієї Інструкції (п.12.10 Інструкції №333).

Після цього проекти наказів проходять правову експертизу в юридичній службі. Віза посадової особи юридичної служби проставляється на звороті кожного аркуша першого примірника наказу (п.12.11 Інструкції №333).

25.11.2022 набрав чинності наказ Міністерства оборони України від 15.09.2022 №280, яким затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України (далі Інструкція №280), відповідно до п.5 розділу І якої командири (керівники) зобов`язані забезпечити належну організацію обліку особового складу в підпорядкованих органах військового управління та органі управління Держспецтрансслужби, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях, у тому числі у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, в управліннях, відділах, службах, відділеннях та групах персоналу (далі - служба персоналу), Кадровому центрі Збройних Сил України (далі - Кадровий центр Збройних Сил) та кадрових центрах видів Збройних Сил (далі - кадровий центр), на кораблях (суднах) та в підрозділах військових частин, створювати для посадових осіб, які ведуть облік особового складу, усі умови для своєчасного, якісного і повного виконання ними вимог цієї Інструкції.

Згідно з п.1 розділу Х Інструкції №280 накази по особовому складу є основними документами, які встановлюють, змінюють або припиняють правові відносини військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу. Вони видаються посадовими особами, яким Положенням надано право присвоєння, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення (поновлення) контракту та військової служби тощо на підставі відповідних документів, установлених Міноборони.

Проєкти наказів по особовому складу перед поданням їх на підпис відповідному командиру (керівнику), повинні бути перевірені (вичитані) виконавцем, зазначені в пунктах наказу облікові дані військовослужбовців або працівників уважно звірені з наявними документами персонального обліку, посади - зі штатом, штатним розписом. Про відсутність помилок у проєкті наказу та відповідність його пунктів законодавству на звороті останнього аркуша наказу виконавець та безпосередній керівник служби персоналу (або посадова особа, на яку покладено завдання роботи з персоналом, де штатом не передбачено відповідної служби або окремої штатної посади), засвідчують своїми підписами. У разі проведення перевірки проєкту наказу по особовому складу іншими посадовими особами вони також ставлять свої підписи. Зразок звороту останнього аркуша наказу по особовому складу наведено в додатку 52 до цієї Інструкції (п.19 розділу ХІ Інструкції №280).

Кожний проєкт наказу по особовому складу обов`язково подається на юридичну експертизу до відповідної юридичної служби або посадової особи, на яку покладено завдання з проведення правової роботи. Віза посадової особи, яка проводила юридичну експертизу, проставляється на звороті кожного аркуша першого примірника наказу по особовому складу (п. 20 розділу ХІ Інструкції №280).

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170 (далі - Інструкція №170) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Відповідно до п. 1.5 Інструкції №170 для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються: подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (далі - План переміщення на посади) (додаток 16) на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу, зокрема щодо звільнення з військової служби.

Згідно із абз. 2 п. 14.10 розд. XIV Інструкції №170 звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Додатком 19 Інструкції №170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби. Зокрема відповідно до п.5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 та визначено підпунктом «г» пункту 1 частини четвертої, підпунктом «ґ» пункту 2 частини п`ятої, підпунктом «г» пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються: копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Аналіз наведених законодавчих норм свідчить про те, що розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірка документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин щодо дотримання абз.3 п.14.10 розд. XIV Інструкції №170, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Проект наказу про звільнення зі служби до подання їх на підпис командирам перевіряється безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою та проходить правову експертизу в юридичній службі.

Подання рапорту «по команді» означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

Судом встановлено, що позивачем рапорт від 24.02.2023 подано командиру 1 навчальногої роти зведеного навчального батальйону фахової підготовки військової частини.

Відповідно до п.127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби Збройних Сил України) солдат (матрос) (далі - солдат) у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна. Солдат підпорядковується командирові відділення.

Командир відділення підпорядковується командиру взводу та головному сержантові взводу і є безпосереднім начальником особового складу відділення (п.125 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).

Згідно з п.119 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир взводу (групи, башти) підпорядковується командирові роти (бойової частини) і є прямим начальником усього особового складу взводу (групи, башти).

Водночас, п. 121 Статуту визначено, що сержант із матеріального забезпечення роти, старшина роти, в воєнний час відповідає за облік та правильне зберігання стрілецької зброї, боєприпасів, брегінання особистих речей, тощо.

Сержант із матеріального забезпечення роти підпорядкований командиру роти, а з питань внутрішньої служби головному сержанту роти.

Водночас, як вже зазначалось колегією суддів, з матеріалів справи слідує та підверджено позивачем під час апеляційного розгляду справи, рапорт ОСОБА_1 від 24.02.2023 року до стройової частини військової частини НОМЕР_1 на реєстрацію не надходив та на розгляд до командира військової частини НОМЕР_1 не подавався.

Отже, п. 225 Положення визначаються права посадових осіб щодо звільнення військовослужбовців з військової служби в залежності від їх звань відносно підстав звільнення таких.

Таким чином, подання рапорту «по команді» означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

Колегією суддів вастановлено, що позивачем рапорт до командира військової частини НОМЕР_1 , як єдиної уповноваженої посадової особи на прийняття за ним відповідних управлінських рішень в розумінні, зокрема п. 225 Положення, не подавався та відповідного рішення повноважною особою не приймалося.

При цьому, 24.02.2023 позивач звернувся саме до командира 1 навчальної роти зведеного навчального батальйону фахової підготовки військової частини НОМЕР_1 із рапортом, в якому просив клопотати перед вищим командуванням про звільнення його з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з перебуванням у нього на утримані чотирьох неповнолітніх дітей віком до 18 років.

Вказані обставини підтверджено позивачем під час апеляційного розгляду справи.

Щодо висновків суду першої інстанції стосовно того, що рапорт позивача було опрацьовано іншими посадовими особами, зокрема представником кадрового органу військової частини НОМЕР_1 , а також помічником командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи, де на зворотній його стороні було зроблено письмовий висновок, який адресований командиру військової частини НОМЕР_1 з роз`ясненнями, то колегія суддів зазначає, що відповідно до вищезазначених правових норм ні до повноважень представника кадрового органу військової частини НОМЕР_1 , ні до повноважень помічника командира бригади з правової роботи (юрисконсульта бригади) не входить прийняття рішення про звільнення військовослужбовців з військової служби.

Так, повноваженнями приймати рішення щодо звільнення військовослужбовців з військової служби наділений виключно командир військової частини.

Відповідно до змісту статті 100 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24 березня 1999 року, визначено, що помічник командира бригади з правової роботи (юрисконсульт бригади) зобов`язаний, зокрема: організовувати правову роботу, спрямовану на правильне застосування, неухильне додержання вимог законодавства в бригаді, надавати командуванню пропозиції та консультації щодо вирішення питань правового забезпечення діяльності бригади; перевіряти відповідність вимогам законодавства проектів наказів, інших документів правового характеру, що подаються на підпис командирові бригади, та візувати їх після погодження з відповідними службовими особами; організовувати та проводити заходи з правової підготовки та брати участь у правовому вихованні особового складу бригади, правовому інформуванні особового складу, надавати консультації з питань, пов`язаних із діяльністю бригади.

Отже, в обсяг повноважень за посадою помічника командира бригади з правової роботи (юрисконсульта бригади) входить, також, перевірка на відповідність вимогам законодавства проектів документів правового характеру, що подаються на підпис командирові бригади, та їх візування, після погодження з відповідними службовими особами.

Таким чином, до повноважень помічника командира бригади з правової роботи (юрисконсульта бригади) не входить прийняття рішення у питанні про звільнення військовослужбовців з військової служби.

Разом з тим, помічник командира бригади з правової роботи (юрисконсульт бригади) також, може надавати консультації з питань, пов`язаних із діяльністю бригади, в разі звернення відповідних осіб з такими питаннями, проте які, в свою чергу, не мають за собою форми та наслідку у вигляді рішення суб`єкта владних повноважень, яке б впливало на обсяг прав та обов`язків тих чи інших посадових, службових осіб відповідної військової частини.

При цьому, колегія суддів зазначає, що під апеляційного розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 рапорт про звільнення з військової служби не було подано до стройової частини військової частини НОМЕР_1 для реєстрації, та не подано командирові військової частини НОМЕР_1 , який уповноважена приймати відповідне рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , оскільки командуванням військової частини НОМЕР_1 не допускалося протиправних дій чи бездіяльності щодо розгляду чи відмови в розгляді рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Таким чином, рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року підлягає скасуванню з ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону (ч.2 ст.317 КАС України).

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року скасувати.

Ухвалити у справі нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.

Повний текст виготовлено: 11 березня 2024 року.