Справа № 2-а-3023/11
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-03-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-3023/11
УХВАЛА

08 березня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Безименної Н.В., суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю., перевіривши апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на ухвалу про відмову у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 19.12.2023 року про виконання рішення Славутицького міського суду Київської області від 16.05.2011 року у справі №2-а-3023/11 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м.Славутичі Київської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області - про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії щодо перерахунку та виплати пенсійних виплат,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 10 січня 2024 року відмовлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Київській області у прийнятті звіту від 19.12.2023 року про виконання постанови Славутицького міського суду Київської області у справі №2-а-3023/11 від 16.05.2011 року та встановлено судовий контроль за виконанням постанови Славутицького міського суду Київської області від 16.05.2011 у справі №2-а-3023/11.

Відповідач, не погоджуючись з вказаною ухвалою подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким прийняти звіт про виконання постанови Славутицького міського суду Київської області у справі №2-а-3023/11 від 16.05.2011 року.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху, через її невідповідність ст.296 КАС України, а саме: апелянтом не додано документ про сплату судового збору.

Вказана ухвала доставлена до електронного кабінету скаржника 08 лютого 2024 року о 04:50 год., що підтверджується довідкою від 08 лютого 2024 року про доставку електронного листа, отже, в силу ч.6 ст.251 КАС України, ухвала суду вважається врученою скаржнику 08 лютого 2024 року.

Від апелянта надійшло клопотання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги в частині сплати судового збору, оскільки за інформацією фінансово-економічного управління станом на 20.02.24 затверджені кошторисні призначення по коду економічної класифікації видатків (КЕКВ) 2800 «Інші поточні видатки» на лютий 2024 року, використано в повному обсязі.

Доказів про неможливість сплати судового збору вчасно апелянтом не додано до клопотання.

Колегія суддів звертає увагу, що сплата судового збору за подання апеляційної скарги в силу положень КАС України є процесуальним обов`язком сторони, що звертається до суду з апеляційною скаргою.

Відповідно до ч.1 ст.133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з ч.2 ст.132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Порядок відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати регламентовано ст.8 Закону України «Про судовий збір», відповідно до ч.1, 2 якої враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов, зокрема, предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

В той же час, скаржником не надано будь-яких належних та допустимих доказів, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для звільнення від сплати судового збору чи відстрочення його сплати, передбачені ст.133 КАС України та ст.8 Закону України «Про судовий збір».

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі фінансовим обмеженням (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Креуз проти Польщі»).

Апелянт, як суб`єкт владних повноважень, повинен бути обізнаний з порядком апеляційного оскарження, встановленим процесуальним законодавством, а також вчиняти всі залежні від нього дії з метою дотримання відповідних вимог КАС України.

Колегія суддів звертає увагу, що обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють державний орган від обов`язку своєчасної сплати судового збору.

Пунктом 2 розділу ІІ Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» Кабінет Міністрів України зобов`язаний забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Пунктом 1 ч.5 ст.296 КАС України передбачено, що однією з вимог до апеляційної скарги визначено надання документа про сплату судового збору.

Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Крім того, у п.74 рішення Європейського Суду з прав людини «Лелас проти Хорватії» суд звернув увагу на те, що «держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу».

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що «…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…».

Частиною 2 ст.298 КАС України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.296 КАС України, застосовуються положення ст.169 КАС України.

Згідно з п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Строк для усунення недоліків апеляційної скарги сплинув 20 лютого 2024 року.

Оскільки недоліки апеляційної скарги у встановлений судом строк та в період до 08 березня 2024 року усунуті не були, апеляційну скаргу слід повернути апелянту.

Згідно з ч.7 ст.298 КАС України копія ухвали про повернення апеляційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному ст. 251 цього Кодексу. Апелянту надсилається копія ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.169, 298 КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

В задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги - відмовити.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на ухвалу про відмову у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 19.12.2023 року про виконання рішення Славутицького міського суду Київської області від 16.05.2011 року у справі №2-а-3023/11 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м.Славутичі Київської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області - про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії щодо перерахунку та виплати пенсійних виплат - повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Н.В.Безименна

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма