Справа № 420/29820/23
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2024-03-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №28 від 03.10.2023 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з врахуванням до пільгового стажу роботи з 20.07.1992 по 31.07.2002, з 09.07.2010 по 31.08.2011 та зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 02.11.1990 по 16.04.1992.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила про те, що 14.07.2023 року їй виповнилось 50 років та 16.08.2023 року вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах (Список № 2), як робітнику установи охорони здоров`я, який безпосередньо обслуговує хворих у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних установах (молодший, середній медичний персонал). Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 28 від 24.08.2023 року позивачці відмовлено у призначенні пенсії. Зазначене рішення оскаржене у судовому порядку.

Водночас, як вказано у позові, 25.10.2023 року на адресу позивачки надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про направлення рішення про відмову № 28 від 03.10.2023 року на заміну рішення про відмову №28 від 24.08.2023 року.

Не погоджуючись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №28 від 03.10.2023 про відмову у призначенні пенсії, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Згідно оскарженого рішення, відповідач зазначив, що вік позивачки 50 років 1 місяць не відповідає пенсійному віку, визначеному п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 2), - 55 років. Проте позивачка заперечує щодо цих доводів, посилаючись на те, що вона звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення». Позивач вважає, що набуття нею права на призначення згаданої пенсії підтверджується Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, яким зміни до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ щодо збільшення пенсійного віку, внесені Законом № 213-VІІІ, були визнані неконституційними.

Щодо наявності страхового та пільгового стажу, позивачка заперечила проти доводів відповідача щодо не зарахування до страхового стажу періоду з 02.11.1990 по 16.04.1992 згідно трудової книжки, оскільки на записі про звільнення відсутній підпис відповідальної особи, що є порушенням Інструкції ведення трудових книжок працівників; а також періодів роботи з 20.07.1992 по 31.07.2002 та з 09.07.2010 по 31.08.2011, оскільки наявна невідповідність посад згідно трудової книжки, пільгової довідки від 14.08.2023 № 3077 та в наказах про результати атестації робочих місць.

Так, позивач зазначила, що пільговий стаж за Списком № 2 за періоди з 20.07.1992 по 31.07.2002, з 01.09.2010 по 31.12.2010, з 01.01.2014 по 21.08.2017, з 01.11.2017 по 28.02.2020, з 01.05.2023 по цей час, підтверджується записами у трудовій книжці НОМЕР_1 , результатами атестації робочих місць, а також довідкою КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради від 14.08.2023 р. № 3071. У свою чергу, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, а відповідальність за ведення трудової книжки не може перекладатись на працівника. Займані позивачем посади передбачені у відповідні періоди роботи Постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 року Список 2 розділ XXIV - 2260000в (молодший, середній медичний персонал); Постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року сп.2 р. XXIV - 2260000в (молодший, середній медичний персонал), що свідчить про протиправність рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії, яким зазначені пільгові періоди не зараховано до пільгового стажу.

При цьому, належним способом захисту порушеного права позивач вважає зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з врахуванням до пільгового стажу періодів роботи з 20.07.1992 по 31.07.2002, з 09.07.2010 по 31.08.2011 та зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 02.11.1990 по 16.04.1992.

Ухвалою суду від 06.11.2023 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

17.11.2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшли матеріали з електронної пенсійної справи позивача.

23.11.2023 року відповідачем за допомогою підсистеми «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву.

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що умовами призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058, є зайнятість повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Натомість, розглянувши надані позивачем документи, Головне управління встановило, що страховий стаж заявниці становить 33 роки 7 місяців, з яких пільговий стаж за Списком № 2 - 18 років 7 місяців, вік заявниці - 50 років 1 місяць.

Отже, відповідач стверджує про невідповідність даних позивача умовам для призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що стало підставою прийняття спірного рішення №28 від 03.10.2023 про відмову у призначенні пенсії.

Щодо посилань позивача на п. б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788, відповідач зазначив, що ці положення не підлягають застосуванню, оскільки з 11.10.2017 положення Закону № 1788 в частині призначення пенсії за віком на пільгових умовах не застосовуються, а спірні правовідносини регулюються саме п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, відповідно до якого для призначення пенсії Позивачу необхідно досягнути 55-річного віку.

Щодо зарахування позивачу до страхового стажу періоду роботи з 02.11.1990 по 16.04.1992 та до пільгового стажу за Списком № 2 періодів роботи з 20.07.1992 по 31.07.2002, з 09.07.2010 по 31.08.2011, відповідач вказав на відсутність підстав для зарахування вказаних періодів. Зазначає, що відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики №383 від 18.11.2005, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92. Позивачем було надано до Головного управління довідку про підтвердження пільгового стажу № 3077 від 14.08.2023 та накази про результати атестації робочих місць, проте за наслідками їх розгляду виявлено, що посада позивача, зазначена у трудовій книжці, не відповідає посадам, наявним у наказах про результати атестації робочих місць, а отже відсутні підстави для зарахування цих періодів до стажу роботи за Списком № 2. Період з 02.11.1990 по 16.04.1992 не було зараховано до страхового стажу позивача у зв`язку з відсутністю в записі про звільнення підпису відповідальної особи. При цьому, відповідач посилався на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Враховуючи вищевикладене, відповідач наполягає на тому, що Головне управління діяло виключно в межах, у спосіб та на підставах положень чинного законодавства, отже підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Інші заяви по суті справи та додаткові докази не надходили.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою від 16.08.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 (а.с. 30-31).

Згідно Розписки-повідомлення, разом із заявою для призначення пенсії, що зареєстрована за №1211, подано: Довідку про присвоєння ІН; паспорт громадянина України; Довідку про прийняття на роботу №3078; довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах №№3077, 258/12-2010, 15-01-011/0128, 15-01-033/62; інші документи (щодо атестації робочих місць) №№16/1, 17/1, 621, 05/10-109, 05/10-1128; Свідоцтво про шлюб №2; Трудова книжка № НОМЕР_2 .

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №28 від 24.08.2023 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 16.08.2023 року відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до п.2 ч.4 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу (а.с. 93).

Проте, супровідним листом від 10.10.2023 року вих. №1500-0206-8/142848 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області надіслано позивачці на заяву №1211 від 16.08.2023 року щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 інше рішення про відмову в призначенні пенсії №28 від 03.10.2023 року на заміну рішення про відмову №28 від 24.08.2023 року (а.с. 14).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №28 від 03.10.2023 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 16.08.2023 року відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (а.с. 15).

Відповідно до змісту цього рішення, пенсійний вік, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 2), становить 55 років, вік заявника 50 років 1 місяць. Працює.

Необхідний страховий стаж, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійна страхування» (Список № 2), становить не менше 25 років, необхідний пільговий стаж на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 - становить 10 років.

Згідно спірного рішення, страховий стаж особи становить 33 роки 7 місяців з урахуванням кратності роботи за Списком № 2 відповідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - 18 років 7 місяців.

До страхового стажу не зараховано період: з 02.11.1990 по 16.04.1992 згідно трудової книжки, оскільки на записі про звільнення відсутній підпис відповідальної особи, що є порушеннями вимог Інструкції ведення трудових книжок працівників;

Пільговий стаж особи становить: за Списком № 2 - 18 років 07 місяців. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 20.07.1992 по 31.07.2002 та з 09.07.2010 по 31.08.2011, оскільки наявна невідповідність посад згідно трудової книжки, пільгової довідки від 14.08.2023 № 3077 та в наказах про результати атестації робочих місць.

У рішенні також зазначено, що дата, з якої позивач матиме право на пенсійну виплату = 15.07.2028, право на зниження пенсійного віку на 5 років.

Не погоджуючись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №28 від 03.10.2023 про відмову у призначенні пенсії, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунок і виплата пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004 року.

Відповідно до пункту 2 розділу XV Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників визначає стаття 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

50 років - по 31 березня 1965 року включно;

50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року;

51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року;

51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року;

52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року;

52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року;

53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року;

53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року;

54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року;

54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року;

55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Згідно з ч. 5 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Відповідно до ч. 6 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення таких списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Закон №1058-IV) набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року №1788-XII (Закон №1788-XII).

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Стаття 13 Закону України Про пенсійне забезпечення визначає умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно з пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (далі - Закон № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Разом із тим, рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року у справі N 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII (пункт 1 Рішення № 1-р/2020).

Отже, з 23.01.2020 року пункт «б» ч. 1 ст. 13 Закону № 1788 застосовується у наступній редакції: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

Суд бере до уваги, що у рішенні від 23 січня 2020 року Конституційний Суд України зробив висновок щодо неконституційності підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах та визнав неконституційною, зокрема, статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII (пункт 1 Рішення № 1-р/2020).

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788 з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік: для чоловіків 55 років, для жінок у 50 років; тоді як другий для чоловіків 60 років, для жінок 55 років.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, а не Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Наведені висновки узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 02.06.2023 року по справі №160/13468/20, а також відповідають висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 року у зразковій справі №360/3611/20.

Слід зауважити, що чітко визначеної підстави для відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах рішення від 03.10.2023 року не містить.

Проте, з аналізу змісту цього рішення суд доходить такого висновку.

Як вбачається з наведеного рішення, позивач має необхідний для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 як страховий стаж (має 33р. 7 міс. за необхідного 25р., як обраховує відповідач за Законом №1058-IV), так і пільговий стаж (має 18р. 7 міс. за необхідного 10р.). Тому єдиною підставою для відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 є не брак страхового чи пільгового стажу, а недосягнення позивачем необхідного для призначення цієї пенсії віку 55 років (за Законом № 1058-ІV).

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент звернення до відповідача із заявою від 16.08.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 досягла віку 50 років, отже за наявності необхідного страхового і пільгового стажу набула право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 справа № 1-5/2018(746/15) від 23.01.2020, які суд застосовує до спірних правовідносин.

При цьому, норми ст.114 Закону №1058-IV, на яких наголошує відповідач, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, з підстав, що наведені судом вище, з посиланням на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 02.06.2023 року по справі №160/13468/20, а також висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 року у справі №360/3611/20.

Що стосується страхового та пільгового стажу позивача (хоча позивач і має необхідний для призначення пільгової пенсії стаж, його розмір впливає на права на інтереси позивача), суд зазначає таке.

Відповідно до статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4).

Згідно оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №28 від 03.10.2023 року, страховий стаж ОСОБА_1 становить 33 роки 7 місяців з урахуванням кратності роботи за Списком № 2 відповідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - 18 років 7 місяців.

До страхового стажу не зараховано період: з 02.11.1990 по 16.04.1992 згідно трудової книжки, оскільки на записі про звільнення відсутній підпис відповідальної особи, що є порушеннями вимог Інструкції ведення трудових книжок працівників.

Надаючи оцінку наведеним обставинам справи, суд зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення, яка визначає види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, - до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з приписами статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пунктів 1-2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Згідно пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу наведених законодавчих приписів випливає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, показань свідків.

Як встановлено судом, позивач подала до пенсійного органу для призначення пенсії основний документ, який підтверджує стаж роботи - трудову книжку серії НОМЕР_1 , дата заповнення 16.03.1990 року (а.с. 32-42).

У трудовій книжці серії НОМЕР_1 наявні такі записи, що стосуються спірного періоду (з 02.11.1990 по 16.04.1992):

02.11.1990 прийнята прибиральницею на виробничу ділянку №3, запис зроблений на підставі Наказу №213-ок від 11.11.1990, перед записом наявний штамп установи;

12.09.1991 направлена на навчання без відриву від виробництва, запис зроблений на підставі Наказу №148-ок від 12.09.1991;

13.11.1991 присвоєна кваліфікація манікюрниці та направлена на роботу на виробничу ділянку №3, запис зроблений на підставі Наказу №182-ок від 13.11.1991;

16.04.1992 звільнена за ст. 38 КЗпП України, запис зроблений на підставі Наказу №43-ок від 16.04.1992; зазначено посаду та ПІБ особи, якою внесений запис.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58 затверджена Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників (надалі Інструкція №58).

Згідно п. 1.1 Інструкції №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно п. 1.2 Інструкції №58, трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

Правила заповнення трудової книжки закріплені у п. 2 цієї Інструкції, та відповідно до п. 2.1 Інструкції №58, трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.

Згідно п. 2.2 Інструкції №58, до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно п. 2.4 Інструкції №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

До прийняття наведеної вище Інструкції, порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях регламентувався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162, правилами якої було також передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Суд враховує, що спірні записи №№ 4 - 7 у трудовій книжці серії НОМЕР_1 містять відомості, передбачені пунктами 2.2, 2.4. Інструкції №58, не містять підчисток, виправлень, формально відповідають вимогам, які висуваються законодавством до ведення трудових книжок.

У свою чергу, відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 Про трудові книжки працівників, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

На підставі викладеного, суд зазначає, що відповідальність за повноту і точність тих чи інших записів в трудовій книжці покладено на власника підприємства, установи, організації або на уповноважену ним особу, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06 лютого 2018 року у справі №677/277/17, від 30 вересня 2021 року у справі №300/860/17.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

У зв`язку з викладеним, суд вважає безпідставним та необґрунтованим рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №28 від 03.10.2023 року щодо незарахування позивачу до страхового стажу спірних періодів роботи, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , у зв`язку з недоліками при її заповненні роботодавцем, оскільки такі зауваження не можуть бути підставою для позбавлення позивача її конституційного права на соціальний захист з огляду на те, що позивач жодним чином не впливає на дотримання роботодавцем порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі її недоліки, а підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Що стосується пільгового стажу, суд зазначає таке.

Згідно оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №28 від 03.10.2023 року, пільговий стаж ОСОБА_1 становить за Списком № 2 становить 18 років 07 місяців.

До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 20.07.1992 по 31.07.2002 та з 09.07.2010 по 31.08.2011, оскільки наявна невідповідність посад згідно трудової книжки, пільгової довідки від 14.08.2023 № 3077 та в наказах про результати атестації робочих місць.

Як вже було зазначено, необхідним для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 для жінок є стаж не менше 10 років на зазначених роботах.

При цьому, така умова передбачена, як пунктом «б» ч. 1 ст. 13 Закону № 1788, так і пунктом 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058.

Судом встановлено, що у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , дата заповнення 16.03.1990 року, наявні такі записи, що стосуються спірного періоду (з 20.07.1992 по 31.07.2002 та з 09.07.2010 по 31.08.2011):

20.07.1992 прийнята на посаду санітарки у відділення в Одеській клінічній психіатричній лікарні №1, запис №11 зроблений на підставі Наказу №125 від 20.07.1992;

На підставі наказу №183 від 30.12.1995 року внесений запис №12 про те, що за результатами атестації робочих місць дана професія підпадає під дію Списку №2 розд. ХХІV, що надає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

На підставі наказу №138 від 10.11.2000 року внесений запис №13 про повторну атестацію робочого місця.

31.07.2002 - звільнена за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України), запис №14 зроблений на підставі Наказу №82 від 30.07.2002; зазначено посаду та ПІБ особи, якою внесений запис, наявна печатка установи.

01.09.2010 прийнята на посаду молодшої медичної сестри по догляду за хворими в Одеській клінічній психіатричній лікарні №1, запис №15 зроблений на підставі Наказу №124 від 01.09.2010;

На підставі наказу №160 від 12.11.2010 року внесений запис №16 про те, що за результатами атестації робочих місць дана професія відноситься до переліку посад за Списком №2, що надає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

09.07.2011 переведена на посаду молодшої медичної сестри по нагляну за хворими в Одеській клінічній психіатричній лікарні №1, запис №17 зроблений на підставі Наказу №94 від 08.07.2011;

01.09.2011 - переведена на посаду молодшої медичної сестри по догляду за хворими в Одеській клінічній психіатричній лікарні №1, запис №18 зроблений на підставі Наказу 130 від 01.09.2011;

31.12.2013 звільнена з займаної посаду по переведенню в КУ «Одеський обласний медичний центр психологічного здоров`я». Запис №19 зроблений на підставі Наказу №196 від 31.12.2013.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 затверджений Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 р. за N 1451/11731 (надалі Порядок №383).

Цей Порядок регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників 36-2003-п (далі - Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів "а", "б" статті 13 та статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" 1788-12.

Згідно пункту 3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Відповідно до пункту 10 Порядку №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 637-93-п.

Як встановлено судом, позивач для підтвердження стажу роботи надала відповідачу Довідку №3077 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видану 14.08.2023 року КНП «Одеський обласний медичний центр психологічного здоров`я» (а.с. 44-45).

Ця довідка видана ОСОБА_1 про те, що вона працювала повний робочий день охорона здоров`я та соціальна допомога в КНП «Одеський обласний медичний центр психологічного здоров`я» Одеської обласної ради і за періоди з 20.07.1992 по 31.07.2002, з 01.09.2010 по 31.12.2013, з 01.01.2014 по 21.08.2017, з 01.11.2017 по 28.02.2020, з 01.05.2023 по дату видачі довідки виконувала роботи повний робочий день безпосередньо обслуговувала психічно хворих на посаді молодша медична сестра з догляду за хворими, молодша медична сестра для нагляду за хворими та їх супроводженню, що передбачена (посада) Списком №2 розд. ХХІV охорона здоров`я та соціальна допомога.

Довідка видана відповідно до Додатку № 5 Порядку №637 (Додаток 5).

Суд зазначає, що відповідно до пункту 10 Порядку №383 та пункту 20 Порядку №637, уточнюючі довідки підприємств надаються для підтвердження спеціального трудового стажу у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Тобто, порядок підтвердження трудового стажу уточнюючою довідкою є обов`язковим в разі відсутності в трудовій книжці відомостей про роботу.

Проте, як встановлено судом, у трудовій книжці позивача є необхідні записи за спірний період. Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємства і дефектів їх вчинення не мають.

Щодо віднесення посади позивача до списків робіт і професій, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, суд зауважує, що відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

У спірні періоди роботи з 20.07.1992 по 31.07.2002 позивач працювала санітаркою у відділенні в Одеській клінічній психіатричній лікарні №1.

До трудової книжки на підставі наказу №183 від 30.12.1995 року внесений запис №12 про те, що за результатами атестації робочих місць дана професія підпадає під дію Списку №2 розд. ХХІV, що надає право на пенсію за віком на пільгових умовах. На підставі наказу №138 від 10.11.2000 року внесений запис №13 про повторну атестацію робочого місця.

Відповідно до Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 р. №10, який діяв з 01.01.1991 по 11.03.1994, розділу 22600000 XXIV «Учреждения здравоохранения и социального обеспечения» за кодом « 2260000в в) в психиатрических (психоневрологических) лечебно-профилактических учреждениях и отделениях домов ребенка» (мовою оригіналу) - вказані посади / професії:

2260000в Младший медицинский персонал;

2260000в Средний медицинский персонал (мовою оригіналу).

Відповідно до Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. №162, який діяв у період з 11.03.1994 по 16.01.2003, розділу 22600000 XXIV. УСТАНОВИ ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я І СОЦІАЛЬНОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ за кодом « 2260000в в) у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних установах і відділеннях будинків дитини» - вказані посади / професії:

2260000в Молодший медичний персонал;

2260000в Середній медичний персонал.

Відповідно до Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. № 36, який діяв у період з 16.01.2003 по 03.08.2016, у розд. XXIV. «ОХОРОНА ЗДОРОВ`Я ТА СОЦІАЛЬНА ДОПОМОГА» підрозділі 24в зазначено працівників, які безпосередньо обслуговують хворих, у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних закладах (відділеннях), будинках дитини - молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині.

Також у рішенні відповідач зазначено, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 09.07.2010 по 31.08.2011.

Однак, у трудовій книжці позивача не має запису за період з 09.07.2010 по 31.08.2011, оскільки 31.07.2002 ОСОБА_1 звільнена з посади санітарки в Одеській клінічній психіатричній лікарні №1 (запис №14), та 01.09.2010 прийнята на посаду молодшої медичної сестри по догляду за хворими в Одеській клінічній психіатричній лікарні №1 (запис №15); 09.07.2011 переведена на посаду молодшої медичної сестри по нагляду за хворими в Одеській клінічній психіатричній лікарні №1 (запис №17); 01.09.2011 - переведена на посаду молодшої медичної сестри по догляду за хворими в Одеській клінічній психіатричній лікарні №1 (запис №18).

При цьому, аналогічні періоди роботи підтверджуються довідками Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психологічного здоров`я» від 14.08.2023 року №№3077, 3078 (а.с. 44-47).

У довідці Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психологічного здоров`я» від 14.08.2023 року №3077 зазначається, що позивачка з 20.07.1992 по 31.07.2002, з 01.09.2010 по 31.12.2013, з 01.01.2014 по 21.08.2017, з 01.11.2017 по 28.02.2020, з 01.05.2023 по дату видачі довідки виконувала роботи повний робочий день безпосередньо обслуговувала психічно хворих на посаді молодша медична сестра з догляд за хворими, молодша медична сестра для нагляду за хворими та їх супроводженню, що передбачена (посада) Списком №2 розд. ХХІV охорона здоров`я та соціальна допомога.

Щодо атестації робочих місць суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 Порядку №383, згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 N 442 442-92-п (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

4.1. Зазначена постанова 442-92-п набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

4.2. Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

4.3. У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць 442-92-п, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками 36-2003-п, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

4.4. Якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку 442-92-п.

4.5. Якщо ж атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць 442-92-п. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

4.6. У разі непідтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами чергової атестації, проведеної протягом 5 років з дати проведення попередньої атестації, до пільгового стажу зараховується період роботи на даному підприємстві, в установі чи організації до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення чергової атестації, якою відповідне право не підтверджене.

Отже, до 21.08.1992 року для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці не було передбачено підтвердження результатами атестації.

Таким чином, період роботи позивача з 20.07.1992 по 20.08.1992 на посаді санітарки у відділенні в Одеській обласній клінічній психіатричній лікарні №1 має бути зарахований до стажу, що надає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, оскільки до 21.08.1992 проведення атестації не вимагалось.

Також підлягає зарахуванню до стажу, що надає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, період роботи позивача з 21.08.1992 по 30.12.1995 та з 31.12.1995 по 31.12.2000, за правилом «якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку 442-92-п.

Тобто, оскільки атестація була вперше проведена після 21.08.97 та згідно з наказом від 30.12.1995 року №183 по Одеській обласній клінічній психіатричній лікарні №1 «Про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці» (а.с. 53) підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2.

Також підлягає зарахуванню до стажу, що надає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, періоди роботи позивача з 31.12.2000 по 30.07.2002 (дата звільнення), та з 01.09.2010 по 31.08.2011, оскільки за результатами атестації робочих місць підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2.

Так, у матеріалах справи наявні письмові докази щодо атестації робочих місць на підприємстві позивача у спірний період, а саме:

- Наказ від 30.12.1995 року №183 по Одеській обласній клінічній психіатричній лікарні №1 «Про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці» (а.с. 53), згідно якого:

1. Підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №2 розділу XXIV підрозділу 22600000а, затвердженого постановою КМ СРСР №10 від 26.01.1991, а саме:

І.І. Середній медичний персонал: медична сестра палатна код професії 1754-б;

І.2. Молодший медичний персонал:

молодша медична сестра палатна код професії 1754-б;

санітарка-ванниця код професії 1754-б;

санітарка по нагляду код професії 1754-б;

молодша медична сестра код професії 1754-б.

- Наказ від 10.11.2000 року №138 по Одеській обласній клінічній психіатричній лікарні №1 «Про результати проведення атестації робочих місць і професій зі шкідливими умовами праці» (а.с. 84), згідно якого:

1. Підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №2 розділу XXIV підрозділу 22600000в, зокрема:

І.2. Молодший медичний персонал:

молодша медична сестра по догляду за хворими код професії 5132;

молодша медична сестра по нагляду за хворими код професії 5132;

молодша медична сестра-ванниця код професії 5132;

молодша медична сестра-буфетниця код професії 5132;

молодша медична сестра-прибиральниця код професії 5132;

молодша медична сестра код професії 4131.

- Наказ від 02.12.2005 року №133 по Одеській обласній клінічній психіатричній лікарні №1 «Про результати проведення атестації робочих місць і професій зі шкідливими умовами праці» (а.с. 59-60), згідно якого:

1. Підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №2 розділу XXIV підрозділу 24в-2б, зокрема:

І.2. Молодший медичний персонал:

молодша медична сестра по догляду за хворими;

молодша медична сестра по нагляду за хворими;

молодша медична сестра-ванниця;

молодша медична сестра-буфетниця;

молодша медична сестра-прибиральниця;

молодша медична сестра-господиня.

Згідно висновку Головного управління праці та соціальної політики Одеської обласної державної адміністрації від 05.12.2005 року №05/10-1128 за результатами експертизи якості матеріалів атестації робочих місць по Одеській обласній клінічній психіатричній лікарні №1 встановлено, що за результатами атестації робочих місць, згідно Наказу від 02.12.2005 року №133, посади молодша медична сестра по догляду за хворими; молодша медична сестра по нагляду за хворими; молодша медична сестра-ванниця; молодша медична сестра-буфетниця; молодша медична сестра-прибиральниця; молодша медична сестра-господиня, відповідають критеріям Списку №2 пільгового пенсійного забезпечення, розділ XXIV (а.с. 54-56).

- Наказ від 12.11.2010 року №160 по Одеській обласній клінічній психіатричній лікарні №1 «Про результати проведення атестації робочих місць і професій зі шкідливими умовами праці» (а.с. 65-66), згідно якого:

1. Підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №2 розділу XXIV підрозділу 24в-2б, зокрема:

І.2. Молодший медичний персонал:

молодша медична сестра по догляду за хворими;

молодша медична сестра по нагляду за хворими;

молодша медична сестра-санітарка;

молодша медична сестра-ванниця;

молодша медична сестра-буфетниця.

Згідно висновку Головного управління праці та соціальної політики Одеської обласної державної адміністрації від 24.12.2010 року №258/12-2020 за результатами експертизи якості матеріалів атестації робочих місць по Одеській обласній клінічній психіатричній лікарні №1 встановлено, що за результатами атестації робочих місць посади молодша медична сестра по догляду за хворими; молодша медична сестра по нагляду за хворими; молодша медична сестра-ванниця; молодша медична сестра-буфетниця; молодша медична сестра-господиня, відповідають критеріям Списку №2 пільгового пенсійного забезпечення, розділ XXIV (а.с. 61-63).

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що відповідачем протиправно не було зараховано до пільгового стажу позивача періоди роботи з 20.07.1992 по 31.07.2002 та з 01.09.2010 по 31.08.2011.

Суд вважає беззмістовним посилання відповідача на розбіжності в назві посади позивачки згідно трудової книжки, пільгової довідки від 14.08.2023 № 3077 та в наказах про результати атестації робочих місць (санітарка, молодша медична сестра по догляду за хворими, молодша медична сестра по нагляду за хворими), оскільки розділом XXIV Списку №2 у цілому передбачено посаду молодшої медичної сестри, як працівника, який безпосередньо обслуговує хворих, на якій (посаді) позивачка і працювала.

Як вже було зазначено, у матеріалах справи наявна довідка комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психологічного здоров`я» від 14.08.2023 року №3077, якою підтверджено, що позивачка з 20.07.1992 по 31.07.2002, з 01.09.2010 по 31.12.2013, з 01.01.2014 по 21.08.2017, з 01.11.2017 по 28.02.2020, з 01.05.2023 по дату видачі довідки виконувала роботи повний робочий день безпосередньо обслуговувала психічно хворих на посаді молодша медична сестра з догляд за хворими, молодша медична сестра для нагляду за хворими та їх супроводженню, що передбачена (посада) Списком №2 розд. ХХІV охорона здоров`я та соціальна допомога.

Крім того, згідно Державного класифікатора України. Класифікатор професій ДК 003-95, затвердженого Наказом Держстандарту України від 27.07.1995 N 257, професія за кодом 5132 - Основні наймані робітники з догляду за хворими.

Згідно Класифікатора професій ДК 003:2005, затвердженого Наказом Державного стандарту України від 26.12.2005 № 375, професія за кодом 5132 - Молодша медична сестра включає посади санітарка, санітарка-прибиральниця, санітарка-буфетниця та ін.

Тобто, зміст виконуваних позивачем робіт (повний робочий день безпосередньо обслуговувала психічно хворих на посаді молодша медична сестра з догляду за хворими, молодша медична сестра для нагляду за хворими та їх супроводженню) відповідає умовам Списку №2 та коду професії за Класифікатором професій.

У свою чергу, вирішуючи спір, суд також зазначає, що відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності, з огляду на наявність належних та достатніх доказів факту виконання позивачкою робіт, що містяться у Списку №2, відповідну тривалість роботи на вказаній «пільговій» посаді, проведення атестації на відповідному робочому місці позивачки, та враховуючи досягнення нею необхідного віку, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 справа № 1-5/2018(746/15) від 23.01.2020, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для призначення їй пенсії на пільгових умовах та, відповідно, задоволення вказаного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №28 від 03.10.2023 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Вирішуючи даний спір, суд також враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Аналіз норм ст. 245 КАС України, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача. Якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на зазначене, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності, для належного та ефективного захисту порушених прав позивача, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 справа № 1-5/2018(746/15) від 23.01.2020, зарахувавши: до страхового стажу період роботи з 02.11.1990 по 16.04.1992 рр.; до стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2, періодів з 20.07.1992 по 31.07.2002 рр. та з 01.09.2010 по 31.08.2011 рр.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з урахуванням ч. 2 ст. 9 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу здійснені ним документально підтверджені судові витрати (судовий збір 1073,60 грн.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, яким ухвалене протиправне рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 132, 139, 241-246, 293 України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №28 від 03.10.2023 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 справа № 1-5/2018(746/15) від 23.01.2020, зарахувавши: до страхового стажу період роботи з 02.11.1990 по 16.04.1992 рр.; до стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, періодів з 20.07.1992 по 31.07.2002 рр. та з 01.09.2010 по 31.08.2011 рр.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів