Справа № 520/964/22
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2024-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 березня 2024 рокуз

м. Київ

справа № 520/964/22

адміністративне провадження № К/990/7899/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на додаткову постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2024 по справі № 520/964/22 за позовом Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «ТВІН-ДРУК» до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Виробниче підприємство «ТВІН-ДРУК», звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення від 18.10.2021 № 4, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 2129735, 00 грн. (сума податкового зобов`язання 1703788 грн. та штрафної (фінансової) санкції 425947 грн.);

- податкове повідомлення-рішення від 18.10.2021 № 4 про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1238839 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 18.10.2021 № 4 на загальну суму штрафу 502940,35 грн. за платежем податок на додану вартість;

- податкове повідомлення-рішення від 28.12.2021 № 4, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 48,27 грн (сума податкового зобов`язання 41,45 грн. та штрафної (фінансової) санкції 6,82 грн.);

- податкове повідомлення-рішення від 18.10.2021 № 4, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств на загальну суму 1689147,00 грн (сума податкового зобов`язання 1508622 грн. та штрафної (фінансової) санкції 180525 грн.);

- податкове повідомлення-рішення від 18.10.2021 № 4, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку з доходів нерезидента на загальну суму 65913,00 грн (сума податкового зобов`язання 65913 грн. та штрафної (фінансової) санкції 0 грн.);

- податкове повідомлення-рішення від 18.10.2021 № 4 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 36507 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 18.10.2021 № 4 на загальну Суму штрафу 1020 грн. за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.05.2023 адміністративний позов задоволено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2023 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.05.2023 по справі № 520/964/22 скасовано в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Харківській області від 18.10.2021 № 4, від 28.12.2021 № 4. Прийнято в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «ТВІН-ДРУК» відмовлено. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.05.2023 по справі № 520/964/22 залишено без змін.

Додатковою постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2024 частково задоволено заяву представника позивача щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області витрати на правничу допомогу в розмірі 14400 грн; прийнято додаткову постанову, якою стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області на користь Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «ТВІН-ДРУК» 2000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Харківській області на додаткову постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2024 по справі № 520/964/22.

Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 2 і 3 статті 353 цього Кодексу.

Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1, 2, 3 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга) (для пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України);

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; вмотивованого обґрунтування необхідності такого відступу; висновку, який, на думку скаржника, відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини 4 статті 328 КАС України);

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; висновку апеляційного суду, який, на переконання скаржника, є неправильним; обґрунтування у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України).

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України), у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права. При цьому пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України є відсильною нормою, обґрунтування необхідності касаційного оскарження таким пунктом можливе лише у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт та частину статті 353 КАС України.

Скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, зазначено що судами першої та апеляційної інстанції порушено норму процесуального права, а саме статтю 134 КАС України. Судами при розгляді даної справи не було враховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, від 02.09.2020 у справі № 826/4959/16, від 19.11.2020 у справі № 520/7431/19, від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18, від 31.03.2020 у справі № 726/549/19, від 16.03.2023 по справі № 927/153/22. Крім того, судом апеляційної інстанцій не враховано висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування, в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними. Подібність правовідносин означає, зокрема подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.

Скаржником не доведено подібність правовідносин у справах, не взято до уваги, що судові рішення суду касаційної інстанції ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, які залежать від їх повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення. Посилання на постанови Верховного Суду у скарзі зроблено без аналізу та врахування обставин справ, за яких суд касаційної інстанції зробив ці висновки, які стосуються здебільшого оцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів.

Податковим органом не обґрунтовано, в чому саме полягало неправильне застосування норм матеріального права судами попередніх інстанцій, в чому висновки суду апеляційної інстанції суперечать правовим висновкам Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, Другий апеляційний адміністративний суд, вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи, враховуючи зміст та обсяг наданих послуг, враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги Головного управління ДПС у Харківській області, дійшов висновку, що розмір витрат, понесених на професійну правничу допомогу позивачем у суді апеляційної інстанції у розмірі 14400,0грн, є суттєво завищеним та не є співмірним з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Відтак з урахуванням принципу співмірності обсягу наданих послуг із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу, складністю справи, відшкодуванню на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. Податковим органом такі висновки суду апеляційної інстанції не спростовано.

Контролюючим органом не взято до уваги, що судом апеляційної інстанції враховано правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11.12.2019 року по справі № 2040/6747/18, від 25.07.2023 у справі № 340/4492/22, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц, та не доведено помилковість їх застосування.

Скаржником не обґрунтовано, в чому висновки апеляційного суду суперечать правовим висновкам Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах. Доводи касаційної скарги зводяться до викладення фактичних обставин справи, цитування норм КАС України, посилань на практику Верховного Суду, висловлення незгоди оскаржуваною додатковою постановою суду апеляційної інстанції, що не є належим викладенням заявленої підстави касаційного оскарження.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на додаткову постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2024 по справі № 520/964/22 повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддяІ.А. Васильєва