Справа № 420/30257/23
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2024-03-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду через систему Електронний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 26.09.2023 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ "Про державну службу" згідно наданих довідки про складові заробітної плати від 13.03.2023 №14, №17;

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 11.09.2023 пенсію державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ "Про державну службу", з урахуванням довідки про складові заробітної плати від 13.03.2023 №14, №17.

08.11.2023 року ухвалою позов залишено без руху та встановлено позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали, роз`яснено, що виявлені недоліки повинні бути усунені шляхом надання до суду інформації про наявність у позивача, його представника та відповідача електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС, копії оскаржуваного рішення та належним чином оформленої позовної заяви (з копією відповідачу).

10.11.2023 року за допомогою системи «Електронний суд» представником позивача подано заяву про усунення недоліків позову, у якій повідомлено, що позивач не має зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС, але представник позивача та відповідач зареєстровані та мають електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС.

Разом із заявою представником позивача подано уточнену позовну заяву з квитанцією про надіслання її відповідачу через електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС та копію листа Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 26.09.2023 № 28122-28310/Б-02/8-1500/23 про відмову у перерахунку пенсії, яка (відмова) оскаржується у цьому позові.

Згідно позовної заяви від 10.11.2023 року, позивачем уточнено позовні вимоги та викладено їх у наступній редакції:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 26.09.2023 № 28122-28310/Б-02/8-1500/23 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ "Про державну службу" згідно наданих довідки про складові заробітної плати від 13.03.2023 №14, №17;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 11.09.2023 пенсію державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ "Про державну службу", з урахуванням довідки про складові заробітної плати від 13.03.2023 №14, №17;

07 грудня 2024 року ухвалою прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у адміністративній справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно записів трудової книжки, позивач має право на пенсію як державний службовець. Позивач звернувся до Головного управління Держпраці в Одеській області та отримав нові довідки про заробітну плату від 13.03.2023 №14, №17. 11.09.2023 позивач звернувся до Відповідача із заявою про переведення з пенсії за віком за ЗУ №1058 на пенсію за віком згідно до ЗУ №3723. Однак, листом від 26.09.2023 було отримано відмову у вказаному переведенні та перерахунку пенсії. Вказані дії відповідача позивач вважає протиправними. Також в позові зазначено, що позивач досягнув пенсійного віку, встановленого Законом №1058-ІV, має необхідний страховий стаж, в тому числі понад 20 років на посадах державних службовців, а тому з урахуванням положень пункту 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ має право на пенсію за віком на підставі статті 37 Закону №3723-XII. Відповідно до п. 7 Порядку № 750 довідка для призначення пенсії видається державним органом, в якому працювала особа, відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 622. Здійснюючи переведення позивача з одного виду пенсії на інший відповідач повинен враховувати документи про страховий стаж, заробітну плату та додаткові документи, що є у пенсійній справі. Таким чином, спірні довідки і визначають інформацію про складові заробітної плати для призначення пенсії станом на березень 2023 року, тобто на час переведення позивача на пенсію державного службовця. Крім того, жодних обґрунтованих підстав для неврахування таких довідок відповідач не зазначає.

13.12.2023 до суду за вх. №ЕС/8394/23 надійшов відзив на позовну заяву від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому представник відповідача зазначає, що Головне управління не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства України. Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». ОСОБА_1 звернувся до Головного управління із заявою щодо переведення з пенсії за віком відповідно до Закону №1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» із врахуванням довідок про заробітну плату від 13.03.2023 №14, 17 виданих Головним управлінням Держпраці в Одеській області. Довідки про заробітну плату від 13.03.2023 №14, 17 видані Головним управлінням Держпраці в Одеській області не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не відповідають вимогам Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622. Головне управління не погоджується з позовною вимогою щодо стягнення на користь позивача суми судових витрат. Незаконне витрачання коштів Пенсійного фонду України тягне за собою дефіцит бюджету Пенсійного фонду, що породжує соціальну напругу у суспільстві і може сприяти невиконанню державою своїх функцій по соціальному забезпеченню громадян. Відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, відзивом на позов, документами пенсійної справи позивача дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та перевіривши їх наданими з боку учасників справи доказами, суд встановив наступне.

З досліджених доказів судом встановлено наступне.

23 лютого 1981 року ОСОБА_1 закінчив навчання в Одеському автошляховому технікумі міншляхбуду УРСР, що підтверджено дипломом НОМЕР_1 .

В період з 08.05.1981 по 05.05.1983 проходив військову строкову службу, що підтверджено записами в військовому квитку НОМЕР_2 .

Згідно із відомостями про роботу у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 25.03.1981 року позивач працював, зокрема:

- з 19.03.1981 по 14.04.1981 в Одеському маш. заводі «Червона гвардія» вантажником

- з 07.06.1983 по 01.04.1986 в Одеському маш. заводі «Червона гвардія» на посаді інженера

- з 17.04.1986 по 26.10.1987 в АТП 35129 на посаді інженера по безпеці руху

- з 26.10.1987 в Одеському обласному управлінні пасажирського автотранспорту на посаді старшого інженера

- з 01.03.1988 в Одеському державному виробничому об`єднанні автомобільного транспорту на посаді інженера І категорії

- з 02.08.1993 на посаді головного інспектора по нагляду за охороною праці на автомобільному транспорті Чорноморського теруправління Держнаглядохоронпраці України

- з 03.01.1994 призначений в.о. начальника Чорноморської державної інспекції охорони праці на автомобільному транспорті і зв`язку

- з 01.02.1994 затверджений на посаді начальника інспекції

- 30.09.1994 прийняв присягу державного службовця, присвоєно 9 ранг державного службовця;

- з 02.01.1997 на посаді начальника Одеської державної інспекції охорони праці на автомобільному транспорті і зв`язку

- з 04.05.1998 переведений заступником начальника Одеської державної інспекції охорони праці на залізничному і автомобільному транспорті і зв`язку

- з 01.04.2000 призначений виконуючим обов`язки начальника Одеської державної інспекції охорони праці на залізничному, автомобільному транспорті та зв`язку

- з 03.07.2000 переведений начальником Одеської державної регіональної інспекції охорони праці на автомобільному, залізничному транспорті та зв`язку. Встановлено 8 ранг державного службовця 4 категорії

- з 25.02.2003 прийнятий на посаду начальника Одеської державної регіональної інспекції охорони праці на залізничному та автомобільному транспорті

- з 12.01.2004 переведений на посаду заступника начальника Одеської міжгалузевої державної інспекції охорони праці

- з 08.02.2006 прийнятий по переводу до територіального управління Держпромгірнагляду по Одеській області на посаду начальника відділу державного нагляду за охороною праці на автомобільному транспорті, авіації, машинобудуванні та зв`язку

- з 08.02.2007 призначений на посаду начальника Одеської державної інспекції промислової безпеки та охорони праці на залізничному, автомобільному транспорті, авіації та машинобудуванні територіального управління Держгірпромнагляду по Одеській області

- 01.02.2010 призначений тимчасово виконуючим обов`язки заступника начальника територіального управління Держгірпромнагляду по Одеській області

- з 27.02.2010 призначений на посаду заступника начальника територіального управління Держгірпромнагляду по Одеській області

- з 13.05.2011 призначений виконуючим обов`язки першого заступника начальника територіального управління Держгірпромнагляду по Одеській області

- з 30.12.2011 призначений виконуючим обов`язки першого заступника начальника утвореного територіального управління Держгірпромнагляду в Одеській області

- з 01.02.2012 призначений на посаду першого заступника начальника територіального управління Держгірпромнагляду в Одеській області

- з 24.12.2015 призначений на посаду начальника відділу нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки із збереженням 8-го рангу державного службовця

- з 01.04.2016 призначений на посаду начальника Ізмаїльського відділу нагляду в промисловості управління нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки

- з 01.05.2016 присвоєно 6 ранг державного службовця в межах категорії «Б» посад державної служби

- з 21.02.2017 призначений на посаду заступника начальника Головного управління Держпраці в Одеській області

- з 01.04.2019 присвоєно 5 ранг державного службовця в межах категорії «Б» посад державної служби

- з 20.08.2021 присвоєно 4 ранг державного службовця в межах категорії «Б» посад державної служби

13.03.2023 звільнений із займаної посади відповідно до п.1-1 ч.1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з ліквідацією.

ОСОБА_1 з 08.09.2021 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058).

Страховий стаж позивача становить 42 роки 6 місяців 16 днів.

11.09.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення позивача з пенсії за віком відповідно до Закону України №1058-ІV на пенсію за віком державним службовцям відповідно до Закону України «Про державну службу». До вказаної заяви позивач долучив довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця Головного управління Держпраці в Одеській області від 13.03.2023 В додатку до заяви позивачем надано оригінали довідок від 13.03.2023 року: № 14 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (а.с. 16 зворот); № 17 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (а.с. 16).

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянуло заяву ОСОБА_2 та у відповіді від 26.09.2023 року № 28122-28310/Б-02/8-1500/23, з посиланням на Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Постанову правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зазначено, що на призначення пенсії за Законом України №889 можуть розраховувати дві категорії осіб:

- державні службовці, які на день набрання чинності Законом № 889 (01.05.2016) обіймали посади державної служби та мали не менш 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів;

- особи, які на день набрання чинності Законом № 889 мали не менш 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів.

Також в листі Головного управління ПФУ в Одеській області від 26.09.2023 роз`яснено позивачу що заява про призначення (перерахунок) пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб, а також, що ОСОБА_3 необхідно звернутися до будь-якого відділу обслуговування громадян з паспортом громадянина України, реєстраційним номером облікової картки платника податків, трудовою книжкою та довідками про складові заробітної плати для призначення пенсії Державним службовцям на дату звернення за формою затвердженою постановою правління ПФУ від 17.01.2017 № 1-3.

Вважаючи вказане рішення відповідача зазначене у листі від 29.06.2023 року протиправним, позивач звернулася з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

При цьому зазначений вік визначається статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Тобто до 01 травня 2016 (дата набрання чинності Законом України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01 травня 2016 року відповідно до статті 90 Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності вказаним Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності вказаним Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених у статті 25 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Таким чином, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частини першої статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VІІІ та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Статтею 46 Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у пункті 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України Про службу в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII.

Згідно з п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності вказаним Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, у спірному випадку необхідно керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування передбачених статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

З досліджених судом матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 , досягнув пенсійного віку, встановленого Законом №1058-ІV, має необхідний страховий стаж, в тому числі понад 20 років на посадах державних службовців, а тому з урахуванням положень пункту 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ має право на пенсію за віком на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII.

Пунктом 2 Порядку № 622 передбачено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 889-VIII Про державну службу на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII Про державну службу мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII Про державну службу: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

За змістом п. 4 Порядку № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права…. За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до п. 5 Порядку № 622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Порядок видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад затверджено наказом Міністерства соціальної політики України від 10.05.2017 №750 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.06.2017 за № 766/30634 (Порядок № 750).

Відповідно до п. 7 Порядку № 750 довідка для призначення пенсії видається державним органом, в якому працювала особа, відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 622.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 (далі - Постанова № 1-3) затверджені форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 889-VIII Про державну службу пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII Про державну службу.

Такими довідками є:

про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);

про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією);

про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

З матеріалів справи встановлено, що позивачу видано довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця Головним управлінням Держпраці в Одеській області від 13.03.2023 №14, №17.

Форма вказаних довідок відповідає формам довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям, затверджених Постановою №1-3 та містять відображення складових заробітної плати: посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, за останнім місцем роботи на державній службі.

На всі види оплати праці, включені в довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що всі відображені в довідках види оплати праці є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому довідки, видані позивачу, мають братися відповідачем до уваги при призначенні та розрахунку розміру пенсії позивачу відповідно до статті 37 Закону України №3723-XII Про державну службу.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок № 22-1).

Відповідно до п.1.1 Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); ….подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України. Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, …… може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

Положеннями п. 2.8 розділу II Порядку № 22-1 визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії. При переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа може додати:

1) документи про страховий стаж за період роботи до 01 січня 2004 року, який не врахований у пенсійній справі, у тому числі після призначення пенсії. За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу;

2) довідку про заробітну плату відповідно до абзаців другого і третього підпункту 3 пункту 2.1 цього розділу;

3) документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім`ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку на непрацездатних членів сім`ї і надбавку на догляд за ними, визнання заявника одиноким і таким, що потребує сторонньої допомоги, визнання заявника особою з інвалідністю або учасником війни тощо).

Пунктом 4.1 розділу IV Порядку № 22-1 передбачено, що Заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

В п. 4.2 Порядку № 22-1 зазначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п. 4.3 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати (п. 4.7. Порядку).

З досліджених матеріалів справи судом встановлено, що позивач звернувся до Головного управління із заявою в довільній формі від 11.09.2023 року щодо переведення та перерахунку пенсії, в якій просив перевести його з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 на пенсію за віком державним службовцям відповідно до Закону № 889-VIII та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахування наданих довідок № 14, № 17.

Листом від 26.09.2023 року № 28122-28310/Б-02/8-1500/23 Головне управління ПФУ в Одеській області надало відповідь (а.с. 14-15).

З досліджених документів, судом встановлено, що відповідачем заява позивача від 11.09.2023 року була розглянута як звернення громадян.

Разом цим заява ОСОБА_1 від 11.09.2023 року не була розглянута відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: за результатами розгляду заяви позивача Головним управлінням ПФУ в Одеській області не прийнято рішення про переведення чи відмову у переведенні на інший вид пенсії, тобто відповідачем не було розглянуто порушене у заяві питання по суті.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується та приймати замість такого органу рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Наведене повністю відповідає змісту ст. 245 КАС України, частиною 4 якої визначене, що у випадку, визначеному п. 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Тобто, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З урахуванням вище встановлених судом обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 26.09.2023 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» згідно наданих довідки про складові заробітної плати від 13.03.2023 №14, №17 є обґрунтованими та підлягають задоволенню з урахуванням приписів ч. 2 ст. 9, п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України шляхом:

- визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.09.2023 року щодо переведення та перерахунку пенсії не у спосіб та порядок передбачений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1.

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.09.2023 року щодо переведення та перерахунку пенсії та прийняти рішення за результатами її розгляду у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, з урахуванням висновків суду.

Стосовно позовної вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 11.09.2023 пенсію державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», з урахуванням довідки про складові заробітної плати від 13.03.2023 №14, №17, суд зазначає наступне.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

При цьому, суд звертає увагу на те, що вищезазначені позовні вимоги на час розгляду даної справи є передчасними, оскільки Головним управлінням ПФУ в Одеській області не розглянута у законодавчо визначеному порядку заява позивача від 11.09.2023 року про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Чинними приписами КАС України не передбачено здійснювати захист не порушених прав та законних інтересів позивача на підставі правовідносин, які можливо будуть мати місце в майбутньому.

У зв`язку з викладеним, позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даного адміністративного позову сплачено 1073,60 грн. судового збору (а.с.10).

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь позивача судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.09.2023 року щодо переведення та перерахунку пенсії не у спосіб та порядок передбачений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.09.2023 року щодо переведення та перерахунку пенсії та прийняти рішення за результатами її розгляду у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, з урахуванням висновків суду.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ).

Суддя О.А. Вовченко