Справа № 940/65/24
Суддя: Косович Т. П.
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

12.03.2024 Провадження по справі № 2-а/940/3/24
Справа № 940/65/24
РІШЕННЯ

Іменем України

12 березня 2024 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Косович Т.П.

при секретарі: Козуб І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

18.01.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції Зозулинець В.В. серії ЕНА № 1211679 від 09.01.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу в сумі 340 гривень, посилаючись на те, що дана постанова є незаконною, оскільки він правил дорожнього руху не порушував, в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності не зазначено в зоні дії якого дорожнього знаку ним було вчинено правопорушення, дорожнього знаку 5.49 «Початок населеного пункту» на своєму шляху він не виявив, був лише дорожній знак 5.65.1 «Назва об`єкту», який візуально схожий з дорожнім знаком 5.49, а сам факт визнання ним вини в порушенні ПДР України за відсутності інших доказів не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення (позовна заява а.с. 1-5).

02.02.2024 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому останній позовних вимог не визнає повністю, посилаючись на правомірність прийнятого рішення, оскільки правопорушення ОСОБА_1 відповідно до координат GPS місцезнаходження портативних відеореєстраторів (бодікам) 48.52097°N 22.87422°Е було вчинене саме в населеному пункті М06 с. Карпати Закарпатської області та сам ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні визнав (відзив з додатками - а.с. 20-56).

27.02.2024 року позивачем надано до суду пояснення, де останній, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, вказав, що на своєму шляху він виявив дорожній знак 5.65.1 «Назва об`єкту», на якому було вказано «Сан. «Карпати»», який не є населеним пунктом, що підтвердив відеозаписом. Крім того, зазначив, що відповідачем не доведено належними доказами того, що саме він керував автомобілем Dodge JORNEY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що даний автомобіль належить саме йому, в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності не зазначено назву технічного засобу, яким здійснювався відеозапис (а.с. 63-68).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибув, до суду надав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а тому суд розглядає справу у відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

В судовому засіданні встановлено, що 09.01.2024 року інспектором Управління патрульної поліції в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції Зозулинець В.В. винесена постанова серії ЕНА № 1211679 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу в сумі 340 гривень за те, що він 09.01.2024 року о 15 годині 05 хвилин в с. Карпати (на 757 км. автодороги М-06 Київ-Чоп, керуючи транспортним засобом Dodge JORNEY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в населену пункті зі швидкістю 74 км/год., чим перевищив дозволу швидкість на 24 км/год., чим порушив вимоги п. 12.04. ПДР України. Швидкість вимірювалась приладом Трукам № 000774 (а.с. 10).

Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Проте, як встановлено в судовому засіданні,інспектором Управління патрульної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції Зозулинець В.В. було допущено порушення порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, а саме не було з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Так, відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

За порушення цих вимог настає відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме із оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 рухався транспортним засобом Dodge JORNEY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі швидкістю 74 км/год., при цьому постанова не містить відомостей про те, у зоні дії якого дорожнього знаку «Початок населеного пункту» рухався позивач.

Так, початок населеного пункту відповідно до вимог ПДР України може бути позначено дорожнім знаком 5.49 «Початок населеного пункту» - найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах, та дорожнім знаком 5.51 «Початок населеного пункту» - найменування і початок населеного пункту, в якому на даній дорозі не діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Відповідно до п. 12.6 ПДР України поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рух із швидкістю: а) автобусам (мікроавтобусам), що здійснюють перевезення організованих груп дітей, легковим автомобілям з причепом і мотоциклам - не більше 80 км/год.; б) транспортним засобам, якими керують водії із стажем до 2 років, - не більше 70 км/год; в) вантажним автомобілям, що перевозять людей у кузові, та мопедам, - не більше 60 км/год; г) автобусам (за винятком мікроавтобусів) - не більше 90 км/год; ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

За таких обставин неможливо встановити порушення ОСОБА_1 вимог саме п. 12.4 ПДР України.

Водночас, будь-яких належних доказів, які б свідчили про порушення позивачем правил дорожнього руху України, а саме перевищення швидкості руху в зоні дії саме дорожнього знаку 5.49 «Початок населеного пункту» відповідачем суду не надано, а сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення (п. 47 постанови ВС КАС від 08 липня 2020 року).

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте відповідачем правомірності прийнятого рішення у вигляді постанови інспектора Управління патрульної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції Зозулинець В.В. серії ЕНА № 1211679 від 09.01.2024 року доведено не було належних доказів правомірності постанови суду не надано та для дачі особистих пояснень представник відповідача в судове засідання не прибув.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п. 12.4 ПДР України, а тому, беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений в ст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАПє протиправною та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

У контексті вищенаведеного суд вважає наведене обґрунтування даного рішення достатнім.

Керуючись, ст.ст. 5, 77, 241-246, 250, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції Зозулинець В.В. серії ЕНА № 1211679 від 09.01.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу в сумі 340 гривень, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного судупротягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Т.П.Косович