Справа № 200/677/24
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2024-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2024 року Справа№200/677/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, код ЄДРПО 13486010) про зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати пенсії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Позивач просить: 1) визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області, яка виразилася у не нарахуванні та не виплаті пенсії ОСОБА_1 , з 15.08.2019 року, виходячи з 83% відсотків розміру грошового забезпечення та без обмеження максимальним розміром, як учаснику бойових дій протиправною; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області, нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 , з 15.08.2019 року виходячи з 83% відсотків розміру грошового забезпечення та без обмеження максимальним розміром, як учаснику бойових дій.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.06.2023 року по справі № 200/1716/23, яке набуло в законної сили 14.12.2023 року, з 15.08.2019 року ГУ ПФУ в Донецькій області призначено пенсію ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262) на підставі подання Головного управління Національної поліції в Донецькій області про призначення пенсії від 27.03.2023 року № 48/34/01-2023 з урахуванням вислуги років у пільговому обчисленні 31 рік 03 місяці як учаснику бойових дій.

Проте відповідач при призначенні пенсії ОСОБА_1 обмежив її розмір до 70 відсотків грошового забезпечення.

Позивач вважає, що така бездіяльність Пенсійного фонду є протиправною та такою, яка суперечить вимогам законодавства України, у зв`язку із чим змушений звернутись до суду із даним позовом.

09 лютого 2024 року відкрито провадження по справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що пенсія позивачу вперше призначена з 15 серпня 2019 року, а тому розмір пенсії не може становити більше ніж 70% грошового забезпечення, оскільки вказане буде суперечити нормам частини другою статті 13 Закону № 2262.

Крім того, відповідач вказує на те, що частиною сьомою статті 43 Закону № 2262 встановлено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Абзацом 5 статті 7 Закону України «Про державний бюджет» № 2629-VIII від 23 листопада 2018 року встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність: з 01 січня 2019 року 1497 гривень, з 01 липня 2019 року 1564 гривні, з 01 грудня 2019 року 1638 гривень.

Станом на 2024 рік (протокол за пенсійною справою Позивача наявний в матеріалах справи) розмір пенсійних виплат позивача становить 13698 гривень 14 копійок, що є значно меншим, ніж передбачено частиною сьомою статті 43 Закону № 2262.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно- правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, тобто суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Представник відповідача вказує на те, що головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не приймало жодних рішень щодо обмеження граничного розміру пенсії позивача, пенсія ОСОБА_1 виплачується без обмеження граничного розміру, тому відповідно до норм КАС України не порушені права особи у сфері публічно-правових відносин по причині відсутності таких відносин.

У зв`язку з наведеним просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача надав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії з 83% грошового забезпечення до 70%, а тому позовні в частині вимоги щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зменшення відсоткового розміру пенсії з 83% до 70% від суми грошового забезпечення.

Частина третя статті 1-1 Закону № 2262-XII містить безумовне застереження про те, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Обмеження граничного розміру призначеної на підставі Закону № 2262-XII пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 року (далі Закон № 3668-VI), який набрав законної сили 01.10.2011 року.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, випливає висновок, що вони явно суперечать один одному

Позивач вказує на те, що у постанові від 13.02.2019 року, що ухвалена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у спірних обставинах при вирішенні питання щодо допустимості/недопустимості обмеження максимального розміру пенсії застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Відтак, позивач вважає, що обмеження Головним управлінням ПФУ в Донецькій області максимального розміру пенсії ОСОБА_1 з 83% до 70%, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 є громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_1 . Є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» - з 15.08.2019 року, на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/1716/23 від 28 червня 2023 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/1716/23 від 28 червня 2023 року було визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 04.04.2023 року № про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років у пільговому обчисленні 31 рік 03 місяці 00 днів, як учаснику бойових дій та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити, нараховувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» - з 15.08.2019 року на підставі подання Головного управління Національної поліції в Донецькій області про призначення пенсії від 27.03.2023 року № 48/34/01-2023 і з урахуванням вислуги років у пільговому обчисленні 31 рік 03 місяці 00 днів, як учаснику бойових дій.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.06.2023 року по справі № 200/1716/23, яке набуло в законної сили 14.12.2023, з 15.08.2019 року ГУ ПФУ в Донецькій області призначено пенсію ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262) на підставі подання Головного управління Національної поліції в Донецькій області про призначення пенсії від 27.03.2023 року № 48/34/01-2023 з урахуванням вислуги років у пільговому обчисленні 31 рік 03 місяці як учаснику бойових дій.

Протоколом за пенсійною справою - (НПУ) від 30.01.2024 року (далі Протокол) обчислено: грошове забезпечення для обчислення пенсії: - посадовий оклад 2500.00 грн., оклад за військове звання 2200.00 грн., процентна надбавка за вислугу років 45% 2115.00 грн., середньомісячна сума додаткових видів ГЗ за 24 місяці, у т.ч. 7765.05 грн., особи, які працюють в умовах режимних обмежень 10%, надбавка за специфічні умови проходження служби 20%, в тому числі сума грошового забезпечення для обчислення пенсії 14580,05 грн.

Основний розмір пенсії: 70% грошового забезпечення (вислуга років 31) у розмірі: 10206,04 грн.

З урахуванням індексації: 13134.89 грн. Індексація базового ОСНП 2023(11634,89* 0,197): 1500.00 грн. Індексація базового ОСНП 2022 (10206,04* 0,140): 1428.85 грн.

Вид підвищення або надбавка до пенсії: учасник АТО учасник бойових дій (ст. 6): 523.25 грн., Учасник бойових дій 40.00 грн., Щомісячна доплата до 100 грн. Доплата до 10 0грн індексації 01.03.2023 року - 0.00 грн.

Всього призначено: 13698,14 грн.

06 січня 2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із зверненням (зареєстроване 06.01.2024 № ВЕБ-05001-Ф-С-24-003102), в якому просив нараховувати, виплачувати йому пенсію з 15.08.2019 року виходячи з 83% відповідних сум грошового забезпечення.

Листом № 2212-426/О-02/8-0500/24 від 31.01.2024 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надало відповідь на вказане звернення, в якому зазначило, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.06.2023 року по справі № 200/1716/23, яке набуло в законної сили 14.12.2023 року, з 15.08.2019 року ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262) на підставі подання Головного управління Національної поліції в Донецькій області про призначення пенсії від 27.03.2023 року № 48/34/01-2023 з урахуванням вислуги років у пільговому обчисленні 31 рік 03 місяці як учаснику бойових дій.

Законом України від 08.07.2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який вступив в дію 01.10.2011 року, внесено зміни до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262 щодо максимального розміру пенсії за вислугу років з 90 до 80 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

Пунктом 23 Закону України від 27.03.2014 року № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи і створення передумов для економічного зростання в Україні», також внесено зміни до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262, за якими максимальний розмір пенсії за вислугу років не повинен перевищувати 70 відсотків сум грошового забезпечення, передбаченого ст. 43 Закону № 2262.

Таким чином, при здійсненні призначення (перерахунку) пенсії граничний відсоток обчислення грошового забезпечення по пенсійним справам (окрім осіб, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1 - 100 відсотків, до категорії 2 95 відсотків) обмежується 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Враховуючи, що будь-яких зобов`язань щодо призначення пенсії, виходячи з 83% відповідних сум грошового забезпечення Рішенням на Головне управління не покладено, розрахунок розміру пенсії позивача проведено з урахуванням 70% сум грошового забезпечення.

Враховуючи зазначене, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зазначив, що законодавчі підстави для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 відсутні.

Отже, спірним питанням даної справи є законність дій Пенсійного фонду щодо обмеження пенсії позивача 70 відсотками відповідних сум грошового забезпечення.

Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на службі в органах внутрішніх справ, в Державній кримінально-виконавчій службі України визначає Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ).

Стаття 13 Закону № 2262-ХІІ у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, передбачала, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт «б» статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам, зазначеним у пунктах «а» і «б» цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.

08 липня 2011 року Верховною Радою України прийнято Закон № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-VI), який набрав чинності 01 жовтня 2011 року, підпунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень якого внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ, зокрема у частині другій статті 13 цифри « 90» замінено цифрами « 80».

27 березня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - Закон № 1166-VII), який набрав чинності з 01 квітня 2014 року, крім деяких положень, пунктом 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ: у частині другій статті 13 цифри « 80» замінено цифрами « 70». Ці зміни набрали чинності з 01 травня 2014 року.

Статтею 63 Закону № 2262-ХІІ, у редакції, чинній з 01 січня 2017 року, визначено підстави перерахунку раніше призначених пенсій.

Згідно з цією статтею перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, яким присвоєні чергові військові (спеціальні) звання під час перебування їх у запасі або у відставці, раніше призначені їм пенсії з урахуванням нових присвоєних військових (спеціальних) звань не перераховуються.

Аналіз вищенаведених норм права вказує, що стаття 13 Закону № 2262-ХІІ регулює порядок призначення пенсій, а стаття 63 визначає підстави, умови і порядок їх перерахунку. Внесені Законом № 3668-VІ та Законом № 1166-VII зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону № 2262-ХІІ, яка не зазнала змін у зв`язку з прийняттям Закону № 3668-VІ та Закону № 1166-VII.

Суд встановив, що позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ (вислуга років 31).

Проте, на момент призначення пенсії (15.08.2019 року) позивачу діяла норма частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ, яка визначала, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Наведене узгоджується з висновками Конституційного Суду України, так в рішенні № 1-рп/99 від 09 лютого 1992 року у справі про зворотну дію у часі законів та інших нормативно-правових актів. Конституційний суд зазначив, що дію нормативно - правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали або мали місце.

Таким чином, оскільки пенсія ОСОБА_1 вперше призначена з 15 серпня 2019 року розмір пенсії не може становити більше ніж 70% грошового забезпечення, оскільки вказане буде суперечити нормам частини другою статті 13 Закону № 2262, чинної на момент призначення пенсії позивачу.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати пенсії, є такими, що не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні вимог позивача, розподіл понесених ним витрат зі сплати судового збору відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, код ЄДРПО 13486010) про зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати пенсії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко