Справа № 148/2709/23
Суддя: Штифурко Л. А.
Дата ухвалення: 2024-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/2709/23
Провадження №2-а/148/4/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України про визнання незаконною, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним вище позовом. В обгрунтування позовних вимог послався на те, що 17.12.2023 поштою від Тульчинського РЦТК та СП отримав копію постанови від 27.10.2023 про притягнення до відповідальності за ст. 210-1 ч. 2 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 3400 грн. Підставою для винесення вказаної постанови стало те, що він, нібито, будучи належним чином повідомленим про необхідність прибути до Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки 05.09.2023 для встановлення придатності до військової служби, без поважних причин не прибув у визначену дату та час, чим порушив абз. 2 ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», абз. 1 п.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

На початку вересня 2023 року до нього на вулиці підійшло кілька осіб у військовій формі та вимагати пред`явити їм документи. Його питання про те, хто їм потрібен і кого вони шукають, дані особи залишили без відповіді. Жодних повісток про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 йому не вручалося. При цьому свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як зазначено в оскаржуваній постанові, не було, хто ці особи йому не відомо. В його пристності не складалося жодних документів, в тому числі і протоколу про адміністративне правопорушення від 17.10.2023. З його змістом його не ознайомлювали, як і не пропонували його підписати чи надати пояснення. Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 йому не відомі і чи були присутні дані особи при складанні протоколу, він не знає, тому що він не був присутній під час його складання. Також його ніхто не повідомляв про дату, час та місце розгляду справи про адіміністративне правопорушення. Вказані обставини позбавили його права надати свої пояснення.

Враховуючи, що він повісток від відповідача не отримував, як і не відмовлявся від їх отримання, не був присутній при складанні протоколу про адміністративне правопорушення і не відмовлявся від підпису у ньому, не отримував викликів на розгляд справи про адміністративне правопорушення, позивач просить постанову № 2151 від 27.10.2023, винесену начальником Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки підполковником Ліщиною Я.М., про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.2 ст. 210-1 КУпАП визнати незаконно і скасувати, провадження у справі закрити, стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В судове засідання позивач не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла заява, в якій він просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Пилявець В.В. в судовому засіданні заперечив проти позову в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов (а.с. 27-29). Зазначив, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про необхідність прибути 05.09.2023 до призовної дільниці Тульчинського РТЦК та СП для проходження медичного огляду військово-лікарською комісією Тульчинського РТЦК та СП. Так, 02.09.2023 група оповіщення намагалась вручити ОСОБА_1 повістку № 7923 про те, що йому необхідно зявитись 05.09.2023 до Тульчинського РТЦК та СП 05.09.2023 о 09.00 год. Однак отримати вказану повістку позивач відмовився. У звязку з чим представником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 за участі свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було складено відповідний акт. При цьому ОСОБА_1 усно було повідомлено про необхідність явки на вказану дату до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки 05.09.2023 у визначену дату та час позивач не зявився до ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.10.2023 ним складено адміністративний протокол №Т/948 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. Протокол складався в присутності останнього, від надання пояснень, підпису протоколу ОСОБА_1 відмовився, про що зроблено відповідний запис у протоколі, який засвідчено свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_5 . Також ОСОБА_1 усно було повідомлено, що розгляд справи про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, відбудеться 27.10.2023 о 09 годині в кабінеті № 21 Тульчинського РТЦК.

На розгляд справи до Тульчинського РТЦК та СП 27.10.2023 о 09 год. ОСОБА_1 не прибув. У зв`язку з цим начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до вимог чинного законодавства справу розглянув без його участі та виніс постанову № 2152, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього штраф в сумі 3400 грн. Просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він працює стрільцем Тульчинської роти охорони. 02.09.2023 він був присутнім під час того, як група оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_1 намагалася вручити повістку ОСОБА_1 про необхідність зявитися 05.09.2023 до центру комплектування. Повістку вручав ОСОБА_6 , також був присутній при цьому ОСОБА_3 . Особа ОСОБА_1 їм була відома, адже це була не перша спроба вручення йому повістки. При цьому він кожного разу відмовлявся від її отримання, посилаючись на те, що він не ОСОБА_1 . Коли останній повідомив, що нічого брати він не буде, тоді було складено акт про відмову ОСОБА_1 від отримання повістки. При цьому йому в усній формі повідомили, що йому необхідно з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 . 05.09.2023о 09.00 год.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що він працює командиром відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 . На початку вересня 2023 року на автозаправці при виїзді з м. Тульчина в напрямку Нестерварки, він був присутнім при врученні повістки ОСОБА_1 про необхідність явки до Тульчинського РТЦК та СП 05.09.2023. ОСОБА_1 відмовився отримати повістку. У звязку з цим ОСОБА_6 в його присутності та присутності ОСОБА_8 був складений відповідний акт. При цьому ОСОБА_1 усно було повідомлено про необхідність з`явитися до центру комплектування 05.09.2023.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що він є командиром відділення охорони взводу ІНФОРМАЦІЯ_1 . 17.10.2023 він був присутнім при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 у звязку з тим, що 05.09.2023 він без поважних причин не зявився за викликом до Тульчинського РТЦК та СП. При складенні протоколу ОСОБА_1 було повідомлено, коли та де відбудеться розгляд справи відносно нього. Після складення протоколу юрист запропонував йому надати свої пояснення та підписати протокол, однак ОСОБА_1 відмовився від його отримання, заявивши, що це не він.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він є солдатом відділення охорони взводу ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ввечері 17.10.2023 він проводив заходи оповіщення на території с. Нестерварка разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_9 . Вони заїхали на СТО, де працює ОСОБА_10 ОСОБА_11 в присутності останнього склав протокол про притягнення до адміністративної відповідальності, у звязку з тим, що ОСОБА_1 , не зявився без поважних причин до Тульчинського РТЦК та СП 05.09.2023. Від підпису та отримання протоколу ОСОБА_1 відмовився, тому йому усно було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи за даним протоколом.

Вислухавши представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши представлені сторонами докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Із копії розписки № 7923 судом встановлено, що 02.09.2023 ОСОБА_1 викликався до Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на 09.00 год. 05.09.2023. В графі даної розписки «особистий підпис громадянина» підпис ОСОБА_1 відсутній (а.с. 30).

З копії акту від 02.09.2023, складеного представником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 в присутності свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відмовився отримати повістку №7923 та надати пояснення. ОСОБА_1 роз`яснено ст. 210-1 КУпАП про адміністративну відповідальність за порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та ст. 336 КК України про кримінальну відповідальність від ухилення від призову на військову службу під час мобілізації (а.с. 31).

Згідно копії рапорту офіцера відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_12 від 05.09.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не з`явився на призовну дільницю ІНФОРМАЦІЯ_1 за раніше врученою повісткою для проходження військово-лікарської комісії 05.09.2023 (а.с. 33, 34).

З копії протоколу №Т/948 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП від 17.10.2023, складеного офіцером відділення військового обліку та бронювання сержантів та солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_1 лейтенантом ОСОБА_13 , вбачається, що 02.09.2023 ОСОБА_1 вручена повістка, відповідно до якої він повинен 05.09.2023 прибути до призовної дільниці ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Проте позивач проігнорував виклик і у визначений час на призовну дільницю ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився, цим самим порушив абз. 2 ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. ОСОБА_1 в присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_5 роз`яснено ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 09.00 год. 27.10.2023 в каб. №21 Тульчинського РТЦК та СП. Від надання пояснень, заяв та клопотань ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , про що наявні їх підписи в протоколі (а.с. 35).

Відповідно до копії письмових пояснень ОСОБА_7 від 17.10.2023, наданих начальнику Тульчинського РТЦК та СП, 17.10.2023 він проводив заходи оповіщення на території с. Нестерварка із ОСОБА_5 . О 19:30 год. в його присутності військовозобов`язаний ОСОБА_1 відмовився від підпису та отримання протоколу №Т/948. Про дату, час та місце розгляду справи йому було повідомлено в усній формі (а.с. 36).

Згідно копії письмових пояснень ОСОБА_5 від 17.10.2023 наданих начальнику Тульчинського РТЦК та СП, 17.10.2023 він проводив заходи оповіщення на території с.Нестерварка із ОСОБА_7 . О 19:30 год. в його присутності військовозобов`язаний ОСОБА_1 відмовився від підпису та отримання протоколу №Т/948. Про дату, час та місце розгляду справи йому було повідомлено в усній формі (а.с. 37).

Відповідно до копії постанови за справою про адміністративне правопорушення

№ 2151 від 27.10.2023, винесеної начальником Тульчинського РТЦК та СП, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн. у зв`язку з вчиненням ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, за наступних обставин.

Так, 02.09.2023 ОСОБА_1 відповідно до повістки №7923 наказано прибути 05.09.2023 до призовної дільниці ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 для проходження медичного огляду з метою встановлення ступеня придатності до військвоої служби. Оскільки ОСОБА_1 відмовився отримати повістку, ОСОБА_6 в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складено акт відмови від отримання повістки. Натомість військовозобов`язаний ОСОБА_1 , будучи повідомленим про необхідність 05.09.2023 прибути до призовної дільниці ІНФОРМАЦІЯ_1 , проігнорував даний виклик, та у зазначену дату не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушив абз. 2 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», ч.3 ст.22 ЗУ«Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». З метою притягнення до адміністративної відповідальності 17.10.2023 офіцером відділення військового обліку та бронювання сержантів та солдатів запасу Тульчинського РТЦК та СП лейтенантом ОСОБА_13 складено протокол №Т/948 від 17.10.2023 про вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. На розгляд справи до Тульчинського РТЦК та СП 27.10.2023 ОСОБА_1 не прибув, не зважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 38).

Копія вказаної вище постанови 11.12.2023 направлена ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 поштовим зв`язком згідно копії супровідного листа № 7467 (а.с. 13) та копії поштового конверту (а.с.12).

Аналізуючи представлені сторонами докази, які досліджені в ході судового розгляду та вирішуючи даний спір, суд виходить із наступного.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 2 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Так, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого статтею 210 КУпАП є порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин в особливий період.

Відповідно до ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій

Згідно УказуПрезидента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Отже, 05.09.2023 (дата вчинення правопорушення) діяв особливий період.

Відповідно до ст. 39 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Крім того, Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу " здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Згідно ст. 1 вищезазначеного Закону встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно із ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

У відповідності до ч. ч.5, 6 ст. 4 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію " передбачено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через медіа.

Згідно ч. 1 статті 22 ЗУ „Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Частиною 3 статті 22 ЗУ „Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до ч. 3 ст. 17 ЗУ «Про оборону України» громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства.

Згідно ч. 3 ст. 9 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст. 235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Докази, надані сторонами по справі, мають бути належним чином досліджені судом із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, з досліджених в ході судового розгляду доказів в їх сукупності суд доходить висновку, що начальник Тульчинського при притягненні ОСОБА_1 27.10.2023 до адміністративної відповідальності діяв правомірно, врахувавши всі обставини справи, дійшов обгрунтованого висновку про відсутність поважних причин неприбуття позивача 05.09.2023 до Тульчинського РТЦК та СП та наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, за наслідками чого виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у відповідності до вимог чинного законодавства.

Доводи позивача про те, що йому не вручалась повістка про виклик до Тульчинського РТЦК та СП на 05.09.2023, що у його відсутність складено протокол про адміністративне правопорушення, а також не повідомлено про дату час та місце розгляду справи жодними належними доказами не підтверджено. При цьому ці доводи спростовуються представленими відповідачем письмовими доказами та показами свідків в судовому засіданні.

Поведінка позивача, на переконання суду, свідчить про намагання ухилення від призову на військову службу в умовах дії воєнного стану на території України, а відтак не можна вважати, що у нього був відсутній умисел на вчинення правопорушення, за яке його піддано адміністративній відповідальності. Вказане свідчить про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що відповідачем в судовому засіданні та матеріалами справи в повній мірі доведено правомірність свого рішення, а позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними і необґрунтованими у звязку з чим не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 210-1, ст. ст. 126, 245, 251, 252, 254, 256, 268, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 72, 76-79, 90, 241-246, 286, 293, 295 КАС України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України про визнання незаконною, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Повне рішення складено 12.03.2024.

Суддя Л.А. Штифурко