Справа № 580/10467/23
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року справа № 580/10467/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової за участі секретаря судового засідання В.С.Проценко розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу №580/10467/23 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) [представник - адвокат Дабіжа О.А. ордер від 03.11.2023 серії ВН №1299297 в режимі відеоконференції] до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) [представник відповідача - Калитаєв В.В. згідно довіреності, що дійсна до 31.12.2024] про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, ухвалив рішення.

І. ПРОЦЕДУРА/ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

06.11.2023 вх.48442/23 позивач ОСОБА_1 (представник - адвокат Дабіжа О.А. згідно з ордером серії ВН №1299297) у адміністративному позові просить:

- визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_2 у не здійсненні розгляду рапорту солдата ОСОБА_1 про звільнення з військової служби відповідно до абз.7 пп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд та зобов`язати розглянути такий рапорт;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 прийняти рішення про звільнення солдата ОСОБА_1 на підставі абзацу 8 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за бабусею ОСОБА_2 , яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я № 147/2 від 24.08.2023 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду, у зв`язку з відсутністю інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 20.11.2023 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). 22.01.2024 здійснений перехід для розгляду за правилами загального провадження, представники брали участь в режимі відеоконференції. 06.02.2024 закрите підготовче провадження і призначений розгляд справи по суті.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

В обгрунтуванні позовних вимог зазначається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний на військову службу під час мобілізації у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні. 06.09.2023 ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини із рапортом про звільнення з військової служби згідно з підпунктом г пункту 2 частини 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує застійного догляду - за бабусею ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Представник позивача зазначає, що рапорт отриманий 12.09.2023, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, проте станом на дату подання даного позову відповіді щодо розгляду рапорту від відповідача немає. Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не розгляду рапорту про звільнення з військової служби за сімейними обставинами (зв`язку із наявності бабусі, яка потребує постійного догляду) неправомірними та такими, що порушують його законні права та інтереси (у множині без окреслення конкретного права чи інтересу), тому звернувся до суду.

23.02.2024 вх.9745/24 у відповіді на відзив адвокат стверджує про звернення до командира відділення і надає запис розмов, де обговорюється питання оформлення опіки. У випадку визнання порушення ОСОБА_1 вимог Статуту внутрішньої служби щодо процедури подання рапорту, таке порушення не звільняє військову частину НОМЕР_2 від обов`язку розглянути рапорт на звільнення, враховуючи подібність справи №360/445/19. Потреба у догляді за ОСОБА_2 підтверджена довідкою від 24.08.2023 №147/2, виданою ЛКК КНП «Канівський центр первинної медико-санітарної допомоги» та висновком №83/3 (форма 080-4/о) щодо потреби соціальної послукги на непрофесійній основі. Порядок, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 р. № 859, про надання соціальної послуги з догляду без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг передбачений для особіб із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, яка через порушення функцій організму не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач позовні вимоги не визнає. 15.02.2024 вх.8271/24 у відзиві на позовну заяву просив відмовити, позаяк ОСОБА_2 має сина, який повинен піклуватися про матір. У висновку №83/3 (дійсний до 10.05.2024) йдеться про отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, проте не йдеться саме про ОСОБА_1 , який не надав доказ отримання знань/навичок надання соціальної послуги, докази щодо вимог постійного догляду відсутні і законних підстав ля звільення зі служби немає. Відповідач надав відпустку позивачеві для лікування та повідомив позивачеві про вимоги щодо звернення з рапортом по команді.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Суд встановив, 18.08.2022 ОСОБА_1 призваний на військову службу під час мобілізації на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №65/2022 та з 02.11.2022 направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 (запис у військовому квитку №13,17) .

У заяві від 05.09.2023 про звільнення зі служби (як внука ОСОБА_2 ) позивач просив надіслати особову справу до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за зареєстрованим місцем проживання, а також повідомив, що син ОСОБА_2 - ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4) виїхав до Російської Федерації (місце перебування невідоме).

Відповідно до висновку форми №080-4/0 (Члени комісії: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) від 10.05.2023 № 83/3 ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Згідно довідки від 24.08.2023 №147/2 ОСОБА_2 обстежена ЛКК КНП «Канівський центр первинної медико-санітарної допомоги» (https://kaniv-centr.pmsd.org.ua/likari-tsentru/) діагноз не зазначений; за станом здоров`я потребує сторонної допомоги, стороннього догляду (біля підпису голови (риска) ЛКК ОСОБА_4 та члени: ОСОБА_7 ).

У листі- відповіді Міністерства охорони здоровя України від 21.09.2023 №3.1-18/17/2447/ЗПІ-23//2844, що ОСОБА_8 (представнику позивача) на запит про надання публічної інформації зазначається, що потребу хворого у постійному догляді визначають медико-соціальні і лікарсько-консультативні комісії. Потребу у постійному сторонньому догляді визначають лікуючі лікарі та лікарсько-консультативні комісії, що підтверджують відповідними висновками.

Відповідно до акта оцінки потреб ОСОБА_2 від 23.05.2023 №911/13, складеного комісією Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради за адресою Черкаська область, Черкаський район, м. Канів, вул. 1 Травня 36, встановлено: у п. 5 ч.1 акту «соціальна історія» зазначається: « ОСОБА_2 вдова, один син помер, другий проживає в росії, проживає з онуком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який здійснює догляд за бабусею, на даний час проходить службу в ЗСУ через що не може повноцінно надавати догляд»; у п.1 ч. 4 акту «мережа соціального супроводу сім`ї (дитини, дорослої осби)» зазначається: «підтримку надає онук ОСОБА_1 , який проживає (згідно акту підтвердження факту спільного проживання від сусідів) та здійснює догляд за бабусею». Згідно висновку оцінки потреб від 23.05.2023 ОСОБА_2 через порушення функцій організму (наслідок пережитого інсульту) не може самостійно себе обслуговувати і потребує соціальної послуги з догляду та непрофесійній основі від онука ОСОБА_1 потребує цілодобового стороннього догляду.

У довідці виконавчого комітету Канівської міської ради від 12.07.2023 №01-01-16/1509, що видана ОСОБА_1 зазначається, що відповідно акту обстеження умов проживання ОСОБА_2 (бабуся), складеного комісією Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради від 23.05.2023 №911/13 та акту підтвердження факту спільного проживання за адесою: АДРЕСА_1 від 15.05.2023 дійсно підтверджує факт, що ОСОБА_1 (онук) до моменту призову до лав ЗСУ проживав разом та надавав постійну допомогу ОСОБА_2 , яка потребує допомоги.

ОСОБА_1 звернувся з рапортом на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 та обгрунтовує звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через «необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд». Позивачем до рапорту додані копії: військового квитка серії НОМЕР_4 ; паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 ; РНОКПП ОСОБА_1 ; свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 ; заяви, зареєстрованої в реєстрі за №2617; паспорта громадянина України серії НОМЕР_7 ; РНОКПП ОСОБА_2 довідки №147/2 від 24.08.2023; висновку №83/3 від 10.05.2023; акту оцінки потреб особи від 23.05.2023; висновку оцінки потреб особи від 23.05.2023; свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 ; свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 ; довідки від 12.07.2023 №01-01-16/1509; акту про встановлення спільного проживання; посвідчення № НОМЕР_10 ; посвідчення серії НОМЕР_11 ; посвідчення серії НОМЕР_12 (підтверджується описом вкладення поштового відправлення від 06.09.2023 №406). Згідно рекомендованого повідомленням про вручення поштового відправлення, поштове відправлення №406 вручене 12.09.2023 (поштовий ідентифікатор 044).

У матеріалах справи наявні копії свідоцтв про народження від 15.05.1967 НОМЕР_8 ОСОБА_9 (мати- ОСОБА_2 ) та від 18.05.2023 серія НОМЕР_6 ОСОБА_1 (батько- ОСОБА_9 ).

У матеріалах справи наявниа копія наказу від 25.10.2023 №4489 «Про призначення проведення службового розслідування» стосовно ОСОБА_1 щодо неповернення до місця служби, яке доручено ОСОБА_10 .

Під час дослідження доказів (запису, роздруківки) представник позивача зазначає, що позивач обговорював у телефонному спілкуванні питання проходження рапорту про звільнення та обставин опікунства з командиром відділення ОСОБА_10 .

Позивач, вважаючи бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби протиправною, що порушують його законні права та інтереси (без конкретизації у множині), звернувся до суду.

Верховний Суд у справі № 640/11938/20 зазначає: порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Розглянувши подані документи і матеріали, перевіривши аргументи щодо обставин справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до часткового задоволення з огляду на таке.

V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Згідно з ч. 2 ст. 65 Конституції України громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Преамбулою Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон №2232) визначено, що: цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаний із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби».

Законом №2232 передбачені види військової служби, серед яких служба за призовом під час мобілізації, на особливий період та військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Підстави звільнення з військової служби передбачені ст. 26 Закону №2232 під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) згідно з підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Згідно із ч. 3 ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 А (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 р.: «сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави». У Преамбулі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. йдеться про сім`ю як основний осередок суспільства і природне середовище для зростання і благополуччя всіх її членів і особливо дітей.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно із абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї», а саме: членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); не повнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші).

Згідно із ч. 1-4 ст. 49 Цивільного кодексу України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Законом, що регулює відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану є Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 № 2398-VI (далі - Закон №2398). Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №2398 державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно із частиною 2, 3 статті 9 Закону №2398 державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Відповідно до преамбули Закону України «Про соціальні послуги» від 17 січня 2019 року № 2671-VIII (далі - Закон №2671) Закон визначає основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин. Згідно із п. 15 ст. 1 Закону №2671 складні життєві обставини негативно впливають на життя, стан здоров`я та розвиток особи, функціонування сім`ї, які особа/сім`я не може подолати самостійно. Чинники, що можуть зумовити складні життєві обставини, зокрема : а) похилий вік; ґ) інвалідність (абзац 2 п. 15 ст. 1 Закону №2671). Відповідно до п. 17 ст. 1 Закону №2671 соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до Закону №2671 без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є, зокрема: особами з інвалідністю І групи; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися ( ч. 6 ст. 13 Закону №2671).

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Під час дії режиму воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються за сімейними обставинами (якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Верховний Суд 18 січня 2023 року у справі №580/1300/22 звернув увагу, що легітимні очікування не можна ототожнювати із сподіваннями, що виникають на підставі особистого сприйняття або помилкової оцінки певних обставин чи норм права (законодавства); не можуть виникати легітимні очікування, якщо існує реальний спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства; обов`язковою умовою, за наявності якої певне сподівання (вимога) особи набуває ознак легітимного очікування є те, що таке очікування (вимога) має належне правове підґрунтя, тобто наявне достатнє джерело для відповідного очікування (вимоги).

Родинний зв`язок ОСОБА_1 із бабусею підтверджується свідоцтвами про народження позивача (від 18.05.2023 серія НОМЕР_6 ), батька позивача ( ІНФОРМАЦІЯ_3 НОМЕР_8 ), проте згідно Висновку від 10.05.2023 № 83/3 ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Суд доходить висновку, що форма №080-4/о підтверджує потребу особи в наданні особі соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, проте сам по собі висновок за формою №080-4/о не свідчить про потребу особи в постійному сторонньому догляді як самостійної підстави для звільнення з військової служби позивача та належить врахуванню з результатами комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, у тому числі спеціальними службами. Порядок надання та оформлення з догляду на непрофесійній основі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 р. №859.

Відповідно до абзацу 6 постанови КМУ від 12.06.2013 № 413 із змінами «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу» військовослужбовці на їх прохання можуть бути звільнені через такі сімейні обставини та інші поважні причини, зокрема: необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

Відповідно до пункту 4 розділу IV Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом МОУ від 09.04.2008 №189, який зареєстрований в МЮУ 02.06.2021 за №731/36353, лікарсько-консультативна комісія видає висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний) - до досягнення дитиною 16-річного віку.

Оцінюючи доводи і докази про бездіяльність відповідача щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби відповідно до рапорту і доданих документіввід 05.09.2023 за відсутності акта владно-розпорядчого характеру за критеріями частини 2 статті 2 КАС України, суд дійшов висновку про протиправність, позаяк відповідач, без прийняття рішення (наказу), діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України, необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, недобросовісно/несправедливо, без врахування та необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) з огляду на легітимні очікування військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану на відповідне застосування норми щодо звільнення з військової служби за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю бабусі, яка потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не додано доказів, що у спірних правовідносинах діяв з дотриманням порядку, меж і способу дій, визначених законом з наданням мотивованої відповіді на рапорт та/або реагуванням у формі управлінського рішення, проте суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень про переміщення чи звільнення солдата.

Мотиви здійснення органами публічної влади власних повноважень мають відповідати мотивам, з якими ці повноваження були надані законом (АДМІНІСТРУВАННЯ І ВИ: Посібник - принципи адміністративного права у відносинах між особами та органами публічної влади / https://rm.coe.int/handbook-administration-and-you/1680a06311).

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Верховний Суд 11.09.2023 у справі №420/14943/21 зазначив, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять легітимну основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих заявником документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення суб?єкта владних повноважень; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, що не ґрунтуються на нормах права.

19.09.2023 у листі №642/вих30/583 щодо рапорту (дата не вказана) про переведенння для подальшого проходження військової служби за місцем реєстрації (доказів направлення/вручення позивачеві не надано) повідомлено ОСОБА_1 : Вам необхідно подати рапорт за підпорядкуванням до командування військової частини НОМЕР_2 до якого долучити нотаріально посвідчені документи, що підтверджують підстави для переміщення та письмову згоду від військових частин забезпечення ЗСУ.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, у межах позовних вимог.

Верховний Суд у постанові від 20.04.2022 у справі № 280/7420/20 у п.38 зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Під час вирішення справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (ст.245 КАС України).

Згідно із ст.3 Закону України 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з покликанням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення (ст.15 Закону № 393/96-ВР).

Згідно з пунктом 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/1153/2008#Text) військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, що підтверджують підстави звільнення. Командири військових частин зобов`язані забезпечити своєчасне здавання посади, проведення усіх необхідних розрахунків з військовослужбовцями, стосовно яких видано наказ по особовому складу про звільнення з військової служби, у порядку, визначеному пунктом 242 Положення, та направлення їх на військовий облік до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання. Наслідком розгляду рапорту військовослужбовця про його звільнення з військової служби посадові особи, які мають право на його звільнення з військової служби, зобов`язані видати наказ по особовому складу про звільнення такого військовослужбовця з військової служби чи надати обґрунтовану відмову у задоволенні рапорту.

Оскільки матеріали справи не містять доказів розгляду військовою частиною НОМЕР_2 саме рапорту позивача від 05.09.2023, позаяк йдеться про розгляд рапотрту без дати щодо переміщення позивача, то вимога зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 прийняти рішення про звільнення солдата ОСОБА_1 на підставі абзацу 8 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за бабусею ОСОБА_2 , яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я № 147/2 від 24.08.2023 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду, у зв`язку з відсутністю інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд - є передчасною і не належить до задоволення.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд (ч.4 ст.245 КАС України).

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд встановив і визнає протиправну бездіяльність щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1. про звільнення з військової служби від 05.09.2023 як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану за сімейними обставинами та доходить висновку про зобов`язання військової частини НОМЕР_2 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 05.09.2023 про звільнення з військової служби з повідомленням позивача в установленому порядку з дотриманням принципів належного врядування та сприяння особі в реалізації прав людини щодо переміщення по службі чи звільнення зі служби відповідно до законодавства.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке. Відповідно до частини 3 ст.139 КАС України під час часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п.12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 2, 5-16, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 під час розгляду рапорта ОСОБА_1 від 05.09.2023.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 05.09.2023.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 КАС України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення направити сторонам справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];

відповідач: військова частина НОМЕР_2 [ АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ].

Рішення суду складене 12.03.2024.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА