Справа № 520/30937/23
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 березня 2024 року № 520/30937/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (пров. Інженерний, буд7, м. Харків, 61165, 14321937) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України , в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України стосовно встановлення полковнику ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) в 2022 році посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом застосування розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року;

- визнати протиправними дії Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо неперерахування полковнику ОСОБА_1 в 2023 році його грошового забезпечення шляхом застосування розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року;

- визнати протиправними дії Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплати полковнику ОСОБА_1 грошового забезпечення в 2022 та 2023 рр. у розмірі меншому, ніж законодавчо визначений;

- визнати протиправними дії Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплати при звільненні полковнику ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) в розмірі меншому, ніж визначений законодавством, компенсації за усі невикористані протягом 2021 2023 рр. дні основної та додаткової відпусток;

- зобов`язати Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , з урахуванням раніше здійснених виплат, грошового забезпечення за 2022 рік, шляхом застосуванням для його визначення, зокрема посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня 2022 року;

- зобов`язати Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , з урахуванням раніше здійснених виплат, грошового забезпечення за 2023 рік, шляхом застосуванням для його визначення, зокрема посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня 2023 року;

- зобов`язати Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , з урахуванням раніше здійснених виплат, одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік;

- зобов`язати Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , з урахуванням раніше здійснених виплат, компенсації за невикористані ним протягом 2021-2023 рр. основних та додаткових відпусток;

- зобов`язати Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України при здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 коштів, одночасно компенсувати останньому суми податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 № 44 (із змінами).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що протягом 2021- 2023 років відповідачем протиправно здійснено нарахування та виплата грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, компенсації за невикористані основні та додаткові відпустоки, одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік у розмірі меншому, ніж законодавчо визначений.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечує з підстав його необґрунтованості та недоведеності.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову та заперечень проти нього, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 з 13.04.2018 року прийнятий на військову службу за контрактом та призначений наказом Голови Державної прикордонної служби України від 27.03.2018 №257-ОС на посаду в Головний центр оперативно-технічних заходів Державної прикордонної служби України.

На підставі наказу Голови Державної прикордонної служби України від 03.04.2022 №313-ОС переведений для проходження служби до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Наказом Начальника Східного регіонального управління ДПС України від 02.05.2022 року №118-ОС призначений на посаду старшого офіцера оперативного відділу оперативно-військового управління (з місцем дислокації н.п. Краматорськ) Східного регіонального управління.

Наказом Голови Державної прикордонної служби України від 21.09.2023 №1355-ОС звільнений в запас на підставі підпункту «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану) пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу».

Наказом начальник Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 28.09.2023 №477-ОС з 30.09.2023 року виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас за сімейними обставинами.

30 вересня 2023 року позивач подав на ім`я відповідача рапорт в якому, зокрема, просив нарахувати та виплатити йому в повному розмірі усі передбачені законодавством виплати, а також надати відповідні підтвердні документи, зокрема його особисті картки грошового забезпечення.

Листом від 11.10.2023 за №11/7251-23-вих відповідач надав позивачу інформацію про його грошове забезпечення за 2022-2023 рр., у тому числі й копії особистих карток грошового забезпечення та архівні відомості про нього.

При обчисленні грошового забезпечення (розміри посадового окладу та окладу за військовим званням) відповідачем, не застосовано розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 року згідно постановою Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 року, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704 (далі - Постанова 704) відповідно, що в свою чергу також, призвело до виплати при звільненні в меншому ніж належить розмірі компенсації за невикористані Позивачем протягом усього періоду служби календарних днів основних відпусток, та дні додаткових відпусток як учаснику бойових дій, а також одноразової грошової допомоги на оздоровлення.

Позивач, вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч.4 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704 (далі - Постанова №704) встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до Постанови № 704 встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Згідно з п. 4 Постанови №704 (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

На момент набрання чинності Постанови №704 (01.03.2018) п. 4 цього нормативно-правового акту було викладено в редакції п. 6 постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 №103 (далі за текстом - постанова КМ України № 103), а саме: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".

При цьому, суд зазначає, що зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 не вносилися.

Варто зазначити, що за загальним правилом, примітка застосовується законодавцем для супроводу та зв`язку з нормою права, якої вона стосується. Тобто, примітка повинна бути у безпосередньому зв`язку з нормою, в даному випадку п. 4 постанови КМ України № 704, і не повинна суперечити змісту основної норми, яку вона супроводжує.

Водночас, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі № 826/6453/18 за наслідками апеляційного перегляду справи було скасовано рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.10.2019 в частині відмови в задоволенні позову до Кабінету Міністрів України, треті особи: Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України, про визнання протиправним та скасування пункту постанови і прийнято в цій частині нову постанову, якою позов до Кабінету Міністрів України, треті особи: Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України, про визнання протиправним та скасування пункту постанови - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб". У іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.10.2019 залишено без змін.

Отже, з 29.01.2020, тобто з дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/6453/18, пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України № 103 втратив чинність та була відновлена дія п.4 постанови КМ України № 704 у первісній редакції, тобто в редакції, що передбачає визначення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Приписами ч.2 ст.265 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду, не регулює питань щодо можливості застосування нормативно-правових актів, визнаних судом протиправними. Предметом її регулювання є встановлення моменту втрати чинності нормативно-правовим актом, визнаним судом нечинним.

Суд наголошує на неможливості виконання положення нормативно-правового акта, визнаного судом протиправним та таким, що прийнятий поза межами повноважень, не в порядку та спосіб, що передбачені законом.

Враховуючи викладене, оскільки зміни внесені постановою № 103, зокрема, до п.4 Постанови №704 були визнані у судовому порядку нечинними, з 29.01.2020 діє редакція п.4 Постанови № 704, яка діяла до зазначених змін, в якій передбачено, що для визначення посадового окладу та окладу за військовим званням застосовується не прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, а прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, але з гарантією того, що такий показник прожиткового мінімуму повинен становити не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що з 29.01.2020 року знов почало діяти правило двох розрахункових величин обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме: 1) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; 2) 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Проте, згідно пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VІІІ, який набрав чинності 01.01.2017, установлено, що після набрання чинності цим законом мінімальна заробітна плата не застосовуються як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11.12.2019 р. по справі №240/4946/18, Верховного Суду, викладеним у постановах від 18.02.2021 р. у справі №200/3775/20-а, від 11.02.2021 р. у справі №200/3757/20-а.

Відтак, під час розв`язання колізії між нормами п.3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 р. №1774-VІІІ та п.4 постанови Кабінету Міністрів України №704 у редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. №103 перевагу належить віддати положенням закону як акту права вищої юридичної сили.

При цьому, з 29.01.2020 р. була відновлена дія такої величини обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року на відміну від попереднього правила обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням як прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018 р.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що відповідач, застосовуючи при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням позивача з 02.05.2022 по 30.09.2023 такої розрахункової величини як прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, діяв протиправно.

Таким чином, відповідачем протиправно не здійснено перерахунок та виплату грошового забезпечення позивача з 02.05.2022 по 30.09.2022, компенсації за усі невикористані протягом 2021 2023 рр. дні основної та додаткової відпусток, одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим званням за відповідною посадою, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного (2021, 2022, 2023) року.

Щодо решти позовних вимог, суд вважає їх передчасними, спрямованими на майбутнє, отже такими, що задоволенню не підлягають, оскільки обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, наразі спір з приводу вказаних обставин відсутній.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (пров. Інженерний, буд7, м. Харків, 61165, 14321937) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, щодо здійснення нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 з 02.05.2022 по 30.09.2023, компенсації за невикористані протягом 2021 2023 рр. дні основної та додаткової відпусток, одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим званням за відповідною посадою, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.

Зобов`язати Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з 02.05.2022 по 30.09.2023, компенсації за невикористані протягом 2021 2023 рр. дні основної та додаткової відпусток, одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим званням за відповідною посадою, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного відповідного (2021, 2022, 2023) року.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.