Справа № 580/4268/20
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2024-03-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2024 року

м. Київ

справа № 580/4268/20

провадження № К/9901/34955/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Соколова В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції справу

за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України, третя особа - Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів, стягнення середнього заробітку, поновлення на посаді, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року (у складі головуючого судді - Бабич А.М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2021 року (у складі: судді-доповідача - Аліменка В.О., суддів: Безименної Н.В., Кучми А.Ю.) у справі №580/4268/20,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду із позовом до Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач, ДПП), третя особа - Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції (далі також- УПП в Черкаській області ДПП), в якому з урахуванням уточнень (заява від 30.11.2020) просив:

визнати протиправним і скасувати п.1 наказу від 13.08.2020 №473 «Про застосування до працівників УПП в Черкаській області ДПП дисциплінарних стягнень»;

визнати протиправним і скасувати наказ від 29.09.2020 №721 о/с «Про особовий склад»;

поновити позивача на посаді заступника начальника управління - начальника відділу чергової служби Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції з 30.09.2020;

стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.09.2020 до дати фактичного поновлення.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач прийняв спірні рішення з порушенням вимог законодавства щодо процедури проведення службового розслідування за відсутності правових і фактичних підстав та складу дисциплінарного проступку; Дисциплінарна комісія не обґрунтовано врахувала факти, що мають бути доведені в межах кримінального провадження, а спірними рішеннями до позивача застосовано найсуворіший вид дисциплінарного стягнення без урахування відсутності обставин вчинення позивачем проступків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, позитивних характеристик, численних грамот та подяк, відсутності інших дисциплінарних стягнень під час служби в поліції, відсутності факту підпорядкування йому ОСОБА_2 та будь-якого впливу на хід службового розслідування щодо його дій. Позивач вважає, що не порушив жодної з зазначених у спірних рішеннях вимог законодавства, а службове розслідування проведено упереджено та не об`єктивно.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 02.02.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2021, у задоволенні позову відмовлено повністю.

4. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що спірні рішення є правомірними та відсутні обґрунтовані підстави для їх скасування.

5. Суди попередніх інстанцій зазначали, що у заявлених спірних правовідносинах інформація про відкрите кримінальне провадження щодо співробітника Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції та безпосереднє повідомлення ОСОБА_3 начальнику про описані у справі події є обґрунтованими підставами для призначення відповідачем службового розслідування; поряд з цим встановлено, що Висновок щодо ОСОБА_1 ґрунтується на відомостях досудового розслідування, відібраних письмових поясненнях та їх аналізі в сукупності з письмовими документами щодо притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що врахування таких відомостей у Висновку не обґрунтоване.

6. Аналізуючи встановлені у справі обставини, суди попередніх інстанцій дійшли висновків, що спілкування позивача з ОСОБА_2 з приводу надання коштів за вирішення питання притягнення його до відповідальності, що за змістом не відповідає службовому спілкуванню, суперечить завданню поліції, а також щодо обізнаності з недоліками в роботі останнього, факту передачі для нього конверту через водія, про що з огляду на присягу поліцейського, завдання поліції та посадові обов`язки, був зобов`язаний невідкладно повідомити безпосереднього керівника та уповноважені правоохоронні органи; повідомлення про ці факти рапортом від 26.06.2020 після прибуття співробітників Державного бюро розслідувань, СБУ та прокуратури доводить твердження Висновку, що такі дії не були невідкладними та можуть свідчити про намір ухилитися від відповідальності.

7. Суди попередніх інстанцій відхили посилання позивача на відсутність обвинувального вироку щодо вказаних обставин та зазначали, що оскільки підстава, з якої позивача звільнено відповідно до вимог Закону №580-VIII, не стосується такого факту; набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, а також рішенням суду про визнання його активів або активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави, визначені пунктом 10 частини першої статті 77 Закону №580-VIII як самостійна підстава для звільнення поліцейського зі служби в поліції та не була застосована відповідачем у спірних правовідносинах. На переконання судів попередніх інстанцій, встановлені у справі обставини доводять допущення позивачем дисциплінарного проступку та не дотримання присяги поліцейського.

8. Суди попередніх інстанцій зауважували, що мотиви, якими позивач керувався при спілкуванні з ОСОБА_2 щодо отримання коштів, мета їх отримання, наявність у такому спілкуванні ознак вимагання (примусу), а також наявність чи відсутність у позивача на такий момент службових повноважень для вирішення питання притягнення або звільнення від відповідальності за наслідком службового розслідування щодо вказаного поліцейського підлягають встановленню та перевірці слідчими та судовими органами для надання таким обставинам належної правової кваліфікації та з`ясування складу кримінального правопорушення; водночас вони не впливають на встановлення факту дисциплінарного проступку, оскільки, вимоги до бездоганної поведінки та спілкування поліцейського поширюються на всі його дії (бездіяльність) як у робочий, так і у поза робочий час; мета службового спілкування та вчинки поліцейського не можуть суперечити інтересам служби, принижувати честь особи, сприяти можливості уникнення відповідальності за допущені порушення; такі порушення дискредитують звання поліцейського та знижують рівень довіри як громадськості, так і колег до правоохоронних органів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень) на неї

9. Не погодившись із прийнятими у цій справі судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2021 у справі №580/4268/20 та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

10. Підставою касаційного оскарження у даній справі відповідач зазначає пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду:

- від 19.08.2020 у справі №804/8302/17 щодо застосування статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та пункту 6 Інструкції №230;

- від 24.12.2019 у справі №815/2907/18 щодо застосування статті 62 Конституції України, частини першої статті 222 Кримінально-процесуального кодексу України;

- від 19.09.2018 у справі №818/248/17, від 27.11.2019 у справі №817/1218/16, від 18.09.2018 у справі №818/248/17, від 14.11.2018 у справі №802/522/16-а, від 08.05.2019 у справі №807/196/17 щодо застосування пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

11. Окрім того, підставою касаційного оскарження позивач зазначає пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України з посиланням на порушення судами попередніх інстанцій положень частини другої статті 353 КАС України, а саме:

- пункту 1 частини другої статті 353 КАС України (суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 2, 2, 3 частини другої статті 328 КАС України):

Скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції не досліджено покази свідка ОСОБА_2 , не зважаючи на заявлені позивачем клопотання та не досліджено аудіозапис судового засідання з допитом даного свідка; позаявк, письмові покази ОСОБА_2 (пояснення, які надані ним під час проведення службового розслідування) суперечать тим, які він давав в судовому засіданні з приводу часу співпраці з правоохоронними органами та цілей надання коштів ОСОБА_1 ;

ОСОБА_2 зазначив у судовому засіданні, що покази, які відбиралися у нього в рамках службового розслідування, надруковані ним власноручно в місті Черкаси, а відбирав їх ОСОБА_4 , працівник відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПІ в Черкаській області ДПП, проте в даних поясненнях, які є єдиним доказом відповідача та суду вчинення протиправних дій ОСОБА_1 , вказано, що їх відбирала працівник Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5 в місті Києві;

Висновок службової перевірки від 06.08.2020 базується виключно на показах ОСОБА_2 вказаних в цих сумнівних поясненнях, покази його в суді є суперечливими та недостовірними; а тому не зрозуміло, яким чином особа, яка проводила перевірку та члени комісії встановили таку інформацію про вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_1 , оскільки для відбирання пояснень у ОСОБА_2 ОСОБА_5 не виїжджала;

Висновок службової перевірки (з 2 по 6 сторінки) містив дуже детальний опис обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених в межах кримінального провадження, проте не зрозуміло, звідки чинна комісія отримала такий детальний опис обставин вчинення кримінального правопорушення, якщо ці матеріали перевірки не містять жодного документу з матеріалів кримінального провадження, який би містив обставини вчинення кримінального правопорушення.

- пункту 3 частини другої статті 353 КАС України (суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи:

Скаржник зазначає, що судом першої та апеляційної інстанції порушено норми статей 44, 65, 72, 91, 211, 242 КАС України, так як не опитано в якості свідка ОСОБА_6 та інших осіб, не зважаючи на задоволення клопотання про виклик свідка; дана особа опитувала осіб, збирала та опрацьовувала матеріали службового розслідування у даній справі і саме вона, на переконання позивача, могла надати вичерпні пояснення з приводу наведеного; суд відхилив клопотання про виклик ключового свідка, покази якого суттєво впливають на результати прийняття рішення щодо законності оскаржуваних наказів;

28 січня 2021 року представником позивача заявлено клопотання про виклик в якості свідка - ОСОБА_6 , судом першої інстанції в усному порядку було задоволено указане клопотання, що відображено в протоколі судового засідання 29.01.2021, та в подальшому ОСОБА_5 викликалася повісткою до суду; однак у наступне судове засідання зазначений свідок не з`явився у зв`язку з хворобою, а після з`ясування думки позивача, який заперечував щодо розгляду справи без допиту зазначеного свідка, суд проігнорувавши його думку, продовжив розгляд справи;

З метою встановлення фактів, на яких ґрунтується висновок службового розслідування та з`ясування всіх обставин цієї справи представник позивача 13.05.2021 заявив клопотання до суду апеляційної інстанції про виклик свідка - ОСОБА_6 ;

Крім того, у даній справі було заявлено клопотання про виклик та допит в якості свідків осіб, що були членами комісії, якою проводилося службове розслідування;

Клопотання щодо виклику свідка ОСОБА_7 було зазначено в позовній заяві, суд першої інстанції задовольнив таке клопотання 27.10.2020 під час судового засідання. Таким чином, на переконання позивача, суд першої інстанції відмовився допитувати свідків, рішення про допит яких було ним же прийнято, чим допустив неповноту судового розгляду; під час вирішення питання про перехід до вивчення матеріалів справи позивачем та його адвокатом заперечувалося щодо завершення стадії допису свідків без допиту ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; Таким чином, на переконання позивача, судом апеляційної інстанції необґрунтовано відмовлено в клопотанні про виклик ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , тощо.

- пункту 4 частини другої статті 353 КАС України (суд встановив обставини, що мають істотне значення на підставі недопустимих доказів):

Скаржник зазначає, що 26 січня 2021 року у судовому засіданні третьою особою - Управлінням патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції було заявлено клопотання про долучення додаткових доказів, а саме про долучення до справи матеріалів, які вказують, що позивач тимчасово виконував обов`язки начальника Управління та окремі публікації з мережі Інтернет.

Скаржник указує, що третьою особою було долучено докази, які не досліджувалися Комісією і на які не може посилатися відповідач, обґрунтовуючи свою позицію, а публікації з мережі Інтернет та посилання на них не доводять факт вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення та підриву авторитету органів поліції; дані публікації не підтверджують факту вчинення дисциплінарного проступку позивачем, вони містять лише припущення, тощо.

ОСОБА_1 також вказує на помилковість висновків щодо того, що він був затриманий працівниками правоохоронних органів, а інформація про це з публікацій є викривленою, не перевіреною та недостовірною;

Суди попередніх інстанцій взяли до уваги неналежний доказ, а саме доручення про поїздку в Умань, так як він відсутній в матеріалах службового розслідування, не досліджувався та приєднаний до справи з порушенням строків.

12. Скаржник також зазначає про наявність підстав, передбачених підпунктом 5 частини третьої статті 353 КАС України, оскільки він отримав постанову суду апеляційної інстанції, яку не підписано суддями, що розглядали справу, натомість із написом «підпис» навпроти прізвищ суддів, тощо.

13. У відзивах на касаційну скаргу відповідач та третя особа просять залишити без змін оскаржувані у справі судові рішення.

ІІ. РУХ АДМІНІСТРАТИВНОЇ СПРАВИ В СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

14. Касаційна скарга ОСОБА_1 до Верховного Суду надійшла 20.09.2021.

15. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2021 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Жук А.В., судді: Мельник-Томенко Ж.М., Соколов В.М.

16. Ухвалою Верховного Суду від 11.10.2021 відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2021 у справі №580/4268/20.

17. Ухвалою Верховного Суду від 06.03.2024 дану справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

18. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 05.12.2018 ОСОБА_1 призначений на посаду заступника начальника управління - начальника відділу чергової служби Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції на підставі наказу Департаменту патрульної поліції України №1170о/с.

19. 15.08.2019 ОСОБА_1 ознайомлений з посадовою інструкцією заступника начальника управління-начальника відділу чергової служби управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, затверджена наказом Департаменту патрульної поліції України №1420 (далі - Посадова інструкція).

20. Згідно п.п. 2.2.13-2.2.17 п.2.2 ст. 2 Посадової інструкції до завдань позивача на вказаній посаді належить: здійснення координації роботи батальйону, відділу чергової служби, сектору озброєння, сектору документального забезпечення; за дорученням начальника виконання представницьких функцій, а саме представляє управління у відносинах з іншими органами державної влади, підприємствами, установами та організаціями, а також з громадськістю; здійснення безпосереднього керівництва особовим складом управління, задіяним для патрулювання визначеної території з метою забезпечення публічної безпеки і громадського порядку, охорони та захисту прав і свобод людини, інтересів суспільства та держави, протидії злочинності, безпеки дорожнього руху; проведення роботи щодо зміцнення службової дисципліни, запобігає надзвичайним подіям, кримінальним, корупційним та іншим правопорушенням серед поліцейських патрульної поліції, своєчасно виявляє й усуває їх причини, аналізує стан службової дисципліни й об`єктивно доповідає про це начальнику управління; у встановленому порядку здійснює тимчасове виконання обов`язків начальника управління на період його відсутності.

21. 04.05.2020 на адресу Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції надійшло подання Черкаського управління Департаменту внутрішньої безпеки (вих.№601/42-23/01) про вжиття до 25.05.2020 заходів реагування. В поданні зазначено про проведення перевірки 23.04.2020, під час якої виявлені недоліки в роботі щодо постів №1, №2, неналежне ведення книги інструктажів при поводженні зі зброєю, стану збереження паливно-мастильних матеріалів (списана істотно більша кількість палива, аніж наявна згідно з талонами на пальне тощо), приміщень перебування автомобілів.

22. 06.05.2020 начальник Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції видав наказ №50 про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії в складі: голова комісії - С.Шевчук (заступник начальника управління - начальник відділу моніторингу та аналітичного забезпечення управління патрульної поліції в Черкаській області ДПП; члени комісії: позивач, М.Дятлов (старший інспектор вказаного відділу), В.Гладун (оперуповноважений Черкаського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України).

23. 12.05.2020 Департамент патрульної поліції України наказом №312 о/с надав керівнику Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції основну та додаткову відпустку, а тимчасове виконання обов`язків начальника поклав на ОСОБА_1 . Фактичне виконання позивачем у цьому періоді відповідних обов`язків підтверджується листами та дорученнями третьої особи, підписаними ним, та даними журналу реєстрації вихідних документів та документів, створюваних установою.

24. 28.05.2020 Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване в місті Києві, внесло до Єдиного реєстру досудових розслідувань запис №0000093 щодо наявності у діях ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України.

25. 04.06.2020 дисциплінарна комісія склала висновок, затверджений начальником Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, в якому встановила підтвердженими факти дисциплінарних порушень на підставі зібраних матеріалів та письмового опитування членом комісії ОСОБА_30: ОСОБА_11 (інспектор сектору озброєння третьої особи), ОСОБА_12 (інспектора-чергового відділу чергової служби третьої особи), ОСОБА_13 (старший інспектор з особливих доручень відділу кадрового забезпечення третьої особи), ОСОБА_14 (старший інспектор-черговий відділу чергової служби третьої особи), ОСОБА_15 (старшого інспектора-чергового відділу чергової служби третьої особи), ОСОБА_16 (заступник командира РОВО третьої особи), ОСОБА_17 (командир роти №1 батальйону третьої особи), ОСОБА_2 (начальник сектору транспортного забезпечення третьої особи), ОСОБА_18 (водій автотранспортних засобів сектору транспортного забезпечення третьої особи).

26. 16.06.2020 на підставі вказаного висновку начальник Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції видав наказ №14 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_15 та ОСОБА_2 шляхом застосування зауважень. Останній з ним ознайомлений 19.06.2020, що підтверджується його підписом.

27. З 22.06.2020 до 06.07.2020 ОСОБА_1 перебував у щорічній черговій основній оплачуваній відпустці відповідно до наказу від 09.06.2020 №387 о/с, що підтверджується довідкою Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції від 29.10.2020.

28. 26.06.2020 з метою встановлення причин та обставин можливого порушення ОСОБА_1 службової дисципліни та за фактом внесення Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташований місті Києві, відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.05.2020 за №0000093 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, Департамент патрульної поліції видав наказ №1292 про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків ОСОБА_1 . Дисциплінарну комісію утворено в складі (далі - Дисциплінарна комісія):

голова дисциплінарної комісії - підполковник поліції ОСОБА_19 , начальник управління моніторингу та аналітичного забезпечення відповідача;

члени дисциплінарної комісії:

капітан поліції Олександр Кокоба - начальник Управління патрульної поліції в Черкаській області;

старший лейтенант поліції Ольга Кравцова - головний інспектор відділу проведення службових розслідувань та контролю управління моніторингу та аналітичного забезпечення відповідача;

старший лейтенант поліції ОСОБА_5 - головний інспектор відділу проведення службових розслідувань та контролю управління моніторингу та аналітичного забезпечення відповідача.

29. Наказом від 20.07.2020 №1503 були внесені зміни до наказу №1292, в результаті яких замінено члена комісії ОСОБА_20 на старшого лейтенанта поліції Арсалана Сам-Далірі, заступника начальника управління-начальника відділу проведення службових розслідувань та контролю управління моніторингу та аналітичного забезпечення Департаменту патрульної поліції.

30. 05.08.2020 Комісія склала висновок, затверджений начальником Департаменту патрульної поліції 06.08.2020 (далі - Висновок).

31. У Висновку зазначено, що дисциплінарна комісія врахувала обставини, встановлені під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000093 щодо підозри позивача, як особи, що займає відповідальне становище, в проханні неправомірної вигоди за невчинення дій, поєднаному з вимаганням, вчиненому з використанням службового становища, а також з висновку службового розслідування від 04.06.2020 щодо ОСОБА_2 , письмових пояснень співробітників третьої особи, відібраних безпосередньо дисциплінарною комісією: ОСОБА_10 (заступник начальника управління - начальник відділу моніторингу та аналітичного забезпечення третьої особи), ОСОБА_21 (старший інспектор відділу моніторингу та аналітичного забезпечення третьої особи), ОСОБА_20 (начальник третьої особи), ОСОБА_2 (начальник сектору транспортного забезпечення третьої особи), ОСОБА_3 (інспектор взводу №1 роти тактико-оперативного реагування третьої особи), позивача (заступник начальника управління - начальник відділу чергової служби третьої особи).

32. Щодо даних досудового розслідування зазначено про встановлення з серпня 2019 року неодноразових перевірок ОСОБА_1 дотримання вимог законодавства ОСОБА_2 , що не входило до функціональних обов`язків позивача. За їх результатом позивач звинувачував його у розкраданні грошових коштів, завищенні цін на запчастини та виконані роботи. У подальшому така перевірка проведена з приводу подання працівників відділу внутрішньої безпеки ГУ НП в Черкаській області та одним із членів комісії зі службового розслідування призначено позивача. У період виконання обов`язків начальника Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 12.05.2020 зателефонував ОСОБА_2 з проханням вийти на подвір`я, де шляхом відображення на калькуляторі телефону комбінації цифр 500 повідомив щодо необхідності їх надання йому в доларах США за непритягнення до відповідальності за виявлені порушення. Таке ж прохання висловив повторно вкінці відповідного робочого дня та 19.06.2020 щодо передачі через його підлеглого ОСОБА_3 . 25.06.2020 ОСОБА_2 погодився на вказану пропозицію та передав гроші в конверті через зазначену особу. ОСОБА_3 конверт відвіз своїй матері та близько 22год. 00хв. перетелефонував їй щоб віддала конверт ОСОБА_22 . Зранку 26.06.2020 вона зателефонувала останньому прибути за конвертом. Після його передачі працівники правоохоронних органів виявили цей конверт поблизу місцезнаходження ОСОБА_22 з наявними в ньому коштами, що заздалегідь правоохоронними органами ідентифіковані та передані ОСОБА_2 для передачі ОСОБА_1 .

33. Під час службового розслідуванням було встановлено, що 04.05.2020 до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції надійшло подання №4194 з Черкаського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України для організації проведення службового розслідування зважаючи на виявлені недоліки, виявлені під час перевірки службової діяльності Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції. 06.05.2020 Управлінням патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції видано наказ №50, яким призначено службове розслідування, створено дисциплінарну комісію, яка виявила збереження паливно-мастильних матеріалів, шин до легкових автомобілів та загальний захаращений стан приміщення, в боксах - номерні знаки; в кабінеті сектору транспортного забезпечення металевий сейф, в якому наявні талони на бензин А-95. Комісія опитала ОСОБА_2 та вирішила за вчинення ним дисциплінарного проступку застосувати зауваження, що реалізовано наказом Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції від 16.06.2020 №14, підписаним начальником. З`ясовано, що ОСОБА_1 участі в підготовці проекту (розробці та візуванні) вказаного наказу не брав.

34. Опитаний дисциплінарною комісією ОСОБА_1 заперечував здійснення ним незаконних дій.

35. Опитаний ОСОБА_2 підтвердив проведення щодо нього службового розслідування та виявлені недоліки в його роботі, а також вимагання позивачем у нього коштів і їх передачу у вказаний ним спосіб через ОСОБА_3 .

36. ОСОБА_10 під час службового розслідування комісії повідомив, що був головою дисциплінарної комісії щодо перевірки фактів, викладених у поданні від 03.04.2020, а ОСОБА_21 , як член комісії, здійснював збір необхідних матеріалів, встановлював обставини вказаних недоліків, опитував зазначених у поданні осіб та готував проект висновку. Про домовленості позивача з ОСОБА_2 не знав. Вказівок керівника - ОСОБА_23 щодо необ`єктивного службового розслідування чи не притягнення ОСОБА_2 не отримував. 26.06.2020 у приміщення Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції прибув ОСОБА_1 і через декілька хвилин спільно з ОСОБА_3 направився до кабінету начальника. В його присутності вони почали пояснювати, що ОСОБА_2 здійснив спробу передачі позивачу конверту, і в цей час зайшли співробітники Державного бюро розслідувань, Служби безпеки України, внутрішньої безпеки та прокуратури. Тоді позивача вивели з кабінету, а ОСОБА_3 в кабінеті начальника - ОСОБА_20 надав пояснення.

37. ОСОБА_21 під час службового розслідування дій ОСОБА_1 повідомив у письмовому поясненні щодо обставин його участі в складі дисциплінарної комісії відносно дій ОСОБА_2 , опитування його та ОСОБА_18 - водія транспортних засобів сектору транспортного забезпечення Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції. В їх діях вбачав ознаки дисциплінарних проступків, з чим погодилися інші члени дисциплінарної комісії. Висновок затвердив начальник. Окремої думки ОСОБА_1 у цих питаннях не мав. Жодних вказівок, у т.ч. від позивача у період виконання ним обов`язків начальника, щодо термінів закінчення службового розслідування, його результатів, непритягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності не отримував. Під час ознайомлення ОСОБА_2 зауважень до висновку та наказу не висловлював. Про обставини домовленості позивача з останнім дізнався під час перебування працівників СБУ в приміщенні Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції.

38. ОСОБА_20 у письмовому поясненні повідомив про затвердження висновку службового розслідування та підготовку проекту наказу ОСОБА_21 . До нього ніхто не звертався з питанням непритягнення ОСОБА_2 до відповідальності та про будь-які домовленості позивача не знав. 26.06.2020 близько 09год. 00хв. до його кабінету зайшов ОСОБА_3 , який повідомив, що можливо за ним слідкують та пов`язує це з конвертом, що передав ОСОБА_2 для позивача, при цьому явно нервував і стверджував, що не знав про вміст конверта. Після цього зателефонував позивачу та викликав для з`ясування обставин щодо такого факту. Того ж дня близько 9год. 48хв. позивач прибув у його кабінет та спільно з ОСОБА_3 пояснили про спробу ОСОБА_2 передати конверт. У цей час в кабінет зайшли співробітники правоохоронних органів. Згодом підтвердив, що позивач напередодні звернувся до нього з проханням забрати в ОСОБА_2 конверт та на деякий час залишити його в себе на зберігання.

39. ОСОБА_3 у письмових поясненнях дисциплінарній комісії повідомив, що 23.04.2020 в Управлінні патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції проводилася перевірка працівниками органу внутрішньої безпеки, результати якої йому не відомі. Того ж дня після 18.00 в кабінеті сектору транспортного забезпечення знаходився один працівник - ОСОБА_2 . Приблизно 16-17 червня 2020 року він підвозив позивача додому після робочого дня, який у розмові повідомив, що ОСОБА_2 має його віддячити, підійти та щось згодом передати, яке позивач забере за 2 дні, бо перебуватиме у відпустці. 25.06.2020 о 15год. 45хв. до ОСОБА_3 звернувся ОСОБА_24 та передав у автомобілі конверт для позивача, повідомивши, що він знає. Конверт він поклав у підлокотник службового автомобіля та написав позивачу в месенджері «телеграм», що вказана особа передала. Після цього він відвіз начальника третьої особи на нараду, а потім поїхав до батьків. Конверт відвіз додому матері. Пізніше в розмові з нею повідомив, що конверт має лежати 2дні, після чого його заберуть. Повертаючись додому помітив, що за ним слідкують автомобілі та зателефонував позивачу щодо таких обставин. Позивач у відповідь зазначив, що можливо за ним слідкують, бо ОСОБА_25 хоче підставити, то ж потрібно доповісти ОСОБА_26 . ОСОБА_3 відповів, що конверт у надійному місці та якщо за ним продовжуватимуть слідкувати повідомить позивачу. Перебуваючи вдома, ОСОБА_3 зателефонував матері з проханням віднести конверт наступного дня вітчиму. Вранці 26.06.2020 о 05год. 30хв. знов їй зателефонував впевнитися, чи віднесла конверт, на що вона відповіла, що ні. Того ж дня о 06год. 15хв. до нього зателефонувала мати з проханням пояснити вітчиму про конверт. О 08год. 30хв від`їжджаючи від будинку проживання начальника (керівника третьої особи) повідомив, що за ним слідкують, але останній не повірив і порадив не зважати. Прибувши до місця роботи отримав дзвінок дружини, яка повідомила про наявність автомобілів та багатьох людей, схожих на державних службовців, за адресою вітчима. Тому він зателефонував позивачу і про це доповів, зазначивши, що проблеми йому та його родині не потрібні, попрохав прибути до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції щоб розповісти керівнику. Впевнившись, що зазначені події пов`язані з конвертом, направився в кабінет начальника та все йому доповів. Після прибуття позивача разом розпочали розмову та в цей час у кабінет зайшли працівники Державного бюро розслідувань, СБУ, прокуратури. ОСОБА_3 відвезли до прокуратури, де пояснення він надав на камеру.

40. Також під час дисциплінарного провадження встановлено факт подання позивачем на керівника рапорту від 26.06.2020, в якому серед іншого зазначено, що протягом місяця ОСОБА_2 неодноразово говорить про незрозумілу винагороду, а 25.06.2020 йому стало відомо, що останній намагається передати конверт, в якому можливо грошові кошти. У такий спосіб ОСОБА_2 намагається його дискредитувати. Вказаний рапорт листом від 30.06.2020 третя особа надіслала до ТУ ДБР, розташованого в м.Київ для долучення до матеріалів кримінального провадження.

41. Проаналізувавши викладене, Дисциплінарна комісія у Висновку зазначила про встановлення (ст.19-20 Висновку) неодноразового звернення позивача до ОСОБА_2 у травні-червні 2020 року з проханням надати йому неправомірну вигоду через посередника - ОСОБА_3 . Про таку домовленість позивач заздалегідь проінформував останнього. Нехтуючи посадовими службовими обов`язками позивач вступив таким чином у неділові стосунки, що призвело до надзвичайної події та негативно вплинуло на стан службової дисципліни в Управлінні патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції. Рапорт позивача від 26.06.2020 оцінено як спробу уникнення від відповідальності. Зокрема, достовірно знаючи 25.06.2020 про факт отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_2 конверта, позивач мав обов`язок невідкладно повідомити начальника Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, але цього не зробив.

42. Рапорт від 26.06.2020 подав після того, як йому стало відомо про проведення працівниками правоохоронних органів слідчих дій у кримінальному провадженні. Про факт скоєння позивачем кримінального правопорушення щодо вимагання неправомірної вигоди у підлеглого висвітлено в багатьох засобах мережі інтернет, де набув значного поширення, негативно вплинув на формування позитивної громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності Національної поліції, підвищення довіри населення до правоохоронних органів. Додатково враховано, що повідомлення позивачу про підозру у вчиненні злочину (ст.21 Висновку) не сприяє посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України, підриває авторитет до неї та до державних органів у цілому. Зазначене кваліфіковане як наявність ознак дисциплінарного проступку позивача, що виразилося в порушенні ним службової дисципліни, грубому ігноруванні вимог Дисциплінарного статуту, Закону України «Про Національну поліцію», правил етичної поведінки поліцейських, присяги працівника поліції, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. Додатково зазначено про допущення дисциплінарного проступку ОСОБА_3 .

43. У Висновку зазначено про закінчення службового розслідування щодо дій ОСОБА_1 , підтвердження фактів протиправності його дій, зокрема, дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 6 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», присяги працівника поліції, абзаців 2, 3 п.1 розділу ІІ, абзацу 2 пункту 3 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179, особистій недисциплінованості, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. Тому запропоновано на підставі п.7 ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції відповідно до підп.4.1.2 п.4.1 розділу 4 Посадової інструкції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції. Крім того, встановлено наявність дисциплінарного проступку в діях ОСОБА_3 - інспектора взводу №1 роти тактико-оперативного реагування УПП в Черкаській області ДПП та запропоновано застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження.

44. 13.08.2020 Департамент патрульної поліції України видав наказ №473 «Про застосування до працівників УПП в Черкаській області ДПП дисциплінарних стягнень». Пунктом першим вирішив звільнити ОСОБА_1 зі служби за вчинення дисциплінарного проступку.

45. 29.09.2020 на підставі вказаного наказу Департамент патрульної поліції України видав наказ №721 о/с «Про особовий склад», яким відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» звільнив позивача зі служби.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ ТА ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

46. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

47. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

48. Згідно з частиною третьою статті 341 КАС України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

49. Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги, які стали підставами для відкриття даного касаційного провадження та правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Верховного Суду зазначає наступне.

50. Однією з підстав, якими скаржник обґрунтовує касаційну скаргу, є наявність підстав, передбачених пунктом 5 частини третьою статті 353 КАС України, згідно якої порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені в судовому рішенні.

51. Касатор зауважує, що отримав постанову суду апеляційної інстанції, яка не підписана суддями, що розглядали справу, натомість із написом «підпис» навпроти прізвищ суддів.

52. Колегія суддів Верховного Суду критично оцінює наведені доводи та вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 1 частини третьої статті 44 КАС України учасники справи мають право, зокрема, одержувати копії судових рішень.

53. Статтею 251 КАС України (в редакції, що була чинною на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції) визначено порядок вручення судового рішення в адміністративному судочинстві, відповідно до частин першої-п`ятої якої копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. У разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення. У разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів із дня його складання в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса у особи відсутня. За заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

54. З аналізу наведених положень процесуального закону слідує, що після ухвалення відповідного судового рішення, учасникам справи направляється копія такого рішення, а не оригінал.

55. Оригінал судового рішення в єдиному екземплярі зберігається в матеріалах справи, а його належним чином завірені копії направляються учасникам справи в порядку, визначеному КАС України та відповідною Інструкцією з діловодства.

56. Аналізом матеріалів справи встановлено, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2021 року (том 7, а.с.14-27) належним чином підписано суддями, що розглядали справу в суді апеляційної інстанції, а її копія - належним чином завірена.

57. Таким чином, наведені доводи касаційної скарги є необґрунтованими та не знаходять свого підтвердження під час розгляду справи в суді касаційної інстанції.

58. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

59. Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

60. Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII), Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі - Дисциплінарний статут), Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 (далі - Порядок №893), Правилами етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179 (далі - Правила етичної поведінки), тощо.

61. Відповідно до статті 3 Закону № 580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами. На працівників поліції (поліцейських та державних службовців) поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

62. Згідно із частиною першою статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

63. Частиною 1 статті 18 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

64. Відповідно до частин 1, 2 статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

65. Згідно із статтею 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна передбачає дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

66.Частинами другою, третьою статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

67. Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема:

- бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

- знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

- утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

- поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень.

68. Згідно з частинами першою, третьою статті 11, статті 12, частини першої статті 13 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

69. Згідно з частинами першою-четвертою статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

70. Частинами першою-третьою статті 18 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

71. Частинами сьомою, восьмою статті 19 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

72. Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

73. Пунктами 1-4 розділу V Порядку № 893 передбачено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Строк проведення службового розслідування, його продовження, порядок обчислення строку службового розслідування визначаються статтею 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

74. Абзацами першим-третім пункту другого розділу ІІ Порядку №893 визначено, що службове розслідування призначається за наявності даних про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення, повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку.

75. На підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

76. Пункт 10 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII визначає, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

77. Колегія суддів зауважує, що з аналізу норм законодавства, яке регулює особливості проходження служби в поліції слідує, що однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту. Іншою підставою звільнення є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

78. Верховний Суд у постанові від 02.10.2019 у справі № 804/4096/17 зазначав, що притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (пункт 10 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ), є окремими підставами для звільнення зі служби в поліції та припинення служби в поліції, не пов`язаними із притягненням особи до дисциплінарної відповідальності (пункт 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ).

79. Акцентуючи увагу на тому, що Закон № 580-VІІІ виокремлює зазначені підстави для звільнення зі служби в поліції, Верховний Суд у справі № 804/4096/17 мав на меті звернути увагу, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

80. Отже, такі підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності.

81. Такої правової позиції дотримувався Верховний Суд і у подальшій правозастосовній практиці у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 07.02.2020 у справі №260/1118/18, від 26.11.2020 у справі № 580/1415/19, від 22.02.2023 у справі № 200/11036/20-а, від 14.03.2023 у справі № 320/1206/21, та багатьох інших.

82. У цій справі Верховний Суд також враховує, що види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, визначені у статті 13 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків (дій, що порушують службову дисципліну), а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі.

83. Адміністративний суд у силу вимог статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

84. Правова оцінка судами правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна полягати насамперед в тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є ознаки дисциплінарного проступку та установлені законом підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення.

85. Слід ураховувати, що звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які, водночас, стали підставою для службового розслідування та кримінального провадження.

86. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07 жовтня 1987 року у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява №34964/97). Відтак зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

87. Тож вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

88. Такий підхід до вирішення питання про правомірність притягнення осіб до дисциплінарної відповідальності застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, а також Верховним Судом, зокрема, у постановах від 07.02.2020 у справі № 260/1118/18, від 28.02.2020 у справі № 825/1398/17, від 06.03.2020 у справі № 804/1758/18 та від 20.10.2020 у справі № 340/1502/19, а також від 22.02.2023 у справі № 200/11036/20-а, від 14.03.2023 у справі № 320/1206/21 тощо.

89. В контексті особливостей спірних правовідносин слід також зазначити, що відсутність вироку суду про визнання особи винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні не є підставою для скасування наказів, якими така особа звільняється зі служби у зв`зязку із реалізацією дисциплінарного стягнення, адже особа звільняється не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни.

90. Законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі кримінально-правого та дисциплінарно-правового аспектів.

91. Кримінальна відповідальність поліцейського настає у випадках вчинення ним кримінального правопорушення, а порядок застосування такого виду юридичної відповідальності визначено Кримінальним процесуальним кодексом України.

92. Натомість, як визначено частиною другою статті 19 Закону № 580-VIII, підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

93. Дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.

94. Верховний Суд зазначає, що реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду. А наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

95. Подібний за змістом правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 30.08.2022 у справі 120/8381/20-а, від 22.02.2023 у справі № 200/11036/20-а, від 14.03.2023 у справі № 320/1206/21, від 11.07.2023 у справі №1.380.2019.002223 від 03.08.2023 у справі №160/7157/19, а також від 31.08.2023 у справі №160/3330/19, тощо.

96. Поряд з цим, Верховний Суд у постанові від 17.11.2022 у справі №480/9492/20 звертав увагу, що в правозастосовчій практиці існує правова позиція, яка вказує на неможливість притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності лише на підставі інформації, яка є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні, та про необхідність встановлення складу дисциплінарного проступку, який є відмінним від складу кримінального правопорушення (вказані висновки були висловлені Верховним Судом, зокрема, в постанові від 28.02.2020 у справі № 818/1274/17).

97. В аспекті характеру спірних правовідносин Верховний Суд у справі №480/9492/20 також зауважував, що з`ясування обставин, які слугували приводом для службового розслідування (реєстрація кримінального провадження за ознаками скоєння кримінального правопорушення), не може обмежуватися лише проміжними офіційними результатами досудового розслідування (письмовому повідомленні про підозру). Аналогічного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах від 08.05.2019 у справі № 807/196/17, від 09.10.2019 у справі № 812/1706/15, від 28.11.2019 у справі № 802/1969/17-а, від 30.07.2020 у справі № 802/1767/17-а, від 30.09.2021 у справі № 814/334/17, тощо.

98. Повертаючись до матеріалів касаційної скарги, значна частина її доводів зводиться до переоцінки доказів та обставин справи, зокрема в частині суперечності показів ОСОБА_2 ; опису обставин вчинення кримінального правопорушення позивачем, що міститься у Висновку, за відсутності у матеріалах справи матеріалів кримінального провадження; неповноти службового розслідування, та інших.

99. Колегія суддів зауважує, що Верховний Суд - це суд права, а тому, виходячи із меж перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачених частинами першою та другою статті 341 КАС України, не наділений повноваженнями на встановлення обставин у справі, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

100. Натомість, переглядаючи наявність підстав для скасування судових рішень із направленням справи на новий розгляд на підставі частини другої статті 353 КАС України, Суд може перевірити повноту дослідження судами першої та/або апеляційної інстанції зібраних у справі доказів і встановлення фактичних обставин справи на підставі таких доказів, тощо.

101. Матеріалами справи підтверджується, що позивачем в суді першої інстанції заявлялося клопотання про виклик в якості свідка ОСОБА_6 , яке суд першої інстанції задовольнив і викликав в судове засідання на 02.02.2021 указану особу.

102. 01 лютого 2021 року в суд першої інстанції від зазначеної особи надійшла заява про неможливість явки в судове засідання, яка [заява] судом першої інстанції оголошувалась 02.02.2021, і проти задоволення якої заперечувала сторона позивача.

103. Розглянувши указану заяву, суд першої інстанції дійшов висновків про закінчення дослідження доказів, які містяться в матеріалах справи та продовження розгляду справи без виклику зазначеного свідка. В цьому ж судовому засіданні суд першої інстанції прийняв оскаржуване судове рішення.

104. Частиною першою статті 65 КАС України передбачено, що як свідок в адміністративній справі судом може бути викликана будь-яка особа, якій відомі обставини, що належить з`ясувати у справі.

105. Свідок зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом і дати правдиві показання про відомі йому обставини. За відсутності заперечень учасників справи свідок може брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд може дозволити свідку брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції незалежно від заперечень учасників справи, якщо свідок не може з`явитися до суду через хворобу, похилий вік, інвалідність або з інших поважних причин (частина третя статті 65 КАС України).

106. Відповідно до частини першої статті 91 КАС України показаннями свідка є повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

107. Таким чином, наведеними нормами процесуального закону встановлено обов`язок свідка з`явитися до суду за його викликом і дати правдиві показання про відомі йому обставини, а за наявності хвороби, що унеможливлює прибуття його у судове засідання - можливість взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

108. Зі встановлених обставин справи та наведених норм слідує, що суд першої інстанції належним чином не вирішив подальшу можливість участі у розгляді справі свідка ОСОБА_27 , яка з причин хвороби не з`явилася у судове засідання.

109. А тому, Верховний Суд погоджується із доводами касаційної скарги в цій частині, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини у справі.

110. Звертаючись із апеляційною скаргою у цій справі, позивач указував, зокрема, на те, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального відмовився допитувати свідків, рішення про допит яких було ним же прийнято, чим допустив неповноту судового розгляду. Позивачем в апеляційній скарзі було повторно заявлено клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_28 , а також ОСОБА_29 , який за словами скаржника, також не був опитаний в суді першої інстанції.

111. З огляду на те, що аналогічне клопотання заявлялося в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції, в силу наданих процесуальним законом повноважень, повинен був надати оцінку відповідним доводам апеляційної скарги, виправити недолік рішення суду першої інстанції та розглянути таке клопотання.

112. У апеляційній скарзі в контексті її доводів також було заявлено клопотання про дослідження (прослуховування) технічного запису судового засідання, в частині саме допиту ОСОБА_2 в якості свідка.

113. Відповідно до частин першої, третьої і четвертої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

114. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 322 КАС України постанова суду апеляційної інстанції складається з мотивувальної частини із зазначенням: а) встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; б) доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; в) мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу; г) чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи та (або) інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду; ґ) висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

115. Повертаючись до змісту оскаржуваної постанови, а також матеріалів апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції, колегія суддів констатує, що судом апеляційної інстанції не розглянуто заявлені апелянтом в апеляційній скарзі клопотання, не надано оцінки доводами апеляційної скарги та мотивам, якими позивач обґрунтовував неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи. Натомість мотивувальна частина постанови суду апеляційної інстанції повністю відтворює зміст рішення суду першої інстанції, що свідчить про поверхневе вирішення справи і ненадання оцінки доводам апеляційної скарги.

116. Одне із призначень обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті, та надати стороні можливість його оскарження у разі незгоди з аргументами суду. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль за здійсненням правосуддя. А тому при оскаржені рішення суду слід звертати увагу на те, що залишення без уваги ключових доводів сторони є порушенням процесу.

117. За правилами статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

118. Отже, в основі обґрунтованого судового рішення лежать повнота і всебічність з`ясування обставин справи. Це означає, що судове рішення має містити пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.

119. Подібні висновки щодо обґрунтованості судового рішення викладено у постанові Верховного Суду від 14.12.2023 у справі №480/6932/22.

120. Відповідно до частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу; або

2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або

3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи;

4) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

121. З огляду на неповноту апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, а також те, що доводи касаційної скарги в значній частині дублюють доводи апеляційної скарги, що стосується неповного з`ясування обставин справи, і оцінку яких суд касаційної інстанції надати не може в силу передбачених КАС України повноважень, Верховний Суд констатує наявність підстав, передбачених пунктами 1 та 3 частини другої статті 353 КАС України для скасування оскаржуваної постанови та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

122. Таким чином, доводи касаційної скарги частково знаходять своє підтвердження під час розгляду справи в суді касаційної інстанції.

123. Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги, які стали підставами для відкриття даного касаційного оскарження, Верховний Суд дійшов висновків про часткове задоволення касаційної скарги, скасування постанови суду апеляційної інстанції та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

124. Під час нового розгляду цієї справи в суді апеляційної інстанції необхідно врахувати висновки, зроблені у цій постанові та на основі закріплених у КАС України принципів, забезпечити вивчення всіх обставин даної справи, необхідних для прийняття законного й обґрунтованого судового рішення, надавши оцінку всім заявленим апелянтом клопотань та доводів апеляційної скарги.

125. Колегія суддів вважає, що Верховним Судом надано відповідь на всі доводи, які можуть вплинути на правильність розгляду справи на цій стадії судового провадження.

126. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 2, 44, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2021 року у справі №580/4268/20 скасувати.

3. Справу №580/4268/20 направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції - Шостого апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не оскаржується

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко

В.М. Соколов

Судді Верховного Суду