Справа № 520/6757/23
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 р. Справа № 520/6757/23

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової служби України на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 (головуючий І інстанції Рубан В.В.) по справі № 520/6757/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Біофарм" до Державної податкової служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "Науково-виробниче підприємство Біофарм", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив визнати протиправними дії Державної податкової служби України щодо відмови у прийнятті до реєстрації податкової накладної № 5 від 30.06.2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; зобов`язати Державну податкову службу України прийняти і зареєструвати податкову накладну № 5 від 30.06.2022 року датою її фактичного отримання (в операційний день, коли було надіслано засобами електронного зв`язку).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.09.2023 по справі № 520/6757/23 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Державної податкової служби України щодо не прийняття до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №5 від 30.06.2022 року ТОВ "Науково-виробниче підприємство Біофарм".

Зобов`язано Державну податкову службу України прийняти податкову накладну №5 від 30.06.2022 року ТОВ "Науково-виробниче підприємство Біофарм" датою її направлення для вирішення питання щодо подальшої реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (Львівська площа, буд.8, м. Київ, 04053, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Біофарм" (вул. Данилевського, буд.38, оф.8, м. Харків, 61058, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, яким просить стягнути з Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ БІОФАРМ" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн.

Додатковим рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 по справі № 520/6757/23 стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (Львівська площа, буд.8, м. Київ, 04053, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Біофарм" (вул. Данилевського, буд. 38, оф. 8, м. Харків, 61058, ) витрати на правничу допомогу у розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.

Відповідач не погодився з додатковим рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу у повному обсязі. Так, в обґрунтування вимог апеляційної скарги послався на те, що відшкодування витрат на правничу допомогу повинно бути справедливим та співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності додаткового рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної податкової служби України на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 по справі № 520/6757/23 та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши додаткове рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що факт надання адвокатом послуг позивачу підтверджується договором про надання правової допомоги № 64 від 10.10.2022, додатковою угодою № 3, детальним описом робіт (надання послуг), виконаних адвокатом Шатовим С.О. від 25.09.2023, рахунком № 1/25-09 від 25.09.2023, актом № 1 приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги від 25.09.2023; ордером від 20.03.2023 про надання правничої (правової) допомоги ТОВ "Науково-виробниче підприємство Біофарм" адвокатом Шатовим С.О., свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю.

На підставі викладеного, з урахуванням принципу співмірності, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення та про наявність підстав для відшкодування судових витрат на правничу допомогу в сумі 20000 грн., понесених у зв`язку з розглядом справи, які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до частини першої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

За частиною третьою статті 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів частин 1-4 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Така правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17.

Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Такий висновок сформовано Верховним Судом у постановах від 21.03.18 у справі №815/4300/17, від 11.04.18 у справі № 814/698/16, від 18.10.18 у справі № 813/4989/17.

Згідно з частиною шостою статті 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною сьомою статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Виходячи з положень частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані такі витрати з розглядом справи.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд указав, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Зазначені висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 02.09.2020 у справі № 826/4959/16, вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.

Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 520/7431/19, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг з категорією складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вказані критерії закріплені у ч. 5 ст. 134 КАС України.

Зі змісту норм частин 4, 5 та 6 ст. 134 КАС України вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (саме така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).

З матеріалів справи судом встановлено, що надання в межах цієї справи послуг на правничу допомогу відбувалися на підставі договору про надання правової допомоги № 64 від 10.10.2022.

На підтвердження факту понесення витрат на правничу допомогу, представником позивача до суду першої інстанції надані копії: додаткової угоди № 3; детального опису робіт (надання послуг), виконаних адвокатом Шатовим С.О. від 25.09.2023; рахунку № 1/25-09 від 25.09.2023; акту № 1 приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги від 25.09.2023; ордеру від 20.03.2023 про надання правничої (правової) допомоги ТОВ "Науково-виробниче підприємство Біофарм" адвокатом Шатов С.О.; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Зміст наданого детального опису робіт (надання послуг), виконаних адвокатом Шатовим С.О. від 25.09.2023 свідчить про те, що адвокатом надані наступні послуги: 1) попереднє опрацювання (вивчення) матеріалів / збір доказів. Аналіз судової практики у релевантних справах. Формування правової позиції та надання усної консультації. Складання позовної заяви, копіювання документів (доказів) для суду та відповідача, формування додатків. Здійснення відправки поштової кореспонденції (направлення позовної заяви на адресу суду) (витрачено часу - 20,00 год.); 2) складання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду. Копіювання документів (доказів) для суду, формування додатків (витрачено часу - 2,00 год.); 3) складання заяви на усунення недоліків. Копіювання документів (доказів) для суду, формування додатків. Здійснення відправки поштової кореспонденції (направлення заяв на адресу суду) (витрачено часу - 1,00 год.); 4) опрацювання (вивчення) відзиву на позов. Формування правової позиції. Складання відповіді на відзив (витрачено часу - 6,00 год.); 5) складання заяви про врахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права. Здійснення відправки поштової кореспонденції (направлення заяви та відповіді на відзив на адресу суду та відповідача) (витрачено часу - 2,00 год.); 6) складання заяви про відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи. Копіювання документів (доказів) для суду та відповідача (витрачено часу - 3,00 год.).

При цьому, заявляючи до відшкодування суму на правничу допомогу в такому розмірі, заявник послався на те, що сума витрат є фіксованою та при її визначені було враховано складеність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші обставини (у тому числі, але не виключно ділову репутацію клієнта).

Надаючи оцінку вимогам заявника в цій частині, колегія суддів зазначає, що пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

В постанові Верховного Суду від 23.07.2023 по справі № 340/4492/22 (адміністративне провадження № К/990/12857/23) судом касаційної інстанції висловлено позицію, згідно якої наявність/відсутність з боку іншої сторони заперечень проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення виключно для вирішення питання про співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на правову допомогу як це передбачено частиною сьомою статті 134 КАС України, однак, не впливає на обов`язок суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу застосовувати вимоги частин першої-четвертої статті 134 КАС України і перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим, окрім співмірності, критеріям.

Колегія суддів враховує, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення гонорару у фіксованій сумі у справі, яка розглядається, є розумність заявлених витрат.

Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.

Отже, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Аналізуючи зміст наданих позивачу послуг, зазначених у описі, слід вказати, що такі послуги як первинний аналіз матеріалів справи; аналіз судової практики з аналогічних справ, аналіз поточної практики Верховного Суду, з висновками щодо судової перспективи справи і використанням релевантної практики під час підготовки позовної заяви; підготовка тексту позовної заяви; збір доказів, підготовка додатків до позовної заяви, підпис та подача (направлення) позовної заяви в суд є складовими єдиного процесу щодо підготовки та складання адміністративного позову, до якого входить вивчення, аналіз, складання документів та дії технічного характеру щодо виготовлення копії документів та їх засвідчення.

Отже, результатом перелічених послуг фактично стало складання адміністративного позову.

Із матеріалів справи встановлено, що в контексті здійснення представництва інтересів позивача у цій справі, реальним результатом, який відображено у акті прийому-передачі виконаних робіт, є складання позовної заяви та відповіді на відзив. При цьому, за своїм змістом відповідь на відзив частково повторює викладене в позовній заяві обґрунтування, та фактично не містить нових даних. Також суд зазначає, що послуга щодо опрацювання (вивчення) відзиву на позов та формування правової позиції є складовими єдиного процесу щодо підготовки та складання відзиву на адміністративний позов.

Суд також зазначає, що не підлягають у цій справі відшкодуванню витрати адвоката щодо складання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, копіювання документів (доказів) для суду, формування додатків, складання заяви на усунення недоліків, копіювання документів (доказів) для суду, формування додатків, здійснення відправки поштової кореспонденції (направлення заяв на адресу суду), оскільки такі додаткові витрати були понесені у зв`язку тим, що складена адвокатом позовна заява не відповідала вимогам КАС України щодо їх оформлення (містила недоліки), у зв`язку з чим була залишена без руху, тобто ці витрати були понесені у зв`язку з виявленням судом недоліків, які були допущенні при складенні позовної заяви, а тому не підлягають відшкодуванню.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу за складання заяви про відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи, копіювання документів (доказів) для суду та відповідача, колегія суддів зазначає, що заява про ухвалення додаткового рішення є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Також колегія суддів вважає, що не підлягають відшкодуванню витрати адвоката на представництво та захист інтересів сторони під час розгляду справи в суді першої інстанції, оскільки розгляд справи відбувався за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань.

Таким чином, надаючи оцінку співмірності заявленої до відшкодування суми понесених витрат на правничу допомогу критеріям, встановленим ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає, що виходячи зі складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, враховуючи суть спірних правовідносин, колегія суддів доходить висновку про те, що визначений позивачем розмір витрат для відшкодування у сумі 20000,00 грн. є завищеним, з огляду на що підлягає зменшенню до 5000,00 грн.

Згідно з п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині суми відшкодування понесених витрат на правничу допомогу у цій справі.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України задовольнити частково.

Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 по справі № 520/6757/23 змінити шляхом викладення першого та другого абзаців резолютивної частини тексту додаткового рішення в наступній редакції:

"Заяву представника позивача про розподіл судових витрат задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Біофарм" (вул. Данилевського, буд. 38, оф. 8, м. Харків, 61058, ) витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень) 00 коп. В іншій частині в задоволенні заяви - відмовити".

В іншій частині додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 по справі № 520/6757/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко