Справа № 420/28371/23
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2024-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Харківській області, в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 07.07.2023.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком є протиправними, такими, що не відповідають вимогам законодавства щодо пенсійного забезпечення, порушують її права на отримання пенсії за віком.

Позивач у позові вказує, що після розірвання шлюбу 01.09.1995 з ОСОБА_2 та поверненням у зв`язку з цим свого дівочого прізвища « ОСОБА_3 », позивачка знала що найближчим часом вона візьме шлюб із ОСОБА_4 і буде брати його прізвище, а заміна паспорта громадянина України могла затягнутись на тривалий час. Тому, вона не зверталась до відповідних органів з метою заміни паспорта громадянина України у зв`язку із зміною прізвища з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_3 » на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу від 21.09.1985 серії НОМЕР_1 . Саме через те, що позивачка не замінила паспорт громадянина України (у зв`язку із зміною прізвища з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_3 »), при укладенні шлюбу з ОСОБА_4 вона мала прізвище « ОСОБА_5 », яке змінено на « ОСОБА_6 ».

При цьому, зазначає позивач, трудова книжка НОМЕР_2 містить на першій сторінці запис про свідоцтво про розлучення НОМЕР_1 від 21.09.1995 (розлучення з ОСОБА_2 ) та прізвище після розірвання шлюбу « ОСОБА_7 ».

Як стверджує позивач у позовній заяві, ОСОБА_1 не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємствах, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації того чи іншого підприємства, не може бути підставою для позбавлення її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.

Ухвалою суду від 23.10.2023 року звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання адміністративного позову у справі №420/28371/23. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до суду надійшов відзив в якому останній не погоджується з вимогами адміністративного позову, вважає їх не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

В обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначає, що відповідно до наданих до заяви документів загальний страховий стаж складає 15 років 00 місяців 27 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. До загального страхового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_3 та трудової книжки НОМЕР_2 , а також період навчання згідно диплома серія НОМЕР_4 , оскільки наданими документами не прослідковується послідовність зміни прізвища ОСОБА_8 , а саме: відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 від 21.09.1995 р. прізвище після розірвання шлюбу - « ОСОБА_3 », але водночас згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_5 від 26.04.2001 р. прізвище дружини до укладання шлюбу - « ОСОБА_5 », після - « ОСОБА_6 ».

Враховуючи зазначене, вказує представник відповідача, вирішено відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку відсутністю необхідного страхового стажу.

До суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області не містить жодних обґрунтованих та аргументованих, підкріплених доказами, заперечень щодо наведеного у позові ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 22.08.2023 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058-ІV.

Розглянувши заяву позивача від 22.03.2023 та надані документи, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення №44 від 30.08.2023, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії.

В рішенні зазначено: «…Вік особи 60 років.

Загальний страховий стаж складає 15 років 0 місяців 27 днів.

Страховий стаж для визначення права складає 19 років 0 місяців 7 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

До загального страхового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_3 та трудової книжки НОМЕР_2 , а також період навчання згідно до диплома серія НОМЕР_4 , оскільки наданими документами не прослідковується послідовність зміни прізвища ОСОБА_8 , а саме: відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 від 21.09.1995 р. прізвище після розірвання шлюбу - « ОСОБА_3 », але водночас згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_5 від 26.04.2001 р. прізвище дружини до укладання шлюбу - « ОСОБА_5 », після - « ОСОБА_6 ».

Враховуючи зазначене, вирішено: відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку відсутністю необхідного страхового стажу».

Вирішуючи спірні правовідносини в межах заявлених позовних вимог, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 визначені принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам (далі - Закон №1058).

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Відповідно до пункту 1, 3 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 23 Порядку №637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Відповідно до ч.1 статті 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено перелік видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію.

Зокрема, підпунктом «д» пункту 1 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону №1058-IV, призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення..

Частиною 5 ст. 45 Закону №1058-IV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Постановою правління Пенсійного фонду України, який є центральним органом виконавчої влади, 25.11.2005 за №22-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок №22-1).

Пункт 1.1 Порядку № 22-1: заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Згідно з п.п. 1.7-1.8 Порядку № 22-1, Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами ОСОБА_9 заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій, якщо інше не передбачено цим Порядком), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами ОСОБА_9 .

Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).

Згідно з пунктом 4.7 Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідно до пункту 3 Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 30.07.2015 № 13-1, принципи здійснення прийому та обслуговування осіб органами Пенсійного фонду: додержання вимог чинного законодавства та етичних норм поведінки; прозорість, відкритість та зрозумілість дій у сфері надання послуг; компетентність та ефективність; своєчасність та якість; нерозголошення інформації, повідомленої особою, яка звертається за отриманням послуги, крім випадків, встановлених чинним законодавством; орієнтація на одержувача - формування ефективної системи взаємодії з одержувачем послуги, надання послуги на базі централізованих інформаційних технологій незалежно від місця взяття його на облік (проживання, перебування на обліку); інформованість - функціонування постійно діючої системи інформаційного забезпечення одержувача послуги.

Згідно з пунктом 4.2 цього Порядку, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Судом встановлено, що підставою відмови позивачу у призначенні пенсії є не зарахування періодів роботи позивача відповідно до трудової книжки НОМЕР_3 та трудової книжки НОМЕР_2 , а також періоду навчання згідно до диплома серія НОМЕР_4 , оскільки наданими документами не прослідковується послідовність зміни прізвища ОСОБА_8 , а саме: відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 від 21.09.1995 р. прізвище після розірвання шлюбу - « ОСОБА_3 », але водночас згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_5 від 26.04.2001 р. прізвище дружини до укладання шлюбу - « ОСОБА_5 », після - « ОСОБА_6 ».

Щодо таких доводів відповідача суд зазначає.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 31.07.1978 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_7 народилась, її дівоче прізвище « ОСОБА_3 ».

Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 10.08.2023 року №9 ОСОБА_7 30.05.1981 року уклала шлюб з ОСОБА_10 та змінила прізвище на « ОСОБА_11 ».

Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу від 30.05.1981 серії НОМЕР_7 ОСОБА_12 розірвала шлюб із ОСОБА_10 та після змінила прізвище на « ОСОБА_3 ».

02.12.1984 року ОСОБА_7 уклала шлюб із ОСОБА_2 та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « ОСОБА_5 », що підтверджується повторним свідоцтвом про одруження від 17.11.1988 серії НОМЕР_8 .

01.09.1995 відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 21.09.1985 серії НОМЕР_1 шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_2 розірвано, та у свідоцтві зазначено, що її прізвище після розірвання шлюбу « ОСОБА_3 ».

При цьому, відповідно до листа Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області від 28.09.2023 року №6501.3-5122/65.2-23, наданого у відповідь на адвокатський запит представника позивача, повідомлено, що після 01.09.1995 з питань документування паспортом громадянина України у зв`язку із зміною прізвища з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_3 » позивачка не зверталась.

Отже, з викладеного вбачається, що позивач після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 паспорта громадянина України з новим прізвищем « ОСОБА_3 » не отримувала.

21.10.1995 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уклала шлюб із ОСОБА_4 та після одруження отримала прізвище « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про одруження від 26.04.2001 серії НОМЕР_5 .

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_3 від 05.07.1982 року, така була заповнена первісно щодо ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та прізвище « ОСОБА_11 » було виправлено на « ОСОБА_3 » на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу від 30.05.1981 серії НОМЕР_7 , про що зроблено відповідний запис на титульному аркуші.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 25.10.1986 року, така була заповнена первісно щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (на титульному аркуші наявний запис «Зміна дати народження згідно паспорту НОМЕР_9 Білозерським РВ УМВС України в Херсонській області 24.06.1996», та прізвище « ОСОБА_3 » було виправлено на « ОСОБА_6 » на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу від 30.05.1981 серії НОМЕР_7 (прізвище після розірвання шлюбу ОСОБА_3 ) та свідоцтва про одруження від 26.04.2001 серії НОМЕР_5 (прізвище після укладання шлюбу ОСОБА_6 ), про що зроблено відповідний запис на титульному аркуші.

Згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, робітники та службовці, які надходять на роботу, зобов`язані пред`являти адміністрації підприємств трудову книжку, оформлену в установленому порядку (п.1.2). У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність (п.2.2). Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами), та дата народження зазначаються на підставі паспорта або свідоцтва про народження (п.2.10). Після вказівки дати заповнення трудової книжки працівник підписом засвідчує правильність внесених відомостей (п.2.11). Зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові та дату народження проводяться адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та ін.) та з посиланням на номер та дату цих документів. Вказівка зміни вноситься першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рисою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище чи ім`я, по батькові, дата народження та записуються нові дані. Посилання на відповідні документи записуються на внутрішній стороні обкладинки, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п.2.12).

Згідно з п. 2.4, 2.6, 2.9, 2.11, 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58 (далі Інструкція №58), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

При цьому суд зазначає, що витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу, тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Тобто в розрізі цієї справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав - певних недоліків трудової книжки.

Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 04.07.2023 у справі №580/4012/19.

Суд зазначає, що доводи відповідача про те, що згідно наданих позивачем документів не прослідковується послідовність зміни прізвища ОСОБА_8 є необґрунтованими, оскільки відповідачем до суду доказів на підтвердження того, що позивач після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 отримувала паспорт громадянина України з новим прізвищем « ОСОБА_3 » на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу від 21.09.1985 серії НОМЕР_1 .

У свою чергу, неуважність роботодавця при заповненні вперше трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 25.10.1986 року в частині прізвища позивача не повинно бути підставою для відмови у врахуванні такої трудової книжки при вирішенні питання про наявності у позивача права на пенсію.

Таким чином, враховуючи викладене суд вважає за доцільне задовольнити первісну позовну вимогу позивача шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №44 від 30.08.2023 про відмову в призначенні пенсії.

Щодо вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 07.07.2023 суд зазначає.

В силу положень пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Саме органи пенсійного фонду визначають правильність та повноту наданих документів для призначення пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий стаж позивача.

Більше того, вирішення питань що призначення пенсії на пільгових умовах відноситься до компетенції органів Пенсійного фонду України (дискреційні повноваження), тому адміністративний суд не може підміняти своїм рішенням рішення суб`єкта владних повноважень, тобто, суд не вправі втручатися у дискреційні повноваження контролюючого органу при нарахуванні, чи обрахунку, чи зобов`язання врахувати, самостійно обраховані позивачем доходи, при обрахунку розміру пенсії позивача, окрім вказівки суду на усунення тих порушень, які були наведені вище, оскільки таке втручання виходить за межі завдань адміністративного судочинства, встановлених статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зважаючи на те, що з оскаржуваного рішення та з наявних у суду матеріалів не вбачається, які періоди роботи позивача зараховано до її страхового стажу та не вбачається, що пенсійним органом здійснювалась перевірка періодів роботи позивача згідно трудових книжок серії НОМЕР_3 від 05.07.1982 року та серії НОМЕР_2 від 25.10.1986 року окрім як загального висновку про відсутність підстав для врахування таких трудових книжок в цілому, відтак суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію задоволенню не підлягають.

В той же час, враховуючи вищенаведене в сукупності суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву позивача від 22.08.2023 та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №44 від 30.08.2023 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву позивача від 22.08.2023 та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_10 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, адреса: майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022).

Суддя П.П. Марин