Справа № 600/7887/23-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/7887/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого-судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області про визнання неповноважною сесії та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області про визнання неповноважною сесії та зобов`язання вчинити дії.

Так, позивач просить суд (згідно позову у новій редакції):

- визнати неповноважною 29 сесію Берегометської селищної ради восьмого скликаний Вижницького району Чернівецької області від 23 листопада 2023 року;

- зобов`язати Берегометську селищну раду розглянути повторно заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 14 листопада 2023 року з дотриманням Регламенту та законодавства та подати звіт Чернівецькому окружному адміністративному суду про виконання рішення суду.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачем було подано до Берегометської селищної ради заяву про надання в оренду земельної ділянки площею 1,5 га для сінокосіння та випасання худоби в АДРЕСА_1 терміном на 49 років. Однак рішенням двадцять дев`ятої сесії VIII скликання Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області №29-11-23/33/14 від 23 листопада 2023 року Про відхилення проекту рішення Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду чи постійне користування гр. ОСОБА_1 відхилено проект рішення «Про надання дозволу на розробку роекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в АДРЕСА_1 орієнтовною загальною площею 1,500 га, цільове призначення 01.08 для сінокосіння та випасання худоби на умовах довгострокової оренди строком на 49 років гр. ОСОБА_1 ». Вказані дії відповідача позивач вважає незаконними, оскільки в порушення Регламенту Берегометської селищної ради та низки норм законодавства 23 листопада 2023 року не було кворуму для відкриття та проведення двадцять дев`ятої сесії VIII скликання Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, тобто порушено процедуру відкриття про проведення сесії. Відтак, прийнятті на ній рішення є протиправними. При цьому позивач стверджує, що голова Берегометської селищної ради не враховуються при визначенні кворуму, необхідного для проведення сесії селищної ради. Водночас вказано позивачем і про законність відхиленого відповідачем рішення та про порушення відповідачем при його прийнятті вимог статей 33, 90 та 81 Регламенту Берегометської селищної ради, адже постійними комісіями ради не було проведено попереднє обговорення питання, що стосується позивача, та відсутні поправки чи пропозиції, які мали б бути зазначені на прийнятому рішенні про відхилення. На думку позивача, належним способом захисту порушених її прав буде зобов`язання відповідача розглянути повторно її заяву від 14 листопада 2023 року з дотриманням Регламенту та законодавства України.

Ухвалою суду від 28 грудня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше; встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 12 січня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про розгляд цієї справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 25 січня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про виклик свідків у цій справі.

Клопотань про розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін згідно статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України сторонами справи до суду не подавалося.

Відповідач, повідомлений належним чином про розгляд даної справи у суді та про постановлені судом ухвали по цій справі, правом подати відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не скористався. Жодних заяв, клопотань, пояснень, доказів від нього до суду не надходило.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до Берегометської селищної ради із заявою від 14 листопада 2023 року про надання в оренду земельної ділянки площею 1,5 га для сінокосіння та випасання худоби в АДРЕСА_1 терміном на 49 років.

Розглянувши вказану заяву, рішенням двадцять дев`ятої сесії VIII скликання Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області №29-11-23/33/14 від 23 листопада 2023 року Про відхилення проекту рішення Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду чи постійне користування гр. ОСОБА_1 відхилено проект рішення «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в АДРЕСА_1 орієнтовною загальною площею 1,500 га, цільове призначення 01.08 для сінокосіння та випасання худоби на умовах довгострокової оренди строком на 49 років гр. ОСОБА_1 ».

Не погодившись із указаним рішенням, вважаючи допущення відповідачем порушення процедури відкриття та проведення двадцять дев`ятої сесії VIII скликання Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, позивач звернулася до суду з цим адміністративним позовом.

Так, статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні та конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, у Рішенні від 14 грудня 2011 року N 19 рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Згідно із частиною третьою статті 124 Основного Закону України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року N 18 рп/2004 поняття "порушене право", за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно пунктів 7 9 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду; відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

У пункті 19 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України вказано, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Згідно частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Поряд з цим відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному судочинстві обов`язок доказувати правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, які оскаржуються позивачем в адміністративному позову, покладено на суб`єкта владних повноважень, тобто у даному випадку на відповідача - Берегометську селищну раду Вижницького району Чернівецької області, з діями та рішенням якої не погоджується ОСОБА_1 .

Однак у ході розгляду даної справи відповідачем жодним чином не спростовано доводів позивача, викладених в обґрунтування позову, про порушення процедури відкриття та проведення двадцять дев`ятої сесії VIII скликання Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області; про законність відхиленого відповідачем рішення, що стосується позивача; про порушення відповідачем при його прийнятті вимог Регламенту Берегометської селищної ради, адже постійними комісіями ради не було проведено попереднє обговорення питання та відсутні поправки чи пропозиції, які мали б бути зазначені на прийнятому рішенні про відхилення.

Відповідно до частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

У даному випадку відповідачем-суб`єктом владних повноважень не було подано відзив на позов, при цьому без зазначення причин його неподання.

Указане кваліфікується судом як визнання відповідачем позову ОСОБА_1 .

Водночас в контексті доводів позову суд звертає увагу на таке.

Згідно наявного у матеріалах справи Списку депутатів Берегометської селищної ради, присутніх на 29-сесії селищної ради VIII скликання 23 листопада 2023 року, з загальної кількості депутатів « 27» на вказаній сесії були присутніми « 14» депутатів, включаючи селищного голову.

Так, частиною першою статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року №280/97/ВР (тут і далі Закон №280/97-ВР у редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Згідно частини дванадцятої статті 46 Закону №280/97-ВР сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради.

Крім цього, відповідно до статті 12 Регламенту Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області VIII скликання, затвердженого рішенням ІІ сесії Берегометської селищної ради VIII скликання від 17 грудня 2020 року №2-12-20/05 (копія наявна у матеріалах справи), сесія ради є правомочною, якщо в пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених розділом VIII цього Регламенту (розділ VIII Особливі процедури розгляду питань: прийняття бюджету і контроль за його виконанням, затвердження програм розвитку та контроль за їх виконанням, електронна петиція, порядок її подання та розгляду, дострокове припинення повноважень селищного голови та депутата).

Згідно частин першої та другої статті 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При застосуванні наведених вище норм у спірних правовідносинах суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 13 травня 2020 року у справі №300/906/19.

Так, суд касаційної інстанції вказав, що при встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Проте потрібно розділяти суть врахування голосу сільського, селищного, міського голови під час голосування в пленарному засіданні та кворум пленарного засідання, де до загального складу відповідної сільської, селищної, міської ради голова не входить.

Враховуючи викладене, оскільки згідно Списку депутатів Берегометської селищної ради, присутніх на 29-сесії селищної ради VIII скликання 23 листопада 2023 року, загальна кількість депутатів складає « 27», включаючи селищного голову, тобто без селищного голови депутатів « 26», то сесія Берегометської селищної ради є повноважною, якщо на її пленарному засіданні бере участь « 14» депутатів, тобто якщо в пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради (« 13» + « 1» депутат, не рахуючи селищного голову).

Зважаючи на те, що на 29-сесії Берегометської селищної ради VIII скликання 23 листопада 2023 року були присутніми лише « 13» депутатів селищної ради (« 14-тим» був голова селищної ради) з необхідного мінімуму « 14», то суд погоджується із твердженнями позивача про відсутність кворуму пленарного засідання Берегометської селищної ради 23 листопада 2023 року, а, відтак, і про неповноважність вказаної сесії селищної ради.

Наведене дає суду підстави для висновку про незаконність прийнятого на такій сесії рішення №29-11-23/33/14 від 23 листопада 2023 року Про відхилення проекту рішення Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду чи постійне користування гр. ОСОБА_1 .

Оскільки, як свідчить зміст позовної заяви та наявних у справі матеріалів, звернення до суду з цим позовом фактично обумовлено прийняттям відповідачем указаного вище рішення щодо позивача, і таке рішення у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України є індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень, прийнятим на виконання владних управлінських функцій, який стосується прав та інтересів визначеної в акті особи ОСОБА_1 , то суд приходить до висновку про визнання протиправним та скасування рішення двадцять дев`ятої сесії VIII скликання Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області №29-11-23/33/14 від 23 листопада 2023 року Про відхилення проекту рішення Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду чи постійне користування гр. ОСОБА_1 .

Зазначене узгоджується з приписами пункту 2 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Водночас суд зауважує, що вимога позовної заяви про визнання неповноважною 29 сесію Берегометської селищної ради восьмого скликаний Вижницького району Чернівецької області від 23 листопада 2023 року не узгоджується з тими вимогами, які позивач у разі незгоди із рішенням, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень може пред`явити у позові відповідно до приписів частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, а також не узгоджується із повноваженнями суду при вирішенні таких справ, визначеними статтею 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

До того ж, позивачем у позові не указано та, відповідно, не надано належних доказів того, що на двадцять дев`ятій сесії VIII скликання Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області 23 листопада 2023 року було розглянуто лише поставлене ОСОБА_1 питання надання в оренду земельної ділянки площею 1,5 га для сінокосіння та випасання худоби в АДРЕСА_1 терміном на 49 років та, відповідно, було прийнято лише рішення №29-11-23/33/14 Про відхилення проекту рішення Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду чи постійне користування гр. ОСОБА_1 .

Наведене виключає задоволення цього позову у спосіб, вказаний у пункті 1 прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 .

Поряд з цим, оскільки судом визнається протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення №29-11-23/33/14 від 23 листопада 2023 року Про відхилення проекту рішення Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду чи постійне користування гр. ОСОБА_1 , то суд погоджується із твердженнями у позовній заяві про те, що належним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути її заяву від 14 листопада 2023 року про надання в оренду земельної ділянки площею 1,5 га для сінокосіння та випасання худоби в АДРЕСА_1 терміном на 49 років.

Зазначене узгоджується з приписами частини третьої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Указане питання має бути повторно вирішене відповідачем із прийняттям рішення відповідно до законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Визнання протиправним та скасування рішення №29-11-23/33/14 від 23 листопада 2023 року Про відхилення проекту рішення Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду чи постійне користування гр. ОСОБА_1 із одночасним зобов`язанням відповідача повторно розглянути поставлене позивачем питання є належним способом захисту порушених прав ОСОБА_1 у спірних відносинах. Такий спосіб захисту порушених прав позивача відповідає об`єкту порушеного права й у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач довів незаконність прийняття відповідачем на неповноважній сесії селищної ради рішення №29-11-23/33/14 від 23 листопада 2023 року Про відхилення проекту рішення Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду чи постійне користування гр. ОСОБА_1 . При цьому відповідачем доводи позову не спростовані, правомірність оскаржуваного рішення та дій не доведено, відзив на позов до суду не подано.

Щодо вимоги у змісті прохальної частини позовної заяви про зобов`язання відповідача подати до суду звіт про виконання рішення суду, то суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням судового рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, суд першої інстанції може під час прийняття рішення у справі.

Зазначене є правом суду, а не його обов`язком.

Варто зауважити, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи. Встановлення судового контролю при ухваленні судового рішення по суті позовних вимог попереджує неналежне виконання відповідачем обов`язків, що виникли внаслідок задоволення позовних вимог позивача.

Водночас суд звертає увагу на те, що у позові не наведено обґрунтованих сумнівів щодо невиконання відповідачем даного судового рішення, після набрання його законної сили.

Враховуючи викладене, суд не вважає за необхідним зобов`язувати відповідача подати до суду звіт про виконання рішення суду у цій справі.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України у резолютивній частині рішення (окрім іншого) зазначається розподіл судових витрат.

Частиною першою, сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки даний позов фактично підлягає задоволенню, тобто спір вирішено на користь позивача, який у спірних відносинах не є суб`єктом владних повноважень, а при зверненні до суду позивачем згідно квитанції від 14 грудня 2023 року сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн, то стягненню з відповідача, який у спірних відносинах є суб`єктом владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає вказана сума.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 72 77, 90, 139, 159, 241 - 246, 250, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення двадцять дев`ятої сесії VIII скликання Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області №29-11-23/33/14 від 23 листопада 2023 року Про відхилення проекту рішення Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду чи постійне користування гр. ОСОБА_1 .

Зобов`язати Берегометську селищну раду Вижницького району Чернівецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 листопада 2023 року про надання в оренду земельної ділянки площею 1,5 га для сінокосіння та випасання худоби в АДРЕСА_1 терміном на 49 років.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 12 березня 2024 року.

Повне найменування учасників справи: позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), відповідач - Берегометська селищна рада Вижницького району Чернівецької області (вул. Центральна, буд. 20, смт Берегомет, Вижницький район, Чернівецька область, ).

Суддя О.П. Лелюк