Справа № 340/3164/22
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 340/3164/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року у справі №340/3164/22 за позовом ОСОБА_1 до Злинської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Злинської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, в якій просив: визнати протиправним і скасувати у повному обсязі рішення Злинської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 21.01.2022 №980 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 ".

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.07.2022 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі №340/3164/22.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.12.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.07.2022 в справі №340/3164/22 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.01.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року позов задоволено, а саме суд: визнав протиправним та скасував рішення Злинської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 21.01.2022 №980 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 "; стягнув на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Злинської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області; стягнув на користь ОСОБА_1 (ін.код - НОМЕР_1 ) судові витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 2 500,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Злинської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області.

12.06.2023 року від представника позивача до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, а саме стягнення судового збору за подання апеляційної скарги (вх.№14963/23 від 12.06.2023).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року відмовлено представнику ОСОБА_1 в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення по справі № 340/3164/22 щодо стягнення з Злинської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2481,00 грн.

Позивач, не погодившись з такою ухвалою, звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове судове рішення яким задовольнити заяву. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що КАС України передбачено вичерпний перелік підстав за яких позивачу компенсуються судові витрати. У рішенні суду питання розподілу судових витрат із сплати судового збору за подання апеляційної скарги вирішено не було.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Відмовляючи у задоволені заяви позивача суд виходив з того, що судом апеляційної інстанції справа по суті позовних вимог не переглядалася, оскільки оскаржувалася ухвала суду першої інстанції, якою вирішувалося процесуальне питання щодо відмови у відкритті провадження у адміністративній справі, а тому, питання щодо розподілу судових витрат в даному випадку не вирішується.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п.3 ч. 1, ч. 2 та 3 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Загальний порядок розподілу судових витрат урегульовано статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За положенням частини 6 статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Таким чином, питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06 квітня 2021 року справа № 400/866/19

Матеріали справи свідчать, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.12.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Кіровоградського ОАС від 11.07.2022 в справі №340/3164/22 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Отже, у цій справі суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду не змінював судове рішення, а ухвалив рішення, яким направив справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, у зв`язку з чим у суду апеляційної інстанції не виникало підстав для вирішення питань, пов`язаних з розподілом судових витрат.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року позов задоволено.

Системний аналіз зазначених вище норм та встановлених по справі обставин дає підстави для висновку, що у відповідності до норм статті 139 КАС України, саме суд першої інстанції при ухваленні рішення, яким закінчується розгляд справи, мав здійснити новий розподіл судових витрат.

Суд зважає на правовий висновок висловлений Верховним Судом в ухвалах від 20.12.2019 у справі №826/4788/17, від 12.05.2020 у справі №817/589/17, відповідно до якого, у випадках направлення справи для продовження розгляду розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання касаційної скарги, здійснює адміністративний суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 січня 2022 року у справі №500/2632/19, у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом з тим у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції, то розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Подібна правова позиція викладена і в судових рішеннях Верховного Суду від 07 квітня 2023 року у справі №640/33782/20, 30 березня 2023 року у справі №460/77/21, від 15 лютого 2023 року у справі №554/4768/19, ухвалі Верховного Суду від 27 жовтня 2023 року справа № 480/7318/21 тощо.

Отже, суд першої інстанції у рішенні повинен був вирішити питання про наявність підстав про розподіл усіх судових витрат чи їх повернення.

Суд зазначає, що у випадку, коли суд визнає, що ним не було вирішено питання про судові витрати в основному судовому рішенні і розглядає питання наявності/відсутності підстав для стягнення судових витрат з тієї чи іншої сторони, суд має ухвалити судове рішення у формі ''додаткового рішення'' або ''додаткової постанови'' з урахуванням форми ухваленого основного судового рішення.

Як зазначалось, згідно з частиною 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при поданні апеляційну скаргу на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду було сплачено судовий збір у розмірі 2481 грн.

З огляду на положення статті 139 КАС України, суд дійшов висновку, що загальне правило розподілу судових витрат полягає в тому, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Зважаючи на викладене суд зазначає, що суд першої інстанції мотивуючи своє рішення про відмову у задоволенні зави позивача про ухвалення додаткового рішення стосовно судових витрат із сплати судового збору за подання апеляційної скарги, помилково дійшов до цих висновків.

З врахуванням викладеного та враховуючи обсяг задоволених позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати витрат із сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2481 грн.

За положенням ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відмови у задоволені заяви, тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року у справі №340/3164/22 задовольнити частково.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року у справі №340/3164/22 скасувати.

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Злинської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області судові витрати із сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко