Справа № 947/11097/23
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2024-03-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 947/11097/23

Перша інстанція: суддя Коваленко О.Б.

повний текст судового рішення

складено 17.06.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 червня 2023 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Військової частини НОМЕР_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ПдРУ № 035190 від 28 березня 2023 року.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 червня 2023 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про задоволення позовних вимог, без встановлення усіх обставин вчинення позивачем спірного правопорушення та без дослідження зібраних у матеріалах справи доказів.

При цьому, апелянт наголошує, що позивач не мав документів, які дозволяють перебування на території пункту пропуску через державний кордон України «Одеський морський торговельний порт» станом на 28 березня 2023 року, а як наслідок його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 202 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Військової частини НОМЕР_1 про накладення адміністративного стягнення серії ПдРУ № 035190 від 28 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 202 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач перебував на території пункту пропуску «Одеський морський торговельний порт» без перепустки на право перебування в пункті пропуску через державний кордон.

Не погоджуючись з фактом притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 202 КУпАП, з чим не погоджується судова колегія, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України», пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, автомобільних і пішохідних шляхах, в аеропортах (аеродромах), морських і річкових портах, включаючи частину їх акваторії (захищена повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження), з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, на якій здійснюються прикордонний, митний контроль, інші види контролю і пропуск через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Положення про пункти пропуску через державний кордон України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про державний кордон України», режим у пунктах пропуску через державний кордон України - порядок перебування і пересування всіх осіб і транспортних засобів у межах території прикордонних залізничних і автомобільних станцій, морських і річкових портів, аеропортів і аеродромів, відкритих для міжнародного сполучення, а також здійснення іншої діяльності, пов`язаної з пропуском через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів, - визначається згідно з законодавством України Державною прикордонною службою України разом з компетентними органами. У приміщеннях і місцях, де здійснюється прикордонний контроль, Державна прикордонна служба України встановлює додаткові режимні правила, що регламентують порядок допуску в них осіб, які беруть участь у контролі та обслуговуванні пасажирів і транспортних засобів закордонного прямування, відправленні з пунктів пропуску транспортних засобів, що вибувають за кордон і прибувають в Україну, а також інші обмеження для запобігання незаконному перетинанню державного кордону України.

Згідно п. 19 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про прикордонний контроль», режим у пунктах пропуску через державний кордон - порядок перебування і пересування всіх осіб і транспортних засобів у межах території прикордонних залізничних і автомобільних станцій, морських і річкових портів, аеропортів і аеродромів, відкритих для міжнародного сполучення, а також здійснення іншої діяльності, пов`язаної з пропуском через державний кордон осіб, транспортних засобів та вантажів, який встановлюється наказом начальника органу охорони державного кордону, погодженим з керівником митного органу та керівником підприємства, на території якого розміщено пункт пропуску через державний кордон.

В даному випадку, Порядок перебування і пересування всіх осіб і транспортних засобів в пункті пропуску через державний кордон України для міжнародного морського сполучення «Одеський морський торгівельний порт» затверджено наказом Одеського прикордонного загону від 29 квітня 2017 року № 98 (далі Порядок № 98).

Згідно п. 3.5 Порядку № 98, підприємства чи громадяни та їх представники, декларанти або уповноважені ними особи, які отримали дозвіл на тимчасове перебування у пункті пропуску зобов`язані в період перебування в пункті пропуску постійно мати при собі перепустку та документ, що посвідчує особу.

При цьому, згідно ст. 202 КУпАП, порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду виїзду,- тягне за собою накладення штрафу на громадян від семи до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а на посадових осіб - від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно ч. 3 ст. 254 КУпАП, протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 258 КУпАП, протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених у частині третій статті 238), частиною третьою статті 109, статтею 110, частинами першою, другою і третьою статті 114, статтею 115, частинами першою, другою статті 116-1, частинами першою, другою і третьою статті 116-3, статтями 119, 134, 135, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), а також статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності постанови Військової частини НОМЕР_1 про накладення адміністративного стягнення серії ПдРУ № 035190 від 28 березня 2023 року.

Зазначеною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення, передбачене ст. 202 КУпАП, так як позивача 28 березня 2023 року виявлено на території пункту пропуску через державний кордон України, без наявності при собі діючої перепустки, яка дозволяє перебування у пункті пропуску через державний кордон України, що є порушенням прикордонного режиму, а саме режиму в пункті пропуску через державний кордон України для міжнародного морського сполучення «Одеський морський торгівельний порт».

Між тим, задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції встановлено, що позивач мав право на перебування у пункті пропуску через державний кордон України, так як позивач мав діючі перепустки для перебування в пункті пропуску через державний кордон України.

В свою чергу, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у межах доводів та вимог апеляційної скарги суб`єкта владних повноважень, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, як вбачається із зібраних матеріалів у справі та не заперечується сторонами, позивач у спірний період працював у Державній службі морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України на посаді головного спеціаліста відділу головного інспектора контролю суден в Одеському порту Департаменту контролю суден.

При цьому, як вбачається з наданих позивачем пояснень, він визнає факт перебування 28 березня 2023 року на території порту.

Крім того, позивач мав пішохідну та автомобільну перепустки на територію порту, строком дії до 31 грудня 2022 року.

В свою чергу, як зазначає позивач та з чим погодився суд першої інстанції, дія перепусток позивача на територію порту продовжено на 2023 рік, що підтверджується наступними листами капітана Одеського морського порту:

- № 01-12-2201 від 01 грудня 2022 року, який адресовано начальнику адміністрації Одеського морського порту, начальнику Загону охорони морського порту адміністрації Одеського морського порту, який містив прохання про продовження терміну дії постійних перепусток з правом проїзду на територію Одеського морського порту;

- № 01-12-2202 від 01 грудня 2022 року, який адресовано начальнику адміністрації Одеського морського порту, начальнику Загону охорони морського порту адміністрації Одеського морського порту, з прохання про продовження терміну дії постійних перепусток з правом проходу на територію порту.

Проте, колегія суддів не погоджується зі вказаними доводами позивача та висновками суду першої інстанції, так як матеріали справи не містять доказів, з яких можливо встановити факт розгляду та задоволення відповідних звернень капітана Одеського морського порту.

Більш того, як вбачається з листа начальника адміністрації Одеського морського порту № 1016/19-01-06/Вих від 03 травня 2023 року, до адміністрації Одеського морського порту не надходило заяв/звернень стосовно продовження/видачі нової перепустки на 2023 рік та відповідно такі перепустки не видавались та не продовжувались позивачу.

З аналогічних підстав колегія суддів не приймає посилань позивача на лист капітана Одеського морського порту № 01-12-2203 від 01 грудня 2022 року, який адресовано начальнику адміністрації Одеського морського порту, начальнику Загону охорони морського порту адміністрації Одеського морського порту, начальнику НОМЕР_2 прикордонного загону (м. Одеса), начальнику ВПС Одеса, з проханням оформити позивачу перепустку для відвідування іноземних суден на 2023 рік.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що матеріалами справи не підтверджено факту наявності у позивача, станом на 28 березня 2023 року, діючих перепусток на територію Одеського морського порту.

При цьому, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що наявність у позивача, як посадової особи Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, повноважень, передбачених ЗУ «Про транспорт», щодо огляду морського транспорту, свідчить про наявність у нього права на перебування в пункті пропуску «Одеський морський торгівельний порт», так як наявність відповідних повноважень у позивача жодним чином не обмежує дії затвердженого режиму у пунктах пропуску через державний кордон на позивача.

Щодо висновку суду першої інстанції про те, що Військовою частиною НОМЕР_1 порушено процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, позивач зазначає, що він не отримував копії оскаржуваної постанови під підпис у день її складення, а тому вже наявний в оскаржуваній постанові підпис, проставлений іншою особою.

Крім того, позивач зазначає, що він не визнав факту вчинення спірного правопорушення, а тому відповідно до положень ч. 4 ст. 258 КУпАП, уповноважена особа мала скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Між тим, як вбачається з аналізу вищевикладених положень КУпАП, протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

В даному випадку, в оскаржуваній постанові зазначено, що позивач визнає допущене правопорушення та адміністративне стягнення не оспорює, що підтверджується його підписом, а тому колегія суддів вважає, що уповноважена особа відповідача не мала обов`язку зі складення протоколу про адміністративне правопорушення.

З іншого боку, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, з яких можливо встановити факт підробки підпису позивача, а також докази звернення позивача до правоохоронних органів щодо внесення посадовими особами відповідача завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів (ст. 366 КК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із доводами суб`єкта владних повноважень про те, що позивача у межах спірних правовідносин правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 202 КУпАП.

З іншого боку, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального і процесуального права при розгляді даної справи, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 червня 2023 року - скасувати, ухваливши у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання позовної заяви - покласти на ОСОБА_1 .

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги - покласти на Військову частину НОМЕР_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді О.В. Єщенко А.В. Крусян