Справа № 300/8291/23
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" березня 2024 р. справа № 300/8291/23
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії згідно довідок за №1251-1 від 28.12.2022, за №1251-2 від 28.12.2022, за №1251-3 від 28.12.2022, за №1251-4 від 28.12.2022, за №1251-5 від 28.12.2022, за №1251-6 від 28.12.2022, за №1251-7 від 28.12.2022, за №1251-8 від 28.12.2022 та зобов`язання здійснити з 30.03.2023 перерахунок і виплату пенсії згідно довідок, з урахуванням виплачених сум, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також відповідач, Головне управління ПФУ в області, Управління, орган пенсійного забезпечення) про визнання протиправними дій щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії згідно довідок за №1251-1 від 28.12.2022, за №1251-2 від 28.12.2022, за №1251-3 від 28.12.2022, за №1251-4 від 28.12.2022, за №1251-5 від 28.12.2022, за №1251-6 від 28.12.2022, за №1251-7 від 28.12.2022, за №1251-8 від 28.12.2022 (надалі по тексту також спірні довідки) та зобов`язання здійснити з 30.03.2023 перерахунок і виплату пенсії згідно довідок, з урахуванням виплачених сум.
Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.06.2023 у справі №300/2806/23 Головне управління ПФУ в Харківській області зарахувало ОСОБА_1 до стажу роботи згідно даних трудової книжки НОМЕР_1 від 20.08.1991 періоди роботи в Російській Федерації з 07.12.2012 по 11.03.2022 та призначило позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення" від 09.07.2003 за №1058-IV (надалі по тексту також Закон №1058-IV). Втім, як стало відомо позивачу, відповідачем при призначенні пенсії не враховано довідки про заробітну плату в ООО "РН-БУРЕНИЕ". В зв`язку з чим ОСОБА_1 26.09.2023 звернувся до органу пенсійного забезпечення із заявою про перерахунок та виплату пенсії з 30.03.2023 (дата призначення пенсії за віком) згідно довідок за №1251-1 від 28.12.2022, за №1251-2 від 28.12.2022, за №1251-3 від 28.12.2022, за №1251-4 від 28.12.2022, за №1251-5 від 28.12.2022, за №1251-6 від 28.12.2022, за №1251-7 від 28.12.2022, за №1251-8 від 28.12.2022, з урахування виплачених сум.
Також, орган пенсійного забезпечення зазначає, що при призначенні пенсії враховано заробітну плату за період з квітня 2001 по грудень 2012 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, відомості з січня 2013 по березень 2022 в згаданій системі відсутні.
За аргументами позивача заробітна плата за період роботи з 07.12.2012 по 11.03.2022 в ООО "РН-БУРЕНИЕ" підлягає врахуванню при обчисленні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно частини 3 статті 6 Угоди від 13.03.1992, якою передбачено, що обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії. Також, ОСОБА_1 звертає увагу, що відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2023 за №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" (надалі по тексту також - Постанова №1328), Кабінет Міністрів України постановив вийти з Угоди від 13.03.1992, однак, на момент виникнення у позивача трудових відносин з підприємствами Російської Федерації зазначена угода була чинною.
З наведених підстав просив позов задовольнити повністю.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.12.2023 відкрито провадження у справі (а.с.25), розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), згідно із правилами, встановленими статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України).
Позивачем до матеріалів позовної заяви додано копію квитанції про сплату судового збору за №7528-7119-8081-7617 від 01.12.2023 в сумі 1 073,60 гривень (а.с.5).
Після відкриття провадження у справі судом встановлено, що до адміністративного позову позивачем долучено квитанцію №7528-7119-8081-7617 від 01.12.2023 в сумі 1 073,60 гривень, однак зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України на відповідний рахунок Івано-Франківського окружного адміністративного суду не відбулося.
12.12.2023 ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення вказаного недоліку шляхом подання належного доказу (квитанції) про сплату судового збору в сумі 1 073,60 гривень (а.с.28).
Ухвалою від 01.01.2024 продовжено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області (а.с.117).
Також, орган пенсійного забезпечення зазначає, що з 01.01.2023 Російська Федерація припинила участь в Угоді від 13.03.1992.
Відповідач звертає увагу на те, що з 13.04.2014 на підставі рішення Ради національної безпеки України розпочалася антитерористична операція із залученням Збройних Сил України, у зв`язку з прямою військовою агресією з боку Російської Федерації, яка на даний момент (день оформлення відзиву на позов), переросла в широкомасштабну війну. На переконання Управління, позивач свідомо тривалий час, до 11.03.2023, працював в країні-агресорі, у зв`язку із чим відраховувались кошти в бюджет ворожої країни на підтримку її збройних сил, і за даних обставин ОСОБА_1 бажає отримати пенсію вже від України, що на думку відповідача, є об`єктивно недопустимим. Як зазначає орган пенсійного забезпечення, така ж позиція висловлена в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2023 в справі №300/2740/22.
Відтак, на підставі вищезазначеного відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, вивчивши зміст позовної заяви і відзиву на позов, письмових пояснень, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
30.03.2023 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою та пакетом документів про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.108).
Рішенням ГУ ПФ України в Харківській області №78 від 06.04.2023 відмовлено ОСОБА_1 у призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Згідно з наданими документами страховий стаж становить 21 рік 11 місяців 01 день. Згідно наданих документів до пільгового стажу заявника зараховано всі періоди. Не взято до уваги трудову книжку від 20.08.1991 так як дата народження зазначена в трудовій книжці не відповідає паспортним даним заявника. Згідно трудової книжки серії від 14.03.1988 не зараховано періоди на території Російської Федерації з 07.02.1995 по 18.10.2002, оскільки з 01.01.2023 з Росією припинено участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (а.с.113).

Коментовані обставини встановлені рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.06.2023 у справі №300/2806/23 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/111878993).

В силу вимог частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.06.2023 у справі №300/2806/23 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, задоволено:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за Списком №2;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи зазначені у трудовій книжці НОМЕР_2 від 20.08.1991 та періоди роботи в Російській Федерації з 07.12.2012 по 11.03.2022 і призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 30.03.2023.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 у справі №300/2806/23 набрало законної сили 11.08.2023.

Головне управління ПФУ в Харківській області, на виконання згаданого рішення, зарахувало позивачу до стажу періоди роботи зазначені у трудовій книжці НОМЕР_1 від 20.08.1991 та періоди роботи в Російській Федерації з 07.12.2012 по 11.03.2022 і призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 30.03.2023 (а.с.40, 41-45).

ОСОБА_1 26.09.2023 звернувся до органу пенсійного забезпечення із заявою про перерахунок та виплату пенсії з 30.03.2023 (дата призначення пенсії за віком) згідно довідок про заробіток, який враховується при обчисленні пенсії, за №1251-1 від 28.12.2022, за №1251-2 від 28.12.2022, за №1251-3 від 28.12.2022, за №1251-4 від 28.12.2022, за №1251-5 від 28.12.2022, за №1251-6 від 28.12.2022, за №1251-7 від 28.12.2022, за №1251-8 від 28.12.2022, з урахування виплачених сум (а.с.6)

Відповідач листом від 25.10.2023 за №10102-9545/Ж-02/8-0900/23 відмовив в задоволенні заяви позивача (а.с.7-9). У згаданому листі орган пенсійного забезпечення зазначає, що його страховий стаж становить 32 роки 4 місяці 17 днів (коефіцієнт страхового стажу 0,32333), заробітна плата врахована за період роботи з 01.04.2001 по 31.12.2012 .

Управління вказало, що при нарахуванні пенсії не враховано довідки, які були надані до заяви про призначенні пенсії, а саме:

- від 28.12.2023 за №1251-1;

- від 28.12.2023 за №1251-2;

- від 28.12.2023 за №1251-3;

- від 28.12.2023 за №1251-4;

- від 28.12.2023 за №1251-5;

- від 28.12.2023 за №1251-6;

- від 28.12.2023 за №1251-7;

- від 28.12.2023 за №1251-8;

- за період роботи з 01.05.2005 по 31.12.2005 та з лютого 2016 року по квітень 2022 року, видані ТзОВ "РН-БУРЕНИЕ".

Орган пенсійного забезпечення мотивує таку відмову тим, що 23.12.2022 набрав чинності Закон України "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року" від 01.12.2023 за №2783-ІХ (надалі по тексту також Закон №2783-ІХ), відповідно до якого зупинено у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст. 417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР. Російська Федерація з 01.01.2023 припинила свою участь в Угоді від 13.03.1992.

Також, відповідач, у зазначеному листі, вказав, що при призначенні пенсії враховано заробітну плату за період з квітня 2001 по грудень 2012 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, відомості про заробітну плату позивача з січня 2013 року по березень 2022 року в згаданій системі відсутні.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням довідок за №1251-1 від 28.12.2022, за №1251-2 від 28.12.2022, за №1251-3 від 28.12.2022, за №1251-4 від 28.12.2022, за №1251-5 від 28.12.2022, за №1251-6 від 28.12.2022, за №1251-7 від 28.12.2022, за №1251-8 від 28.12.2022 протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що склалися в даній адміністративній справі, суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Положеннями частини 1 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно абзаців 4 і 5 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

В силу правового регулювання підпункту 3 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 за №22-1 (надалі по тексту також Порядок №22-1), для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Порядку №22-1).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами (пункт 2.10 Порядку №22-1).

Оцінюючи спірні правовідносини варто мати на увазі, що законодавство про пенсійне забезпечення в силу вимог частини 1 статті 4 Закону №1058-IV базується на Конституції України та складається, серед іншого, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (надалі по тексту також закони про пенсійне забезпечення).

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору (частина 2 статті 4 Закону №1058-IV).

Так, Законом України від 11 липня 1995 року за №290/95-ВР ратифіковано Угоду про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів, укладену в рамках Співдружності Незалежних Держав і підписану від імені Уряду України у м. Москві 15 квітня 1994 року (надалі по тексту також Угода від 15 квітня 1994 року).

Відповідно до статті 4 цієї Угоди кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про освіту, відповідні документи про надання звання, розряду, кваліфікації та інші неодмінні для провадження трудової діяльності документи і завірений у встановленому на території Сторони виїзду порядку переклад їх державною мовою Сторони працевлаштування або російською мовою. Трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами. Вразі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

Питання пенсійного забезпечення працівників і членів їхніх сімей, згідно статті 9 цієї Угоди, регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року або (і) двосторонніми угодами.

Приписами пунктів 2 і 3 статті 6 Угода від 13 березня 1992 року визначено, що для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації (стаття 11 Угода від 13 березня 1992 року).

В контексті застосування судом, положень коментованої Угоди від 13 березня 1992 року, слід зважати на наступні мотиви.

Так, частинами 1 і 2 статті 13 Угоди від 13 березня 1992 року визначено, що кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.

Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 за №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", прийнято рішення про:

- вихід з цієї Угоди, вчиненої 13 березня 1992 року у м. Москві;

- доручено Міністерству закордонних справ України в установленому порядку повідомити депозитарію про вихід з цієї Угоди.

Листом Міністерства закордонних справ України від 29.12.2022 за №72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року в м. Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19 червня 2023 року.

З 01.01.2023 Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Таким чином, виникнення правовідносин, зокрема здобуття спірного трудового/страхового стажу із оплатою праці за виконану позивачем роботу, мало місце до виходу Держави Україна та Російської Федерації з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року, тому її положення підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Окрім вказаного, приписами абзаців 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, визначено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Відповідно до статті 22 Федерального закону Російської Федерації №167-Ф3 від 15.12.2001 "Про обов`язкове пенсійне страхування в Російській Федерації" передбачено, що страхувальники по відношенню до застрахованих осіб з числа іноземних громадян або осіб без громадянства, які тимчасово проживають на території Російської Федерації, а також іноземні громадяни та особи без громадянства які тимчасово перебувають на території Російської Федерації, сплачують страхові внески по тарифу, встановленому діючим Федеральним законом для громадян Російської Федерації на фінансування страхової частини трудових (страхових) пенсій, незалежно від року народження вказаних застрахованих осіб.

Пунктом 1 статті 11 Федерального Закону Російської Федерації №400-ФЗ від 28.12.2013 "Про страхові пенсії" передбачено, що в страховий стаж включаються періоди роботи або іншої діяльності, які виконуються на території Російської Редерації при умові, що за ці періоди нараховувались і сплачувались страхові внески в Пенсійний фонд Російської Федерації.

В Державі Україна право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг регламентовано положеннями статті 8 Закону №1058-ІV.

Як визначено статтею 1 Закону №1058-ІV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону (абзац 36 пункту 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-ІV).

Страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (абзац 33 пункту 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-ІV).

За змістом частин 1, 10, 12 статті 20 Закону №1058-ІV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 16 статті 106 Закону №1058-ІV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, українським національним законодавством покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Такі вимоги визначені і в національному законодавстві Російської Федерації.

Повертаючись до фактичних обставин справи, встановлених вище по тексту судового рішення, на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.06.2023 у справі № 300/2806/23 Головне управління ПФУ в Харківській області зарахувало позивачу до стажу періоди роботи зазначені у трудовій книжці НОМЕР_1 від 20.08.1991 та періоди роботи в Російській Федерації з 07.12.2012 по 11.03.2022 (а.с.41) і призначено з 30.03.2023пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.40).

Водночас, при обчисленні розміру пенсії позивача, орган пенсійного фонду не врахував заробітну плату, зазначену у довідках за №1251-1 від 28.12.2022, за №1251-2 від 28.12.2022, за №1251-3 від 28.12.2022, за №1251-4 від 28.12.2022, за №1251-5 від 28.12.2022, за №1251-6 від 28.12.2022, за №1251-7 від 28.12.2022, за №1251-8 від 28.12.2022.

Головне управління ПФУ в області у відзиві на позов стверджує, що довідки про заробітну плату, надані позивачем, не підтверджені первинними документами, в свою чергу, відповідачу не надані документи про сплату страхових внесків, відповідно останні не можуть бути взяті Управлінням до уваги при обчисленні розміру пенсії позивача, а тому в органу пенсійного забезпечення відсутні підстави враховувати заробітну плату зазначену у вказаних довідках.

Досліджуючи вказані аргументи відповідача, в тому числі форму і зміст спірних довідок, судом з`ясовано наступне.

Нефтеюґанським філіалом ООО "РН-Бурение" (м. Нефтеюганськ, Тюменська область, Ханти-Мансійський автономний округ-Юрга, Російська Федерація; ОГРН 681) видано позивачу наступні довідки:

- довідка за №1251-1 від 28.12.2022 про заробітну плату, що враховується при обчисленні пенсії за період з листопада по грудень 2015 року (а.с.10);

- довідка за №1251-2 від 28.12.2022 про заробітну плату, що враховується при обчисленні пенсії за період з лютого по грудень 2016 року (а.с.11);

- довідка за №1251-3 від 28.12.2022 про заробітну плату, що враховується при обчисленні пенсії за період з січня по лютий та з травня по грудень 2017 року (а.с.12);

- довідка за №1251-4 від 28.12.2022 про заробітну плату, що враховується при обчисленні пенсії за період з січня по липень та з вересня по грудень 2018 року (а.с.13);

- довідка за №1251-5 від 28.12.2022 про заробітну плату, що враховується при обчисленні пенсії за період з січня по лютий та з квітня по грудень 2019 року (а.с.14);

- довідка за №1251-6 від 28.12.2022 про заробітну плату, що враховується при обчисленні пенсії за період з січня по грудень 2020 року (а.с.15);

- довідка за №1251-7 від 28.12.2022 про заробітну плату, що враховується при обчисленні пенсії за період з січня по грудень 2021 року (а.с.16);

- довідка за №1251-8 від 28.12.2022 про заробітну плату, що враховується при обчисленні пенсії за період з січня по квітень 2022 року (а.с.17).

Суд вказує, що довідки ООО "РН-Бурение" (Нефтеюґанський філіал) за №1251-1 від 28.12.2022, за №1251-2 від 28.12.2022, за №1251-3 від 28.12.2022, за №1251-4 від 28.12.2022, за №1251-5 від 28.12.2022, за №1251-6 від 28.12.2022, за №1251-7 від 28.12.2022, за №1251-8 від 28.12.2022 містять інформацію про дату їх видачі, номери довідок, підписані відповідальними особами підприємства, на них міститься відтиски печатки відповідного суб`єкта господарювання.

Зі змісту вказаних довідок зрозуміло, що вони видані на підставі особового рахунку працівника.

Відповідач не заперечує подання 30.03.2023 позивачем разом із заявою про призначення пенсії копії коментованих вище восьми довідок, більше того, останні оформленні відзиву на позов подані Управлінням разом із матеріалами пенсійної справи, які знаходяться після заяви ОСОБА_1 від 30.03.2023 про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 (а.с.109-112).

В матеріалах адміністративної справи також наявні подані позивачем Форма СЗИ-ИЛС "Інформація про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи" від 25.02.2022 (а.с.18-20), копія якого наявна в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 (зворот а.с.51 - зворот а.с.52). Вказана Форма СЗИ-ИЛС, містить інформацію про суми нарахованої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески за період з 08.03.2015 по 31.12.2021 (І квартал, ІІ квартал, ІІІ квартал 2021 року).

Відтак, суд вважає, що довідки ООО "РН-Бурение" за №1251-1 від 28.12.2022, за №1251-2 від 28.12.2022, за №1251-3 від 28.12.2022, за №1251-4 від 28.12.2022, за №1251-5 від 28.12.2022, за №1251-6 від 28.12.2022, за №1251-7 від 28.12.2022, за №1251-8 від 28.12.2022 підтверджені первинними документами.

В розгляді даної адміністративної справи Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не довело про наявність допустимих і належних доказів, які спростовують відомості, вказані в довідках ООО "РН-Бурение"за №1251-1 від 28.12.2022, за №1251-2 від 28.12.2022, за №1251-3 від 28.12.2022, за №1251-4 від 28.12.2022, за №1251-5 від 28.12.2022, за №1251-6 від 28.12.2022, за №1251-7 від 28.12.2022, за №1251-8 від 28.12.2022.

Суд звернув увагу, що позивач не надав інформацію про сплату страхових внесків за IV квартал 2021 року та І квартал 2022 року, однак так як відповідачем у даній справі є саме суб`єкт владних повноважень, на якого покладається тягар доказування правомірності своїх дій/рішень, суд констатує не представлення останнім доказів на підтвердження відомостей стосовно вжиття заходів щодо проведення будь-яких звірок зі сторони органу пенсійного забезпечення про сплату страхових внесків за спірний період.

Разом з тим, в листі від 25.10.2023 за №10102-9545/Ж-02/8-0900/23 орган пенсійного забезпечення не мотивує відмову щодо врахування спірних довідок відсутність даних про сплату страхових внесків до пенсійного фонду за місцем нарахування та виплати заробітної плати на території Російської Федерації.

Враховуючи вищенаведене суд зазначає, що довідки ООО "РН-Бурение" за №1251-1 від 28.12.2022, за №1251-2 від 28.12.2022, за №1251-3 від 28.12.2022, за №1251-4 від 28.12.2022, за №1251-5 від 28.12.2022, за №1251-6 від 28.12.2022, за №1251-7 від 28.12.2022, за №1251-8 від 28.12.2022 не викликають обґрунтованого сумніву з приводу факту роботи ОСОБА_1 на зазначеному підприємстві та сум нарахованої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески.

Також, відповідач у відзиві на позов зазначає, що з 13.04.2014 на підставі рішення Ради національної безпеки України розпочалася антитерористична операція із залученням Збройних Сил України, у зв`язку з прямою військовою агресією з боку Російської Федерації, яка на даний момент (21.12.2023 дата відзиву на позов) переросла в широкомасштабну війну, ОСОБА_1 свідомо тривалий час, до 11.03.2023 працював в країні-агресорі відповідно відраховувались кошти в бюджет ворожої країни на підтримку її збройних сил, і за даних обставин позивач бажає отримати пенсію вже від України, що, на думку відповідача, є об`єктивно недопустимим. Управління звертає увагу, що така ж позиція висловлена в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2023 в справі №300/2740/22.

З приводу наведених доводів відповідача суд зазначає наступне.

Згідно частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно пунктів 1, 5, 10 частини 1 статті 7 Закону №1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами:

- законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

- рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом.

У досліджуваному випадку відповідачу слід зважати на те, що у період роби позивача в Російській Федерації, існував правовий механізм за допомогою якого, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди від 13.03.1992 враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Згідно зазначеної Угоди обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 за №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", прийнято рішення про вихід України з Угоди від 13.03.1992. Україна вийшла із зазначеної Угоди 19.06.2023.

Зі змісту правового регулювання, передбаченого частиною 1 статті 1 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" від 06.09.2012 за №5207-VI дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Відтак, відмова органу пенсійного забезпечення у врахуванні заробітку ОСОБА_1 з підстав його отримання до 11.03.2023 на території Російській Федерації, вважатиметься недотриманням гарантованих державою Україною прав на рівний доступ застрахованих осіб щодо отримання соціального захисту, визначеного національним законодавством і ратифікованими державою Україна міжнародними договорами, та дискримінацією по відношенню до позивача.

У зв`язку з вищенаведеним, на переконання суду, неврахування відповідачем спірних довідок про заробітну плату за періоди роботи у ООО "РН-Бурение", є порушенням конституційних прав позивача на отримання належного пенсійного забезпечення.

Такі дії є непропорційним втручанням держави в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у гарантовані конституційні права на пенсійне забезпечення громадянина України.

За таких обставин, суд дійшов висновку що дії Головного управління ПФУ в області, щодо відмови у здійсненні з 30.03.2023 перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 пенсії згідно довідок за №1251-1 від 28.12.2022, за №1251-2 від 28.12.2022, за №1251-3 від 28.12.2022, за №1251-4 від 28.12.2022, за №1251-5 від 28.12.2022, за №1251-6 від 28.12.2022, за №1251-7 від 28.12.2022, за №1251-8 від 28.12.2022 з урахуванням виплачених сум є неправомірними.

Підсумовуючи наведене вище суд вважає, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії підлягає задоволенню.

Розподіляючи між сторонами судові витрати суд відзначає, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання до суду адміністративного позову сплачено судовий збір в розмірі 1 073,60 гривень, підтвердженням чого є наявна в матеріалах квитанція №0.0..2 від 20.12.2023 (а.с.32).

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли з вини Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, яке прийняло рішення про відмову у здійсненні перерахунку пенсії, підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1073,63 гривень.

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 134, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні з 30.03.2023 перерахунку та виплати пенсії згідно довідок про заробіток, який враховується при обчисленні пенсії, за №1251-1 від 28.12.2022, за №1251-2 від 28.12.2022, за №1251-3 від 28.12.2022, за №1251-4 від 28.12.2022, за №1251-5 від 28.12.2022, за №1251-6 від 28.12.2022, за №1251-7 від 28.12.2022, за №1251-8 від 28.12.2022, з урахуванням виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 30.03.2023 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно довідок про заробіток, який враховується при обчисленні пенсії, за №1251-1 від 28.12.2022, за №1251-2 від 28.12.2022, за №1251-3 від 28.12.2022, за №1251-4 від 28.12.2022, за №1251-5 від 28.12.2022, за №1251-6 від 28.12.2022, за №1251-7 від 28.12.2022, за №1251-8 від 28.12.2022, з урахуванням виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір в розмірі 1 073 (тисячу сімдесят три) гривень 63 (шістдесят три) копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), АДРЕСА_1 ;

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, 15, м.Івано-Франківськ, 76018.

Суддя Чуприна О.В.