Справа № 140/35115/23
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/35115/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відділ Укртрансбезпеки, відповідач) про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ002726 від 02 жовтня 2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваною постановою на ФОП ОСОБА_1 , як перевізника накладено адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме за відсутність документів, перелік яких визначений ст. 39 ЗУ Про автомобільний транспорт, зокрема таблиці вартості проїзду, індивідуальної контрольної книжки водія або графіку змінності водіїв, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Позивач вважає, що оскаржувана постанова є необгрунтованою та підлягає скасуванню, виходячи з наступного. 04.08.2023 року в 11 год 10 хв. старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Носенком С.Б. на автостанції №1 по вул. Конякіна, 39 в м. Луцьку була проведена перевірка транспортного засобу Volkswagen LT 35 D, номерний знак НОМЕР_1 . За результатами перевірки складено акт від 04.08.2023 року №001771 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом. За результатами даної перевірки винесено постанову №ПШ002726 про застосування адміністративно-господарського штрафу, якою постановлено стягнути з перевізника ОСОБА_1 , штраф у сумі 17000 грн за порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме за відсутність документів, перелік яких визначений ст.39 ЗУ Про автомобільний транспорт: таблиці вартості проїзду, індивідуальної контрольної книжки водія або графіку змінності водіїв, відповідальність за яке передбачена абз. 3 частини першої статті 60 ЗУ Про автомобільний транспорт .

Зазначає, що транспортний засіб Volkswagen LT 35 D, номерний знак НОМЕР_1 , 04.08.2023 року не використовувався для перевезення пасажирів за маршрутом місто Луцьк-Жабче Волинської області. Близько 11.00 год, водій автобуса ОСОБА_2 заїхав на територію автостанції, щоб забрати в свого знайомого-колеги запчастини. Оскільки в цей день перевезення не здійснювались, то передній трафарет на автобусі був знятий, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери ОСОБА_3 , та назад встановлений водієм на зауваження інспектора на початку перевірки, сам транспортний засіб до платформи не під`їжав, а перебував на стоянці на території автостанції, в салоні пасажири не перебували.

Стверджує, що з цієї ж причини на перевезення пасажирів в цей день не оформлявся дорожній лист, що підтверджується відсутністю запису в відповідній графі акта від 04.08.2023 року №001771.

Вказує, що 04.08.2023 року послуги перевезення пасажирів за маршрутом Луцьк-Жабче тз Volkswagen LT 35 D, номерний знак НОМЕР_1 не надавались, відповідно його водій не зобов`язаний був мати при собі індивідуальну контрольну книжку водія або графік змінності водіїв, та таблицю вартості проїзду, оскільки ці документи згідно з ч.2 ст.39 ЗУ Про автомобільний транспорт п.п.6.3-6.4 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 та п.1.3. Порядку розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.05.2010 №278, входять до переліку документів, необхідних для виконання пасажирських перевезень, але не є обов`язковими документами, які повинен мати при собі водій тз для здійснення керування ним згідно з ст.16 ЗУ Про дорожній рух та п.2.1 правил дорожнього руху.

З наведених підстав позивач просить позов задовольнити.

У відзиві на позовну заяву від 25 грудня 2023 року представник відповідача заперечує проти позову та вказує, що проведено перевірку з додержанням вимог законодавства про автомобільний транспорт щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . Водій ОСОБА_2 надав для перевірки свідоцтво про реєстрацію ТЗ, посвідчення водія, паспорт маршруту, схему маршруту, розклад руху, протокол перевірки технічного стану ТЗ. Під час зазначеної перевірки було виявлено, що ТЗ Фольцваген, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевозились пасажири за відсутності на момент перевірки таблиці вартості проїзду, індивідуальної контрольної книжки водія або копії графіку змінності водіїв, що зафіксовано в акті №001771 від 04.08.2023.

Окрім того, із відеозапису перевірки слідує наступне: водій стверджує, що відправлення автобусу відбудеться 14.00 годині (1хв 15 сек відеозапису);перевізниця ФОП ОСОБА_1 не заперечує, що перевіреним автобусом буде виконуватись перевезення пасажирів та робить зауваження водію з приводу того, що він не взяв документи : «чого ти не взяв? Знає, що має мати при собі!»( 21 хв 40 сек відеозапису).

Зауважує, що жодних заперечень з приводу того, що даний автобус не буде виконувати перевезення не було висловлено а ні водієм, а ні самою перевізницею. Вважає що позивачка намагається ввести суд в оману.

Звертає увагу, що наявність чи відсутність пасажирів у салоні автобусу не має значення, адже ключовим є встановлення того, що даний ТЗ прибув на автостанцію з метою виконання перевезення пасажирів, а зазначене ні перевізником, ні водієм під час перевірки не заперечувалось.

У відповіді на відзив позивач додатково пояснює, що в акті від 4.08.2023 р. №001771 ОСОБА_3 вказав про виявлене ним порушення, а саме, що під час надання послуг з перевезення пасажирів за маршрутом Луцьк - Жабче перевізник не забезпечив водія ОСОБА_2 індивідуальною контрольною книжкою водія або графіку змінності водіїв, таблицею вартості проїзду. При цьому, сам акт не містить інформацію про пасажирів - кількість та ідентифікацію їх осіб, а також розмір отриманої позивачем плати.

Наголошує, що з відеозапису нагрудної камери ОСОБА_3 вбачається, що на момент проведення перевірки в салоні транспортного засобу Volkswagen LT 35 D, номерний знак НОМЕР_1 пасажирів не було, сам транспортний засіб до платформи посадки пасажирів не під?їжджав, перебував на стоянці на території автостанції, передній трафарет на автобусі був знятий і назад встановлений водієм на зауваження інспектора на початку перевірки ( з 0:11 запису камери).

У письмових поясненнях представник відповідача посилається на те, що і в акті перевірки, і в постанові викладено суть допущеного позивачем порушення та посилання на нормативний акт, який порушено, а розмір застосованого адміністративно-господарського штрафу від 04.08.2023 визначено у відповідності до ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт. З наведених підстав просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Дослідивши письмові пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, а також письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що на підставі направлення на рейдову перевірку №HP000067 та щотижневого графіка рейдових перевірок посадовою особою Укртрансбезпеки проведено перевірку з додержанням вимог законодавства про автомобільний транспорт на автостанції№1 по вул. Конякіна, 39 в м. Луцьку проведено рейдову перевірку дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, за результатами якої складено акт від 04.08.2023 року №001771.

Актом зафіксовано порушення вимог статті 34, 48 Закону України Про автомобільний транспорт, «Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів» затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010, «Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті» затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010, а саме:відсутність документів, перелік яких визначений ст.39 ЗУ Про автомобільний транспорт: таблиці вартості проїзду, індивідуальної контрольної книжки водія або графіку змінності водіїв.

ОСОБА_1 , як перевізник, в акті перевірки та в окремому поясненні вказала, що з порушенням не згідна, оскільки перевезення в той день не здійснювались.

Позивач зазначає, що транспортний засіб Volkswagen LT 35 D, номерний знак НОМЕР_1 , 04.08.2023 року не використовувався для перевезення пасажирів за маршрутом місто Луцьк-Жабче Волинської області. Близько 11 год, водій автобуса ОСОБА_2 заїхав на територію автостанції, щоб забрати в свого знайомого-колеги запчастини. Оскільки в цей день перевезення не здійснювались, то передній трафарет на автобусі був знятий, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери ОСОБА_3 , та назад встановлений водієм на зауваження інспектора на початку перевірки, сам тз до платформи не під`їжав, перебував на стоянці на території автостанції, в салоні пасажири не перебували.

Стверджує, що з цієї ж причини на перевезення пасажирів в цей день не оформлявся дорожній лист, що підтверджується відсутністю запису в відповідній графі акта від 04.08.2023 року №001771.

Вважаючи постанову про накладення адміністративно-господарського штрафу протиправною, позивач звернулася до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин сьомої, чотирнадцятої статті 6 Закону України від 05.04.2001 №2344-ІII "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон №2344-ІII) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті. Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з пунктом 1, абзацом першим пункту 8 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103 (далі - Положення), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Абзацом третім пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2015 року №592 "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, Управління Укртрансбезпеки у Волинській області.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03 березня 2020 року №196-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті" утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурних підрозділів апарату Служби, зокрема Поліське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки, реорганізувавши шляхом злиття Управління Укртрансбезпеки у Волинській області та Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області.

Згідно розпорядження КМ України від 02.12.2021 № 1579-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті" утворено відділи державного нагляду (контролю) у Волинській, Житомирських областях.

Отже, здійснення державного нагляду і контролю за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства є повноваженнями відповідача.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) визначає Порядок "Проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі", затвердженого постановою КМ України №1567 від 08.11.2006 (в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин) (далі -Порядок №1567).

Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи (пункт 3 Порядку №1567).

Згідно із пунктами 2, 4 Порядку №1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 11, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Відповідно до пунктів 12, 13 Порядку №1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Згідно з пунктом 14 Порядку №1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Як визначено пунктом 15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відносини між автомобільними перевізниками, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ).

Відповідно до частини 1 статті 34 даного Закону автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Статтею 39 Закону №2344-ІІІ визначено перелік документів, на підставі яких здійснюються перевезення пасажирів, (у тому числі регулярні), які є загальнообов`язковими для перевізників.

Абзацом 2 частини 2 статті 39 Закону №2344-ІІІ визначено, що при виконанні регулярних пасажирських перевезень автомобільний перевізник повинен мати - ліцензію, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

Зокрема абзацом 3 частини 2 статті 39 Закону №2344-ІІІ визначено, які документи повинен мати водій, що здійснює такий рейс, а саме посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схему маршруту, розклад руху, таблицю вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Як встановлено абзацами 2,3 частини 4 статті 39 Закону при виконанні нерегулярних пасажирських перевезень автомобільний перевізник повинен мати - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; Водій автобуса повинен мати - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Зокрема, абз. 3 частини 1 статті 60 даного Закону визначено, що за виконання перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону застосовується штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У Законі №2344-ІІІ (стаття 1) наведені терміни вживаються в такому значенні: автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; замовник транспортних послуг - юридична або фізична особа, яка замовляє транспортні послуги з перевезення пасажирів чи/та вантажів; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями;; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Фактичною підставою для притягнення ФОП ОСОБА_1 до відповідальності відповідно до статті 60 Закону №2344-ІІІ стало встановлення посадовими особами територіального органу Укртрансбезпеки факту відсутності документів, перелік яких визначений ст.39 ЗУ Про автомобільний транспорт, а саме: таблиці вартості проїзду, індивідуальної контрольної книжки водія або графіку змінності водіїв. Зокрема, такий висновок зроблено в акті перевірки від 04.08.2023 № 001771.

Проаналізувавши зібрані по справі докази суд вважає, що відповідачем належними та допустимими доказами було доведено факт вчинення позивачем даного порушення, виходячи з наступного.

Статтею 39 Закону №2344-ІІІ визначено перелік документів, на підставі яких здійснюються перевезення пасажирів, (у тому числі регулярні), які є загальнообов`язковими для перевізників.

Абзацом 2 частини 2 статті 39 Закону №2344-ІІІ визначено, що при виконанні регулярних пасажирських перевезень автомобільний перевізник повинен мати - ліцензію, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

Зокрема абзацом 3 частини 2 статті 39 Закону №2344-ІІІ визначено, які документи повинен мати водій, що здійснює такий рейс, а саме посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схему маршруту, розклад руху, таблицю вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Як встановлено з акту перевірки від 04.08.2023 № 001771, що під час здійснення перевезення пасажирів у водія вказані документи були відсутні. Тобто, посадовими особами Укртрансбезпеки констатовано відсутність документів, визначених ст.39 Закону №2344-ІІІ.

Санкція визначена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ передбачає відповідальність за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Нормами даної статті чітко визначено, що перевізники несуть відповідальність за відсутність документів, визначених, зокрема ст. 39 Закону, саме на момент перевірки, а не по факту.

Відсутність визначених законом документів під час здійснення перевезення пасажирів вже є підставою для застосування адміністративно-господарського штрафу до перевізника.

Відтак зважаючи на зафіксовані в акті перевірки порушення, а саме відсутність у водія під час здійснення регулярного перевезення таблиці вартості проїзду, індивідуальної контрольної книжки водія або графіку змінності водіїв, за наслідками розгляду справи відповідачем винесено оскаржувану постанову № ПШ002726 від 02.10.2023.

На думку суду, вказана постанова винесена відповідачем в межах наданих йому повноважень із дотриманням процедури її розгляду та прийняття та у відповідності до норм Закону України "Про автомобільний транспорт", Порядку №1567 та є правомірною.

Адміністративно-господарський штраф, накладений на позивача постановою № ПШ002726 від 02.10.2023 у сумі 17000 грн відповідає встановленому абзацом третім частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ розміру.

Суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що 04.08.2023 не здійснювалися перевезення, на підтвердження яких під час перевірки водій стверджує, що відправлення автобусу відбудеться 14.00 годині (1хв 15 сек запису);перевізниця ФОП ОСОБА_1 не заперечує, що перевіреним автобусом буде виконуватись перевезення пасажирів та робить зауваження водію з приводу того, що він не взяв документи ( підтверджується відеозаписом з нагрудної камери інспектора - 21 хв 40 сек запису).

Як вже суд зазначав вище, ч. 2 ст. 39 Закону та іншими нормативними актами визначено обов`язковий перелік документів, які повинен мати перевізник під час здійснення перевезення пасажирів.

Постановою КМ України від 18.02.1997 №176 затверджено "Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту" (далі -Правила №176).

Абзацом 1 пункту 1 даних Правил визначено, що вони визначають порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.

За таких обставин, та виходячи із положень п.53 Правил №176, суд констатує, що є правильним висновок контролюючого органу про здійснення позивачем 04.08.2023 пасажирських перевезень за відсутності, визначених ст.39 Закону документів, що зафіксовано актом перевірки та підтверджено належними та допустимими доказами.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов висновку про дотримання відповідачем вимог законодавства щодо призначення, проведення рейдової перевірки 04.08.2023 та правомірності винесення постанови № ПШ002726 від 02.10.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу за допущені порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, а тому підстави для її скасування відсутні.

Зважаючи на вищевказане, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивачу відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 241-243, 245, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович