Справа № 560/14070/23
Суддя: Польовий О.Л.
Дата ухвалення: 2024-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 березня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Польового О.Л. розглянувши заяву щодо здійснення судового контролю по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подав до суду заяву про встановлення судового контролю шляхом зобов`язання Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області подати звіт про виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.09.2023.

Вирішуючи вказану заяву, суд враховує таке.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно з частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Так, відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За змістом частини другої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що Кодексом адміністративного судочинства України регламентоване право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Так, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Аналогічний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові 14.05.2020 у справі № 800/320/17.

Крім того, Конституційний Суд України у Рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

У справі Soering vs UK (judgement of 7 July 1989) Європейський суд визначив, що Конвенція як правовий акт, що забезпечує захист прав людини, передбачає, що її гарантії мають бути реальними та ефективними. Крім того, будь-яке тлумачення прав та свобод, що гарантуються, має відповідати загальним рисам Конвенції, мета якої забезпечення і розвиток ідеалів та цінностей демократичного суспільства. Таким чином, на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції.

Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002, "Ромашов проти України" від 27.07.2004, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Разом з тим, рішенням від 25.09.2023 Хмельницький окружний адміністративний суд, зокрема, зобов`язав Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Так, під час розгляду справи №560/14070/23 суд дійшов висновків, що позивач вчинив необхідні дії для припинення громадянства російської федерації (звернення до відповідних органів рф та отримання відмови, не отримання відповіді), однак такі дії не призводять до певних правових результатів з незалежних від позивача причин.

Тому в такому випадку законодавство передбачає можливість подання декларації про вихід з громадянства російської федерації.

Таким чином, подання декларації про відмову від іноземного громадянства, у зв`язку з неможливістю отримати документ про припинення громадянства з незалежних від позивача причин є обґрунтованою, а відмова Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області у прийнятті такої декларації визнана судом неправомірною.

На виконання вказаного рішення позивач 01.02.2024 подав до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації.

Листом від 19.02.2024 №Г-10/6/6801-24/6801.20/13-24 Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області повернув позивачу декларацію про відмову від іноземного громадянства без розгляду, оскільки процедура припинення громадянства російської федерації не здійснюється, однак документ, що підтверджує вказаний факт відсутній. Крім цього, відповідач повідомив, що Державною міграційною службою України розроблений проєкт Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо правового захисту іноземців та осіб без громадянства, які беруть участь у захисті територіальної цілісності та недоторканості України", який врегульовано питання пролонгації виконання зобов`язання припинити іноземне громадянство громадянами російської федерації.

Суд зазначає, що суб`єкт владних повноважень, якому належить виконати рішення суду, що набрало законної сили, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання у чіткій відповідності до висновків суду, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідач в свою чергу, не врахував висновки суду щодо наявності у позивача права на подання декларації про вихід з громадянства російської федерації замість документа про припинення іноземного громадянства.

При цьому, відповідач обмежився повторною відмовою позивачу у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства, що суперечить висновкам суду.

Повторна відмова відповідача від прийняття у позивача декларації про відмову від іноземного громадянства не є належним виконанням рішення від 25.09.2023.

Оскільки відповідач не врахував висновку суду під час його виконання, тому необхідно задоволити заяву про встановлення судового контролю про зобов`язання відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення від 25.09.2023 у справі №560/14070/23.

Поряд з цим, суд попереджає відповідача про те, що відповідно до частини другої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суд, серед іншого, може накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 248, 254, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про здійснення судового контролю задоволити.

Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області подати до Хмельницького окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення від 25.09.2023 по справі №560/14070/23 протягом 30 днів з моменту отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя О.Л. Польовий