Справа № 400/14930/23
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2024 р. № 400/14930/23
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенко В. В. розглянув у порядку спрощеного провадження, без виклику сторін, з дотриманням вимог передбачених ст.263 КАС України адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, просп. Соборний, 158Б,м. Запоріжжя,69005,
провизнання протиправними та скасування рішень від 18.07.2023 № 58, від 13.10.2023 № 58; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: 1) визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Сумській області від 18.07.2023 №958 та рішення Головного управління ПФУ в Запорізькій області від 13.10.2023 №58 про відмову у призначенні пенсії за віком; 2) зобов`язати Головне управління ПФУ в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.12.1990 по 01.03.1991 року, з 13.08.1996 по 30.12.2000 року, з 10.01.2001 по 31.12.2003 року, з 10.01.2001 по 02.06.2006 року, з 01.07.2006 по 30.12.2014 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 15.08.1980; 3) зобов`язати Головне управління ПФУ в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 23.07.2023 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що їй було протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу, визначеного ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відсутність необхідного страхового стажу виникла у зв`язку з не зарахуванням періодів роботи з 01.12.1990 по 01.03.1991, з 13.08.1996 по 30.12.2000 року, з 10.01.2001 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 02.06.2006та з 01.07.2006 по 30.12.2014. Відповідачем не враховано, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. На переконання позивачки, необґрунтоване неврахування зазначених періодів її роботи до страхового стажу суперечить нормам пенсійного законодавства та порушує його право на належний соціальний захист.

Відповідачі, повідомлені про розгляд справи шляхом надсилання до Електронного кабінету ухвали про відкриття провадження, своїм правом не скористалися, відзивів на позов не надали, свою позицію стосовно позовних вимог не висловили.

Суд розглянув справу 12.03.2024 в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, на підставі наявних матеріалів справи, відповідно до вимог ст.263 КАС України.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11.07.2023 року звернулась до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління ПФУ в Сумській області від 18.07.2023 №58 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Як вбачається з рішення, до страхового стажу не зараховані періоди роботи позивачки за записами у трудовій книжки НОМЕР_1 з 24.09.1982 по 31.05.1984, оскільки неможливо ідентифікувати дату в наказі про звільнення, з 17.11.1986 по 11.01.1987, оскільки наявне виправлення у даті звільнення з роботи, з 01.12.1990 по 01.03.1991, оскільки відсутня печатка підприємства у записі про звільнення, з 02.03.1992 по 12.08.1996, оскільки неможливо прочитати печатку у записі про звільнення з роботи, з 13.08.1996 по 30.12.2000, оскільки неможливо прочитати печатку у записі про звільнення, з 10.01.2001 по 31.12.2003, оскільки наявне виправлення у даті звільнення з роботи.

06.10.2023 позивачка повторно звернулась до ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком. До заяви позивачкою були також надані накази про прийняття та звільнення з роботи, довідку про перейменування підприємств.

Рішенням Головного управління ПФУ в Запорізькій області від 13.10.2023 №58 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Як вбачається з рішення, до страхового стажу не зараховані періоди роботи позивачки за записами у трудовій книжки НОМЕР_1 з 01.12.1990 по 01.03.1991, оскільки відсутня печатка підприємства у записі про звільнення, з з 13.08.1996 по 30.12.2000, оскільки неможливо прочитати печатку у записі про звільнення, з 10.01.2001 по 31.12.2003, оскільки наявне виправлення у даті звільнення з роботи.

Також, позивачка звернулась до Головного управління ПФУ в Миколаївській області з запитом про надання інформації щодо зарахування чи не зарахування періодів роботи у ТОВ "Ол-Трейд" та у ТОВ "Золота підкова-люкс".

Листом від 23.11.2023 Головне управління ПФУ в Миколаївській області повідомило позивачку про те, що періоди роботи у ТОВ "Ол-Трейд" з 01.01.2004 по 02.06.2006 та у ТОВ "Золота підкова-люкс" з 01.07.2006 по 30.12.2014 неможливо зарахувати до страхового стажу, оскільки в індивідуальних відомостях про застроховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_1 відсутня інформація про зазначених страхувальників.

Не погоджуючись з цим, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначені Законом України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (надалі - Закон № 1788) та Законом України від 09.07.2003 року № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058).

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що саме трудова книжка працівника є основним документом, що підтверджує його стаж роботи.

На момент заведення трудової книжки позивача НОМЕР_1 та внесення відповідних записів була чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях затверджена постановою Госкомтруда СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі Інструкція № 162).

В подальшому, була затверджена Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.

Підпунктом 1.1. Інструкції № 162 було встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців.

Відповідно до Інструкції № 162 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше

тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Подібні правові приписи містить і діюча Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58, пунктом 4.1 якої передбачено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Як вбачається з рішень від 18.07.2023 та 13.10.2023 підставою не зарахування позивачу періодів роботи з 01.12.1990 по 01.03.1991, з 13.08.1996 по 30.12.2000, з 10.01.2001 по 31.12.2003, є те, що в трудовій книжці НОМЕР_1 від 15.08.1980 відсутня печатка підприємства у записі про звільнення або неможливо прочитати печатку у записі про звільнення або наявні виправлення щодо зазначених періодів.

Відповідно до Інструкції №162 (аналогічні приписи містить й Інструкція №58) у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу. Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом

м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

З досліджених матеріалів справи, зокрема копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , судом встановлено, що у ній містяться запис №24 про прийом на роботу позивачки до кооперативу "Союз" згідно наказу №16 від 01.12.1990, запис № 25 про звільнення позивачки згідно наказу №4 від 01.03.1991; запис № 31 про прийом на роботу позивачки в МПП "Демтон" на посаду директора згідно наказу №16 від 12.08.1996; запис №32 про звільнення позивачки згідно наказу №44 від 30.12.2000 ; запис №33 про прийняття позивачки на роботу в ТОВ "Ол-Трейд" згідно наказу №1 від 20.01.2001; запис № 34 про звільнення позивачки з 02.06.2006 згідно наказу №2 від 10.062006 (містить виправлення); запис №36 про прийняття з 01.07.2006 на роботу в ТОВ "Золота підкова -люкс" згідно наказу №2(дата не розбірливо); запис №37 про звільнення позивачки згідно наказу №26 від 30.12.2014.

Також, позивачкою долучено до матеріалів справи копію наказу №16 від 12.08.1996 року про призначення її на посаду директора ПП "Демтон" , копію наказу №44 від 30.12.200 про звільнення ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище позивачки) з 30.12.2000 р. з ПП "Демтон", копію наказу №1 від 10.01.2001 про призначення позивачки директором в ТОВ "Ол-Трейд" , копію наказу №2 від 10.06.2006 про звільнення позивачки з ТОВ "Ол- Трейд".

Неповне заповнення трудової книжки або нечіткість печатки не спростовує факту трудової діяльності позивачки у наведений вище період, а лише є неповним заповненням трудової книжки підприємством.

З цього, суд вважає, що на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань про зарахування стажу) за формальні недоліки оформлення записів трудової книжки, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства.

Верховний Суд у іншій постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Європейський суд з прав людини у справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04, рішення від 20.10.2011 року) підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

За таких обставин, відповідач протиправно не врахував до страхового стажу період роботи позивачки з 01.12.1990 по 01.03.1991, з 13.08.1996 по 30.12.2000, з 10.01.2001 по 31.12.2003.

В цій частині позов підлягає задоволенню.

Щодо періодів роботи позивачки у ТОВ "Ол-Трейд" з 01.01.2004 по 02.06.2006 та у ТОВ "Золота підкова-люкс" з 01.07.2006 по 30.12.2014, то суд виходить з наступного.

Не зарахування до страхового стажу цього періоду обумовлено тим, що оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_1 відсутня інформація про зазначених страхувальників.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-ІV, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 1 та частини 3 статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону №1058-ІV, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у частині 1 статті 20 Закону №1058-ІV, якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до ч. 12 ст. 20 цього Закону страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Таким чином, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Як вже було досліджено вище, позивачка в період часу з 10.01.2001 по 02.06.2006 працювала у ТОВ "Ол-Трейд" та з 01.07.2006 по 30.12.2014 у ТОВ "Золота підкова-люкс", що підтверджується копією трудової книжки та копіями відповідних наказів.

Разом з цим, окрім записів у трудовій книжці та копіями наказів, які були підписані самою позивачкою, позивачем не надано доказів дійсного перебування у трудових відносинах з зазначеними підприємствами. Сама по собі запис у трудовій книжки, за відсутності підтвердження отримання від трудової діяльності доходу (заробітної плати) не передбачає можливості зарахування до страхового стажу цього періоду.

Щодо твердження позивача про те, що невиконання підприємством -страхувальником обов`язку по сплаті страхових внесків не може позбавити позивачку соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаних підприємствах, суд зазначає, що зарахування до страхового стажу періоду роботи за відсутності сплати страхових внесків роботодавцем можливо лише за наявності даних про нараховані, але не сплачені суми заробітної плати або про сплачені суми заробітної плати без сплати підприємством страхових внесків.

В даному випадку позивачем не надано, а в матеріалів справи не вбачається, що ТОВ "Ол-Трейд" та ТОВ "Золота підкова-люкс" нараховувало та виплачувало заробітну плату позивачці з 10.01.2001 по 02.06.2006 та з 01.07.2006 по 30.12.2014, без належної сплати страхових внесків, або ТОВ "Ол-Трейд" та ТОВ "Золота підкова-люкс" має заборгованість з виплати позивачці заробітної плати за цей період.

Отже, за відсутності даних про нарахування/отримання позивачкою заробітної плати з період з 10.01.2001 по 02.06.2006 та з 01.07.2006 по 30.12.2014, суд приходить до висновку про неможливість зарахування цього періоду до страхового стражу.

В цій частині позов задоволенню не підлягає.

Позов задовольнити частково.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги , суд використовуючи повноваження передбачені ч.2 ст.9 КАС України, самостійно визначає формулювання резолютивної частини судового рішення, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.

В даному випадку, ефективним способом захисту прав позивача має бути визнання протиправним та скасування рішення від 18.07.2023 №, від 13.10.2023 №58 в частині не зарахування періодів роботи з 01.12.1990 по 01.03.1991, з 13.08.1996 по 30.12.2000 до страхового стажу ОСОБА_1 ; зобов`язання Головне управління ПФУ в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.12.1990 по 01.03.1991, з 13.08.1996 по 30.12.2000 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком.

Сума сплаченого позивачкою судового збору в розмірі 536,80 підлягає відшкодуванню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів : Головного управління ПФУ в Сумській області, Головного управління ПФУ в Запорізькій області, пропорційно частині задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_2 ) до Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп. Соборний, 158Б,м. Запоріжжя,692) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Сумській області від 18.07.2023 №58 в частині не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 24.09.1982 по 31.05.1984, з 17.11.1986 по 11.01.1987, з 01.12.1990 по 01.03.1992, з 02.03.1992 по 12.08.1996, з 13.08.1996 по 30.12.2000 року.

3. Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Запорізькій області від 13.10.2023 №58 в частині не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 01.12.1990 по 01.03.1992, з 13.08.1996 по 30.12.2000 року.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до страхового стажу періоди роботи з 01.12.1990 по 01.03.1992, з 13.08.1996 по 30.12.2000 року.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком.

6. В задоволенні позову ОСОБА_1 в частині зарахування до страхового стажу періодів роботи з 10.01.2001 по 02.06.2006, з 01.07.2006 по 30.12.2014 року, та в частині щодо зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком з 23.07.2023 року відмовити.

7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп. Соборний, 158Б,м. Запоріжжя,692) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 268,40 (двісті шістдесят вісім грн сорок коп) гривень.

8. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, Суми, 40009, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 268,40 (двісті шістдесят вісім грн сорок коп) гривень.

9. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 12.03.2024