Справа № 140/42/24
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/42/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» (далі ТзОВ «Даліс Аутомотів Груп») звернулося з позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.03.2018 між позивачем ТзОВ «Даліс Аутомотів Груп» (покупець) та компанією OTV International GmbH & Co. KG (продавець) укладено контракт №15-03/2018, відповідно до пункту 1.1 якого продавець продає, а покупець купує на умовах FCA склад продавця в Німеччині автомобільні оливи, спеціальні рослини, оригінальні запчастини, аксесуари та інші деталі для автомобілів різних марок.

На виконання умов контракту, продавець OTV International GmbH & Co. KG поставило ТзОВ «Даліс Аутомотів Груп» партію товару згідно з інвойсом від 27.06.2023 № 23701557 на загальну суму 104441,83 євро, а перевізник ТзОВ «Волинь-Транс» на виконання умов заявки на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 27.06.2023 здійснив перевезення придбаного позивачем товару згідно з міжнародною автотранспортною накладною від 28.06.2023 № 530775.

Позивач через уповноваженого декларанта подав на митний пост Волинської митниці митну декларацію (далі МД) від 03.07.2023 № 23UA19U2. Митна вартість товару була визначена за основним методом - за ціною договору (контракту), у розмірі 4199824,80 грн, до її складових включено вартість транспортування товару в сумі 53985,47,00 грн.

На підтвердження заявленої митної вартості разом з МД подано такі документи: інвойс № 23701557 від 27.06.2023; зовнішньоекономічний договір - контракт № 15-03/2018 від 15.03.2018; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №А686866 від 28.06.2023; автотранспортна накладна (CMR) № А№530775 від 28.06.2023; заявка №б/н від 27.06.2023 на перевезення вантажу автомобільним транспортом; рахунок-фактура № 481 від 03.07.2023 про вартість транспортних послуг; лист OTV International GmbH & Co. KG про виробників товарів та торгівельні марки від 02.02.2021; договір доручення на декларування та митне оформлення товарів №557 від 25.04.2018.

Проте, митний орган 04.07.2023 прийняв рішення №UA205050/2023/000288/1 про коригування митної вартості товару, а також відмовив у митному оформленні товару згідно із карткою відмови №23UA819U2 у зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів.

Позивач не погоджується із вказаним рішенням про коригування митної вартості товарів від 04.07.2023 №UA205050/2023/000288/1 з тих підстав, що позивач надав всі документи, необхідні та наявні для підтвердження заявленої ним митної вартості та її складових. Будь-яких вмотивованих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору (вартість операції) митним органом в оскаржуваному рішенні не наведено.

Позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 04.07.2023 № UA205050/2023/000288/1.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 64).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а. с. 67-74) представник відповідача Віслогузова М.Д. позов не визнала та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваного рішення.

Вказує, що під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, встановлено, що митна вартість товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що подані документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та вони містять розбіжності, які є визначальними для сумніву митниці в достовірності заявлених відомостей про митну вартість, та, як наслідок, реалізації права митного органу вимагати додаткові документи, які б спростували ці розбіжності.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 53 Митного кодексу України (далі МК України) декларанту надіслано повідомлення про надання документів на підтвердження митної вартості, проте, декларант не надав інших документів для підтвердження митної вартості, у зв`язку із чим, за результатом проведеної письмової консультації щодо вибору методу визначення митної вартості товару, Волинською митницею з дотриманням вимог чинного законодавства прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. Рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні товари за ЄАІС, а саме за МД №UA100330/2023/138397 від 20.04.2023, де митна вартість товару становить 4,1052 євро за кг.

В поданій до суду відповіді на відзив (а. с. 110-120) позивач з доводами відзиву не погодився та просить позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Ухвалою суду від 12.03.2024 відмовлено в задоволенні клопотання Волинської митниці про розгляд справи в судовому засіданні (а. с. 124).

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ТзОВ «Даліс Аутомотів Груп» через уповноваженого декларанта ПП «Сіа-Брок» на митний пост Волинської митниці подано МД №23UA19U2 від 03.07.2023, за якою задекларовано ввезення, зокрема, такого товару: «масло моторне для автомобільних двигунів внутрішнього згорання з вмістом більш 70 мас% нафти та нафтопродуктів (вуглеводів), отриманих з бітумозних мінералів в якості основного компоненту, без вмісту дисульфіду молібдена: - Олива моторна Semi Synthetic SAE 10W40 (60 Liter), арт. GM-90513468 20 шт., Торгівельна марка GM, Виробник: Wolf Oil Corporation, EU», ціна товару згідно графи 42 МД №23UA19U2 від 03.07.2023 2844,00 євро (а. с. 83).

На підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного основного методу її обчислення декларантом до вказаної МД були подані такі документи: інвойс № 23701557 від 27.06.2023 (а. с. 37); зовнішньоекономічний договір (контракт) № 15-03/2018 від 15.03.2018 (а. с. 31-32); сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №А686866 від 28.06.2023 (а. с. 38); автотранспортна накладна (CMR) А № 530775 від 28.06.2023 (а. с. 39); заявка №б/н від 27.06.2023 на перевезення вантажу автомобільним транспортом (а. с. 40); рахунок-фактура № 481 від 03.07.2023 про вартість транспортних послуг (а. с. 41); лист OTV International GmbH & Co. KG про виробників товарів та торгівельні марки від 02.02.2021 (а. с. 43); договір доручення на декларування та митне оформлення товарів № 557 від 25.04.2018 (а. с. 52-53).

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів вбачається, що митна вартість товару за МД №23UA19U2 від 03.07.2023 не була визнана митним органом у зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності:

- декларантом не надано жодних відомостей щодо страхування оцінюваних товарів, хоча витрати на страхування є невід`ємною складовою митної вартості згідно умов поставки FCA;

- пунктом 6.1 Контракту від 15.03.2018 № 15-03/2018 та умовами інвойсу від 27.06.2023 №23701557 передбачена передоплата за товар, банківських платіжних документів декларантом не надано;

- згідно заявки на перевезення від 27.06.2023 року б/н та рахунку за транспортні послуги від 03.07.2023 № 481 перевезення здійснюється до м. Луцьк, тоді як в графі З CMR місцем розвантаження вказано м. Радивилів (а. с. 26).

В зв`язку із наявністю розбіжностей та відповідно до частин другої, третьої статті 53 МК України декларанту була надіслана вимога про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості, зокрема: 1) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних товарів; 2) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезених товарів; 3) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 4) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з контрактом про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 5) виписку з бухгалтерської документації; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товарів (а. с. 54).

На вимогу митного органу декларантом додатково надано: довідку про транспортні витрати від 03.07.2023 № 80 (а. с. 42), копію митної декларації країни відправлення від 28.06.2023 №MRN23DE81E9 (а. с. 44-45), видаткові накладні (а. с. 47-49), прайс-лист від продавця товарів від 22.06.2023 б/н, додаткову угоду № 4 до контракту (а. с. 36), лист від отримувача товарів від 04.07.2023 № 475 (а. с. 50).

У заяві від 04.07.2023 № 1/2 декларант повідомив про надання вичерпного переліку документів, які підтверджують митну вартість (а. с. 51).

З позиції митного органу в додатково наданих документах також були встановлені розбіжності: дата оплати, вказана в інвойсі 27.06.2023, однак банківських платіжних документів декларантом не надано; декларантом надано прайс-лист від продавця, а не від виробника товарів (а. с. 26 зворот).

Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 04.07.2023 № UA205050/2023/000288/1 (а. с. 26).

З графи 33 вказаного рішення вбачається, що документи, подані до митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. Декларанту надіслано вимогу відповідно до частини другої, третьої статті 53 МК України про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості та у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, заявлену митну вартість не визнано. Проведено консультації з декларантом згідно із статтею 57 МК України. Митну вартість визначено за резервним методом (стаття 64 МК України). Рівень митної вартості товару визначено згідно рівня на подібні товари за ЄАІС, а саме за МД №UA100330/2023/138397 від 20.04.2023, де митна вартість товару становить 4,1052 євро за кг.

Крім того, Волинська митниця видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205050/2023/032855, відповідно до якої відмовлено у митному оформленні товарів у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у статті 53 МК України (а. с. 27).

В подальшому, спірний товар було випущено у вільний обіг за МД №23UA66U5 від 05.07.2023 (а. с. 59-61).

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами першою - третьою статті 52 цього ж Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Як передбачено частинами другою - третьою статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частинами першою - третьою статті 54 вказаного Кодексу визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митного органі. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Згідно з частинами першою, другою статті 57 вказаного Кодексу передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

За приписами частин першої, другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

На думку суду, виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів, відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості товарів, з огляду на таке.

Судом встановлено, що як до митного оформлення, так і до суду позивач надав передбачені статтею 53 МК України документи, які підтверджують задекларовану митну вартість товару, зокрема: інвойс № 23701557 від 27.06.2023 (а. с. 37); зовнішньоекономічний договір (контракт) № 15-03/2018 від 15.03.2018 (а. с. 31-32); сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №А686866 від 28.06.2023 (а. с. 38); автотранспортна накладна (CMR) А № 530775 від 28.06.2023 (а. с. 39); заявка №б/н від 27.06.2023 на перевезення вантажу автомобільним транспортом (а. с. 40); рахунок-фактура № 481 від 03.07.2023 про вартість транспортних послуг (а. с. 41); лист OTV International GmbH & Co. KG про виробників товарів та торгівельні марки від 02.02.2021 (а. с. 43); договір доручення на декларування та митне оформлення товарів № 557 від 25.04.2018 (а. с. 52-53). Крім того, додатково надано довідку про транспортні витрати від 03.07.2023 № 80 (а. с. 42), копію митної декларації країн відправлення від 28.06.2023 №MRN23DE81E9 (а. с. 44-45), видаткові накладні (а. с. 47-49), прайс-лист від продавця товарів від 22.06.2023 б/н, додаткову угоду №4 до контракту (а. с. 36), лист від отримувача товарів від 04.07.2023 №475 (а. с. 50).

Суд вважає, що відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом за першим методом митну вартість спірних товарів, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні ознаки підробки або розбіжності щодо вартості товару, та документи містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

Суд також звертає увагу, що в порядку частини третьої статті 53, пункту 2 частини п`ятої статті 54 МК України відповідач має право запитувати від декларанта лише ті документи, які необхідні для підтвердження заявленої митної вартості.

Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК України, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив в ряді постанов, зокрема від 27.03.2020 (справа № 540/2605/18), від 06.05.2020 (справа № 140/1713/19), від 21.10.2021 (справа № 420/4820/19).

В оскаржуваному рішенні відсутнє належне обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності у поданих декларантом документах впливають на митну вартість товарів, та суд вважає, що розбіжності, про які зазначено у цих рішеннях про коригування митної вартості товару, не можуть впливати на митну вартість товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.

Як уже було зазначено судом, декларантом до митної декларації наданий рахунок-фактура (інвойс), який є доказом здійснення операцій купівлі-продажу товарів, належить до групи документів, що є підставою для розрахунку податків за законодавством країни експорту.

Стосовно твердження відповідача про те, що декларантом не надано жодних відомостей щодо страхування оцінюваних товарів, хоча витрати на страхування є невід`ємною складовою митної вартості згідно умов поставки FCA, суд зазначає про таке.

За правилами Інкотермс-2010 поставка на умовах FCA або Франко-перевізник (... назва місця) означає, що продавцем буде передано товар, що пройшов митне очищення для експорту, вказаному покупцем перевізнику в зазначеному місці. Відповідальність знімається з вантажовідправника у той момент, коли він передає товар перевізнику, найнятому покупцем. Подальші ризики за транспортування вантажу покупець несе самостійно. Поставка товару здійснювалася на умовах FCA-Weener, Germany, як це визначено інвойсом від 27.06.2023 №27062023 (а. с. 37). За обставин цієї справи, декларант поніс витрати з перевезення товару від місця передачі товару перевізнику з м. Венер (Німеччина) до кордону України, що відповідає умовам поставки FCA (що і було зазначено у графі 20 митної декларації від 03.07.2023 № 23UA19U2).

Крім того, правила Інкотермс-2010 при поставці на умовах FCA або Франко-перевізник (...назва місця) не передбачають обов`язку продавця або покупця укладати договір страхування вантажу, з огляду на що є безпідставними твердження відповідача про відсутність документів, що підтверджують основне страхування.

Суд, відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, враховує також висновки щодо застосування норма права, викладені у постанові Верховного Суду від 07.07.2023 у справі № 803/718/17, які полягають у такому, що якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Таким чином, довідка про транспортні витрати від 03.07.2023 № 80 та рахунок-фактура від 03.07.2023 № 481 (а. с. 41-42) підтверджують витрати по перевезенню вантажу територією Німеччини за маршрутом Венер - м/п Ягодин, які склали 53985,47 грн, та перевезення по території України за маршрутом Ягодин-Луцьк в сумі 13496,37 грн.

Крім того, суд бере уваги лист позивача від 04.07.2023 за вих. № 475 (а. с. 50), який подавався митному органу, в якому зазначено, що страхування товару не здійснювалось.

Також однією з підстав для здійснення коригування митної вартості товарів стало те, що пунктом 6.1 Контракту від 15.03.2018 № 15-03/2018 та умовами інвойсу від 27.06.2023 № 23701557 передбачена передоплата за товари, банківських платіжних документів декларантом не надано.

Так, дійсно, пунктом 6.1. Контракту від 15.03.2018 № 15-03/2018 передбачено, що оплата проводиться в євро в вигляді 30% передоплати після виставлення попереднього інвойсу, решта 70% в термін не більше 5 банківських днів з дати інвойсу, або в вигляді 100% передоплати протягом 5 банківських днів з дати остаточного інвойсу, отриманого факсом чи електронною поштою, за кожну партію товару окремо шляхом банківського переказу на рахунок продавця (якщо інші умови не передбачено конкретним замовленням, підтвердженні продавцем) за реквізитами (а. с. 31 зворот).

Проте, на вимогу митного органу, позивач надавав додаткову угоду від 28.05.2020 № 4 до контракту від 15.03.2018 № 15-03/2018, в якій пункт 6.1. викладено в такій редакції: оплата проводиться в євро протягом 21 дня з моменту виставлення інвойсу на кожну відвантажену партію товару окремо, шляхом банківського переказу (а. с. 36), про що також зазначено в інвойсі № 23701557 від 27.06.2023 (а. с. 37).

Відтак, доводи митного органу про необхідність подання документів про оплату за поставлений товар є безпідставними, оскільки на момент митного оформлення товару строк оплати за товар не настав, за умовами контракту відлік часу по оплаті здійснюється з дати виставлення інвойсу 27.06.2023.

Посилання відповідача на те, що згідно заявки на перевезення від 27.06.2023 року б/н та рахунку за транспортні послуги від 03.07.2023 № 481 перевезення здійснюється до м. Луцьк, тоді як в графі З CMR місцем розвантаження вказано м. Радивилів, то суд їх до уваги не приймає та зазначає, що такі недоліки CMR не спростовують задекларованої митної вартості товару, з врахуванням поданих позивачем документів. Відповідачем не обґрунтовано, яким чином вказані недоліки впливають на визначення митної вартості товару, враховуючи те, що позивач надав митному органу всі наявні у нього та достатні документи, необхідні для її визначення. СМR може бути джерелом відомостей про країну походження товару (частина дев`ята статті 43 МК України), про кількість вантажних місць, їх маркування, номери, зовнішній стан товарів та їх пакування (частина друга статті 191 МК України), про автотранспортний засіб комерційного призначення, що перевозить товари (частина друга статті 221 МК України). Проте, приписами МК України не передбачено, що СМR є джерелом відомостей про митну вартість товарів.

Окремі недоліки у заповненні товарно-транспортної накладної не можуть бути підставою для відмови в митному оформленні товару за ціною контракту, якщо така підтверджена сукупністю інших доказів. Відповідач не навів жодних доказів того, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливості здійснити митне оформлення імпортованого товару за ціною договору.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що митний орган не виконав обов`язку щодо зазначення конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а вказані відповідачем сумніви не можна визнати обґрунтованими, позаяк суду не надані докази того, що подані декларантом документи містять розбіжності, у них наявні ознаки підробки або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари. Відтак, суд погоджується із доводами позивача про те, що декларантом було подано усі документи, що підтверджують правомірність декларування товару за основним (першим) методом, та які чітко ідентифікують придбаний товар, містять об`єктивні та достовірні дані, не містять дефектів та підтверджують числові значення, зазначені в МД, у зв`язку із чим відповідач безпідставно не визнав заявлену декларантом митну вартість та витребував додаткові документи у декларанта, а у подальшому, у зв`язку із неподанням додаткових документів, безпідставно прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).

Вказані правові висновки підтверджуються чіткою та послідовною практикою Верховного Суду, яка наведена, зокрема, у постановах від 12.03.2020 у справі № 804/6243/14, від 07.05.2020 у справі № 1.380.2019.00162, від 02.03.2021 у справі № 380/842/20. У цих рішеннях суду касаційної інстанції також зазначено, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

На думку суду, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відсутнє належне обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності впливають на митну вартість товарів, та суд вважає, що вказані вище розбіжності не можуть впливати на митну вартість товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.

Приписами пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Суд вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, оскільки у ньому, крім номера та дати МД (№UA100330/2023/138397 від 20.04.2023), на підставі якої здійснено розрахунок скоригованої митної вартості товару, будь-яких пояснень щодо коригувань на обсяги партії ідентичних товарів, умов поставки, комерційних умов не наведено.

За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі № 815/6854/17, від 14.07.2020 у справі № 809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

На думку суду, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення у спірних випадках митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості товару, оскільки позивач через уповноваженого декларанта надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим та таким, що не відповідає вказаним вище нормам МК України, у зв`язку із чим з наведених вище мотивів та підстав позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішення належить задовольнити.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З позовної заяви та відзиву на позовну заяву (а. с. 73 зворот) вбачається, що різниця між сумами платежів, нарахованими за митною вартістю, визначеною декларантом, і митною вартістю, визначеною митним органом, становить 10918,20 грн, що є ціною позову; ставка судового збору за подання цього позову становить 2684,00 грн, який сплачений позивачем відповідно до платіжної інструкції від 27.12.2023 № 111127482 (а. с. 25).

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів № UA205050/2023/000288/1 від 04 липня 2023 року.

Стягнути з Волинської митниці (44350, Волинська область, Ковельський район, с. Римачі, вул. Призалізнична, 13, ідентифікаційний код ВП 43958385) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Даліс Аутомотів Груп» (35500, Рівненська область, Дубенський район, м. Радивилів, вул. Франка, 29б, ідентифікаційний код 41160309) судовий збір розмірі 2684 гривень 00 копійок (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні нуль копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку у спосіб подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Валюх