Справа № 140/35637/23
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/35637/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася із позовом до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (далі - ОК «ІНФОРМАЦІЯ_1», відповідач-1), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач-2) про визнання протиправним та скасування пункту 3 наказу Командування Військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 11.10.2023 №517-РС; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 поновити ОСОБА_1 на посаді гранатометника І відділення охорони 3 взводу охорони роти охорони першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 з визначеним місцем служби у АДРЕСА_2; звернення рішення до негайного виконання в частині поновлення позивача на посаді гранатометника 1 відділення охорони 3 взводу охорони роти охорони першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 з визначеним місцем служби у АДРЕСА_2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.03.2022 позивачка призвана до Лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 на посаду кухаря відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 у званні солдат. З 19.05.2023 солдата ОСОБА_1 увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказує, що в травні 2023 року батько позивача, який перебуває на її утриманні ОСОБА_2 отримав інвалідність другої групи загального захворювання довічно, про що ОСОБА_1 повідомила відділ кадрів ІНФОРМАЦІЯ_2 та надала відповідні медичні документи. Однак, не зважаючи на це, в серпні 2023 року відділ кадрів ІНФОРМАЦІЯ_2 усно повідомив солдата ОСОБА_1 про підготовку списків по особовому складу ІНФОРМАЦІЯ_2 до переміщення для проходження військової служби в іншій місцевості.

Рапортами від 04.09.2023 та від 05.09.2023 солдат ОСОБА_1 повідомила ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_4 про наявність на її утриманні батька -інваліда та про небажання переміщуватися до іншої місцевості для проходження подальшої військової служби.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №271 від 05.10.2023 солдата ОСОБА_1 , яка перебуває у розпорядженні начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно наказу по особовому складу №13-PC від 30.09.2023 призначено на посаду гранатометника 1 відділення охорони 3 взводу охорони роти охорони першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 з визначеним місцем служби у АДРЕСА_2. Однак, незважаючи на письмове повідомлення по незгоду з переміщенням на службу в іншу місцевість відповідно до пункту 3 наказу Командування Військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 11.10.2023 №517-РС старшого солдата ОСОБА_1 гранатометника 1 відділення охорони 3 взводу охорони роти охорони першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 звільнено з займаної посади та призначено до ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка розміщена у АДРЕСА_3. Відповідно до припису ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.11.2023, ОСОБА_1 10.11.2023 прибула до АДРЕСА_3 для подальшого проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 вважає, що наказ Командування Військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 11.10.2023 №517-РС в частині щодо її переміщення прийнятий протиправно без урахування її сімейної становища, а саме наявності на утриманні батька-інваліда, тому просить його скасувати як протиправний та поновити на посаді гранатометника 1 відділення охорони 3 взводу охорони роти охорони першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 з визначеним місцем служби у АДРЕСА_2.

З цих підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 01.01.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 01.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

У відзиві на позовну заяву відповідач-1 позовних вимог не визнав.

Заперечуючи по суті позовних вимоги, заявлених до ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » вказав, що до матеріалів позову позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував те, що на момент винесення оскаржуваного наказу від 11.10.2023 №517-РС, відповідач-1 був обізнаний про наявність у батька позивача захворювань, внаслідок яких він потребує догляду, а також наявність у нього інвалідності. Долучені позивачем документи, а саме рапорт від 05.09.2023, лист-повідомлення адвоката від 04.09.2023, адресовані до ІНФОРМАЦІЯ_5, до ОК «ІНФОРМАЦІЯ_1» не подавались. Зазначене обумовлює відсутність підстав для визнання протиправним наказу від 11.10.2023 №517-РС та скасування цього наказу у зв`язку з його протиправністю.

Відповідач-1 визнає, що наявність обставин, про які стверджує позивач, є підставою для розгляду питання щодо місця подальшого проходження військової служби ОСОБА_1 або навіть звільнення з військової служби в разі висловлення нею такого бажання. Однак це може бути реалізовано іншими наказами ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » після надходження та розгляду відповідних документів від зазначеної особи та не потребує скасування наказу від 11.10.2023 №517-РС.

З урахуванням наведеного просить у задоволенні позову відмовити повністю. Крім того, просить залишити позов без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 31.01.2024 позовну заяву залишено без руху після відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 06.02.2024 позивачу поновлено строк звернення з даним позовом до суду; відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про залишення позову без розгляду та продовжено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання вчинити дії..

Відповіда-2 у відзиві на позовну заяву заперечив проти заявлених позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю.

У додаткових поясненнях від 12.03.2024 представник відповідача ОК «ІНФОРМАЦІЯ_1» підтримав доводи заперечень щодо позовних вимог, які викладені у відзиві на позовну заяву.

Додатково зазначив, що долучені позивачем документи (рапорт від 05.09.2023, лист-повідомлення адвоката від 04.09.2023, адресовані до ІНФОРМАЦІЯ_5) хоча і засвідчені адвокатом, однак не містять будь-яких відміток чи інших доказів, отримання цих документів адресатом, більше того в будь-якому випадку не є доказом обізнаності ОК «ІНФОРМАЦІЯ_1» з цими обставинами. Відповідно до вимог статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Вказана норма закону вказує на те що на момент звернення до суду право особи вже має бути порушене. Проте враховуючи що суб`єкту владних повноважень, в даному випадку ОК «ІНФОРМАЦІЯ_1», не були подані для розгляду документи, ідентичні тим, що подані до Волинського окружного адміністративного суду - вважати наказ командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 11.10.2023 №517-РС незаконним не має підстав. Позивачка не зверталася по команді до ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » із рапортом та не повідомила про наявність обставин, які, як стверджує позивачка є підставою для розгляду питання щодо місця подальшого проходження її військової служби або навіть звільнення з військової служби, в разі висловлення нею такого бажання. Зазначене обумовлює відсутність підстав для визнання протиправним наказу від 11.10.2023 №517-РС та скасування цього наказу у зв`язку з протиправністю.

Звернув увагу також на те, що пунктом 4.15. Інструкції про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 10.04.2009 №170 передбачено, що переміщення по службі в іншу місцевість військовослужбовців, які мають потребу за станом свого здоров`я або за станом здоров`я членів сімей змінити місце служби і проживання, а також за сімейними обставинами та з інших поважних причин, або на нижчу на один ступінь посаду за ініціативою військовослужбовця провадиться на особисте прохання відповідно до підпунктів 2, 3 пункту 82 Положення за рапортом військовослужбовця, поданим за підпорядкуванням, чого не було здійснено позивачем. Аналізуючи даний адміністративний спір, прошу суд звернути увагу, що суб`єкт владних повноважень, яким в даному випадку є оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », здійснила реалізацію дискреційних повноважень шляхом переміщення позивача з однієї установи (військової частини) до іншої, у зв`язку з службовою необхідністю. За обставин розглядуваного спору, переміщення позивача відбулася у відповідності до спеціальної норми пункту 90 Положення, який діє на період особливого періоду, зокрема воєнного стану, та передбачає право командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » приймати рішення щодо переміщення військовослужбовців на нове місце служби чи відмову у такому переміщенні. При цьому, під час воєнного стану в України, в Збройних Силах України діють штати воєнного часу та відповідні ним номенклатури посад. Просив в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до наказу від 10.03.2022 №61 призвана до Лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 на посаду кухаря відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 у званні солдат (а. с. 10).

Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.06.2023 №6-РС, з 19.05.2023 солдата ОСОБА_1 увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 11).

05.09.2023 ОСОБА_1 начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 було подано рапорт про наявність на її утриманні батька ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю 2 групи та повідомлено про небажання переміщуватися до іншої місцевості для проходження подальшої військової служби (а. с. 12).

Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №271 від 05.10.2023 солдата ОСОБА_1 , яка перебуває у розпорядженні начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно наказу по особовому складу №13-PC від 30.09.2023 призначено на посаду гранатометника 1 відділення охорони 3 взводу охорони роти охорони першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 з визначеним місцем служби у АДРЕСА_2 (а. с. 15).

Наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 11.10.2023 №517-РС старшого солдата ОСОБА_1 гранатометника 1 відділення охорони 3 взводу охорони роти охорони першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 звільнено з займаної посади та призначено до ІНФОРМАЦІЯ_6, яка розміщена у АДРЕСА_3 (а. с. 16-17).

18.10.2023 ОСОБА_1 на адресу ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » направила рапорт, яким повідомила про наявність на утриманні батька-інваліда та надана підтверджуючі документи. Крім того, просила ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » залишити її - старшого солдата ОСОБА_1 на службі у ІНФОРМАЦІЯ_5 у 1 відділенні охорони 3 взводу охорони роти охорони першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 на посаді гранотометника з визначеним місцем служби у АДРЕСА_2 та скасувати наказ Командування Військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 11.10.2023 №517-РС (а. с. 18-19).

Згідно рапорту від 03.11.2023, поданому начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ОСОБА_1 просила надати роз`яснення щодо подальшої служби у зв`язку з наявністю на утриманні батька з інвалідністю (а. с. 20).

У відповідності до припису ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.11.2023 ОСОБА_1 10.11.2023 прибула до АДРЕСА_3 для подальшого проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 (а. с. 21).

Згідно пункту 3 витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.11.2023 №306 старшого солдата ОСОБА_4 з 09.11.2023 виключено зі списків особового третього відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 та всіх видів забезпечення, вважати такою, що справи та посаду здала та вибула у АДРЕСА_3 (а. с. 22).

У відповідності до припису ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.11.2023 ОСОБА_1 10.11.2023 прибула до АДРЕСА_3 для подальшого проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 (а. с. 21).

Вважаючи наказ Командування Військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 11.10.2023 №517-РС протиправним, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Закон №2232-ХІІ здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з частиною першою, другою статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно з частиною третьою статті 1 Закону України №2232-XII військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно з частиною десятою статті 1 Закону України №2232-XII громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України;

проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з частини четвертої статті 24 Закону України №2232-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом шостим статті 2 Закону №2232-XII передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ) в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово було продовжено.

Суд установив, що позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації.

Відповідно до частини тринадцятої статті 6 Закону України №2232-XII військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.

Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі визначає Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджене Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення№1153/2008).

В абзаці 2 пункту 82 Положення про проходження військової служби визначено, що призначення військовослужбовців на посади здійснюється: на рівнозначні посади, зокрема, за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії.

Пунктом 112 Положення №1153/2008 встановлено, що військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами. Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:

- неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

- неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;

- потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.

Згідно з абзацом другим пункту 257 Положення №1153/2008 для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Згідно з реченням другим абзацу дев`ятого пункту 4.13 «Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170, в особливий період, для доукомплектування Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту військовослужбовці за набутим досвідом служби можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю без проведення відповідної підготовки (перепідготовки).

Пунктом 4.15. Інструкції про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 10.04.2009 №170 передбачено, що переміщення по службі в іншу місцевість військовослужбовців, які мають потребу за станом свого здоров`я або за станом здоров`я членів сімей змінити місце служби і проживання, а також за сімейними обставинами та з інших поважних причин, або на нижчу на один ступінь посаду за ініціативою військовослужбовця провадиться на особисте прохання відповідно до підпунктів 2, 3 пункту 82 Положення за рапортом військовослужбовця, поданим за підпорядкуванням.

Розділом XII «Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280 (далі - Інструкція №280) визначено особливості організації та ведення обліку особового складу в особливий період.

Згідно з пунктом 3 розділу ХІІ Інструкції №280:

- військовослужбовці військової служб за призовом під час мобілізації, на особливий період зараховуються в день прибуття до списків особового складу військової частини в порядку, установленому пунктами 13 і 14 розділу II цієї Інструкції;

- первинне призначення на посади військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також призначення (переміщення) військовослужбовців, які перебувають на військовій службі, відповідно до їх мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, здійснюються наказом командира військової частини по стройовій частині до закінчення заходів від мобілізування незалежно від номенклатури посад для призначення. Наказ по стройовій частині розробляється на всі військові частини, що формуються та мають самостійний штат;

- ці накази є підставою для визначення посадового становища військовослужбовцям, запису відповідних відомостей до облікових документів, видачі документів, що посвідчують особу військовослужбовця офіцерам військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. Зазначені накази не дублюються наказами по особовому складу.

Особовий склад, який вибув із військових частин, виключається із списків особового складу військових частин у строки, установлені пунктом 15 розділу II цієї Інструкції.

З системного аналізу наведених норм законодавства вбачається, що період дії воєнного стану або дії рішення про мобілізацію (крім цільової) є особливим періодом. При цьому, виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними Законом №2232-ХІІ та іншими нормативно-правовими актами.

В межах спірних правовідносин позивачем заявлено позовні вимоги щодо скасування наказу ОК «ІНФОРМАЦІЯ_1» №517-РС про звільнення.

Відповідач-1, заперечуючи проти позову, зазначає, що оскаржуваний наказ прийнятий з урахуванням особливостей під час дії воєнного стану.

За таких обставин, враховуючи, що на час виникнення спірних правовідносин в Україні діяв і продовжує діяти воєнний стан, відповідач-1 мав право здійснити переміщення позивача на нове місце служби з однієї військової частини до іншої без його згоди з метою доукомплектування Збройних Сил України, що обумовлено обставинами особливого періоду.

Доводи позивача про неможливість виключення зі списків особового складу у зв`язку із сімейними обставинами, а саме здійснення догляду за батьком, що виключають його переміщення у випадках, визначених пунктом 112 цього Положення, суд вважає є необґрунтованими, оскільки позивачем не наведено жодної конкретної обставини, передбаченої вказаним пунктом, що виключала можливість її переведення на посаду без надання згоди та яка існувала на час прийняття оскаржуваного наказу, і матеріали справи таких доказів не містять.

При цьому, суд звертає увагу, що докази на підтвердження того, що позивач здійснює догляд за батьком, який є особою з інвалідністю другої групи, були надані відповідачам після винесення оскаржуваного наказу від 11.10.2023 №517-РС, а саме 18.10.2023.

Згідно з частиною першою, другою статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, враховуючи, що позивачем на момент винесення оскаржуваного наказу не було надано належних та допустимих доказів щодо здійснення догляду за особою з інвалідністю 2 групи, суд вважає, що відповідачем-1 правомірно прийнятий наказ №517-Р від 11.10.2023.

Суд також враховує, що оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в межах спірних правовідносин здійснило реалізацію дискреційних повноважень шляхом переміщення позивача з однієї установи (військової частини) до іншої, у зв`язку з службовою необхідністю.

При цьому, переміщення позивача відбулася у відповідності до спеціальної норми пункту 90 Положення, який діє на період особливого періоду, зокрема воєнного стану, та передбачає право командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » приймати рішення щодо переміщення військовослужбовців на нове місце служби чи відмову у такому переміщенні.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що під час воєнного стану в України, в Збройних Силах України діють штати воєнного часу та відповідні ним номенклатури посад.

Варто зауважити, що до повноважень суду не належить надання оцінки доцільності звільнення та переміщення військовослужбовців, тим більше під час воєнного стану в Україні.

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Звертаючись до суду, представник позивача вказувала про протиправність спірного наказу через неможливість проходження позивачем військової служби у 8 запасній роті 24 окремої механізованої бригади імені Короля Данила, яка розміщена у АДРЕСА_3, натомість, відповідач довів, що винесення спірного наказу відбулось із дотриманням норм законодавства, з огляду на наявність належних та допустимих доказів.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

У той же час, в адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з`ясування всіх обставин у справі (пункт 4 частини 3 статті 2, частини 2, 4 статті 9, частина 3 статті 77, частина 6 статті 94 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 72, 90, 205, 242-246, 250, 255-258, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (АДРЕСА_4, код ЄДРПОУ НОМЕР_3), ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_5, код ЄДРПОУ НОМЕР_4) про визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський