Справа № 160/20171/23
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2024 року м. Дніпросправа № 160/20171/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської митниці

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2023, (суддя суду першої інстанції Царікова О.В.), прийняте в порядку спрощеного провадження в м. Дніпрі, в адміністративній справі №160/20171/23 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія Екона» до Дніпровської митниці про визнання протиправним рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в митному оформленні,

УСТАНОВИВ:

09.08.2023 товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія Екона» звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило:

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Дніпровської митниці №UA110140/2023/000219;

- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110140/2023/000128/1 від 30.06.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю ТОРГОВА КОМПАНІЯ ЕКОНА, як покупцем, та QINGDAO HOTAHOTA IMP&EXP CO., LTD. (Китай), як продавцем, укладено контракт поставки №18 від 25.02.2020. 29.06.2023 позивачем було заявлено для митного контролю до Дніпровської митниці електронну митну декларацію №23UA23U6, у якій митна вартість задекларованого товару визначена за основним методом визначення митної вартості (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)). На підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару було надано ряд документів, що відображено безпосередньо у митній декларації. Проте, за результатом розгляду поданих позивачем документів, відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості №UA110140/2023/000128/1 від 30.06.2023, за яким митну вартість скориговано у бік збільшення. Карткою відмови в прийнятті митної декларації №UA110140/2023/000219 відмовлено у митному оформленні товарів, з причин неможливості використання вибраного декларантом методу визначення митної вартості товару. Вважаючи останні протиправними, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду з адміністративним позовом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 адміністративний позов задоволений. Суд визнав протиправним та скасував рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів від 30.06.2023 № UA110140/2023/000128/1. Визнав протиправною та скасував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Дніпровської митниці № UA110140/2023/000219. Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці (вул. Княгині Ольги, буд. 22, м. Дніпро, 49038; ідентифікаційний код юридичної особи 43971371) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова компанія Екона (вул. Любарського, буд. 126, м. Дніпро, 49034; ідентифікаційний код юридичної особи 34589850) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4294 (чотири тисячі двісті дев`яносто чотири) грн 40 коп та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5457 (п`ять тисяч чотириста п`ятдесят сім) грн. 00 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в документах, які надані позивачем до Дніпровської митниці разом з митною декларацією містились розбіжності, були відсутніми відомості на підтвердження числових значень складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари, обраний метод визначення митної вартості товару не відповідав умовам глави 9 МК України, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів. Зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов ч. 1 ст. 54 МК України та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 МК України додаткові документи та відомості. Відповідач зазначив, що позивачем розбіжності не було усунуто. Відповідач вважає, що під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття оспорюваних рішень діяв відповідно до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушував права та законні інтереси позивача.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю Торгова компанія Екона () зареєстроване як юридична особа, запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №0029750 від 18.09.2006, місцезнаходження: Україна, 49034, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Любарського, будинок 126.

Основний вид економічної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова компанія Екона - 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю ТОРГОВА КОМПАНІЯ ЕКОНА (далі за текстом ТОВ ТД ЕКОНА/позивач), як покупцем, та QINGDAO HOTAHOTA IMP&EXP CO., LTD. (Китай), як продавцем, укладено контракт поставки № 18 від 25.02.2020, розділом 1 якого визначено, що продавець продає, а покупець купує вермішель гречана Соба, вермішель пшенична Удон, вермішель яєчна, вермішель/локшина рисова, вермішель бобова Фунчоза/Лонгкоу, далі за текстом - Товари, в асортименті вказаному в рахунках-інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту.

Товар поставляється партіями на умовах, узгоджених сторонами у цьому контракті та проформах-інвойсах згідно з правилами Інкотермс 2010. У разі якщо у проформах-інвойсах не погоджено умови постачання, товар поставляється на умовах FOB (Китайська Народна Республіка) згідно з правилами Інкотермс 2010.

Кількість та ціни партії товару погоджується сторонами у проформах-інвойсах на кожне відвантаження товару, які є невід`ємною частиною контракту.

Додатковою угодою №1 від 04.01.2021 до контракту поставки №18 від 25.02.2020 сторони домовились встановити наступні ціни на товар на 2021 маркетинговий рік:

Вермішель Удон 11,96 доларів США/ящик (40 пачок по 300 грам);

Вермішель Соба 12,92 доларів США/ящик (40 пачок по 300 грам).

Додатковою угодою №2 від 17.10.2022 до контракту поставки №18 від 25.02.2020 сторонами було погоджено зміну банківських реквізитів продавця.

Проформою-інвойсом (proforma invoice/рахунок проформа) №SH23S54 від 11.03.2023 сторони погодили поставку товару локшини швидкого приготування в пакеті (шоубокс) (пакування: 60г * 24 пакети / шоубокс):

- з ароматом курки у кількості 4 966 ящиків, вагою 7 151,04 кг, вартістю 12 415 доларів США 00 центів;

- з ароматом яловичини у кількості 2 796 ящиків, вагою 4 026,24 кг вартістю 6 990 доларів США 00 центів.

Загалом на підставі проформи-інвойсу №SH23S54 від 11.03.2023 сторони погодили поставку локшини загальною кількістю 7 762 ящиків, вагою 11 117,28 кг загальною вартістю 19 405 доларів США 00 центів.

На виконання умов контракту поставки №18 від 25.02.2020 та проформи-інвойсу №SH23S54 від 11.03.2023 QINGDAO HOTAHOTA IMP&EXP CO., LTD. (Китай) поставило ТОВ ТД ЕКОНА локшину з ароматом курки та яловичини загальною кількістю 7 762 ящиків, вагою 11 117,28 кг загальною вартістю 19 405 доларів США 00 центів.

Вартість товару позивачем сплачено у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями №182 від 15.03.2023 на суму 9 750 доларів США 00 центів та №187 від 12.06.2023 на суму 9 655 доларів США 00 центів.

Після ввезення на територію України отриманий товар був розміщений в режим митного ліцензійного складу та надалі, з метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів, отриманий товар був задекларований ТОВ ТД ЕКОНА за електронною митною декларацією (ЕМД) №23UA23U6 від 29.06.2023 до Дніпровської митниці (товар №1 у графі 31 ЕМД).

Згідно декларації ціна товару вказана у розмірі 19 405,00 доларів США.

На підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару позивачем було надано ряд документів, що відображено безпосередньо у митній декларації.

Проте, Дніпровською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110140/2023/000128/1 від 30.06.2023, митну вартість скориговано на рівні товарів № 1 2,50 доларів США/кг, загальною вартістю 27 943,20 доларів США.

Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110140/2023/000219 за результатами перевірки митної декларації або документа, що її замінює, а також інших документів, наданих відповідно до Митного кодексу України, позивачу відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів, з причин неможливості використання вибраного декларантом методу визначення митної вартості товару №1.

Митний орган не визнав заявлену позивачем митну вартість товару, пояснюючи це тим, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості (п. 3 ст. 53 МК України), а саме:

1. Декларантом до митного контролю надано платіжне доручення та платіжна інструкція в іноземній валюті щодо оплати за товар від 15.03.2023 №182 на суму 9 750,00 дол. США, від 12.06.2023 №187 на суму 9 655,00 дол. США. Однак, за результатом аналізу документів встановлено, що банківські реквізити бенефіціара QINGDAO HOTAHOTA IMP & EXP CO., LTD в графах 59 та 57 платіжних доручення та інструкції в іноземній валюті щодо оплати за товар від 15.03.2023 №182 та від 12.06.2023 №187 відрізняються від банківських реквізитів продавця QINGDAO HOTAHOTA IMP & EXP CO., LTD, узгоджених Контрактом (сторінка 7 Контракту).

2. В проформі-інвойсі від 11.03.2023 №SH23S54 та в інвойсі від 26.04.2023 №SH23S54 зазначено банківські реквізити продавця QINGDAO HOTAHOTA IMP & EXP CO., LTD в банку DBS BANK (HONG KONG) LIMITED. При цьому, згідно Контракту (сторінка 7) зазначено реквізити продавця QINGDAO HOTAHOTA IMP & EXP CO., LTD в банку BANK OF CHINA.

3. В графі 70 Призначення платежу платіжного доручення та платіжної інструкції в іноземній валюті щодо оплати за товар від 15.03.2023 №182 та від 12.06.2023 №187 зазначено реквізити Контракту від 25.02.2020 №18 та інвойсу від 11.03.2023 №SH23S54, в той час, як за номером №SH23S54 від 11.03.2023 до митного контролю декларантом надано проформу-інвойсу, а не інвойс.

4. Для підтвердження витрат на транспортування товару за маршрутом GDANSK (Польща) Краковець (Україна) декларантом надано рахунок експедитора ТОВ КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС ЛТД від 22.06.2023 №CLL144.1/23. Також декларантом надано CMR від 25.06.2023 б/н, згідно якого транспортування товару за маршрутом GDANSK (Польща) Краковець (Україна) здійснено перевізником RAPOPORT OLEKSANDR. Однак, документу щодо підтвердження договірних відносин між ТОВ КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС ЛТД та RAPOPORT OLEKSANDR декларантом до митного контролю не надано.

5. Банківські реквізити ТОВ ТК ЕКОНА в експедиторському договорі відрізняються від тих, що вказані в платіжних інструкціях від 12.06.2023 №9089 та від 28.06.2023 №9236.

У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, прийнято рішення про коригування митної вартості №UA110140/2023/000128/1 від 30.06.2023. Митна вартість оцінюваного товару №1 скоригована митницею за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (стаття 60 МКУ) до рівня 2,5 дол. США/кг з урахуванням усіх складових згідно використаного джерела цінової інформації ЕМД від 02.05.2023 №23UA18U1 (№UA500490/2023/002918). Митну вартість товару за ЕМД №23UA23U6 від 29.06.2023 скориговано митним органом на рівні товарів 2,50 доларів США/кг, загальною вартістю 27 943,20 доларів США.

Позивач, не погодившись із вказаними вище рішеннями відповідача звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем в було надано до митного оформлення документи, які в повному обсязі підтверджують митну вартість товару, заявлену декларантом. Відтак у митного органу були відсутні обґрунтовані сумніви щодо митної вартості товару, не було підстав для витребування додаткових документів.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч. 4 ст. 53 Митного кодексу).

Відповідно до ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Як встановлено ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України, основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Вказана правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 26.06.2018 року (справа № 814/1996/15), від 19.06.2018 року (справа № 826/6346/16), що враховується судом апеляційної інстанції, у відповідності до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.

Встановлені обставини справи свідчать, що позивачем до митного оформлення надано пакет документів визначений ст. 53 МК.

Однак, митний орган не визнав заявлену позивачем митну вартість товару, пояснюючи це тим, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості (п. 3 ст. 53 МК України), а саме:

1. Декларантом до митного контролю надано платіжне доручення та платіжна інструкція в іноземній валюті щодо оплати за товар від 15.03.2023 №182 на суму 9 750,00 дол. США, від 12.06.2023 №187 на суму 9 655,00 дол. США. Однак, за результатом аналізу документів встановлено, що банківські реквізити бенефіціара QINGDAO HOTAHOTA IMP & EXP CO., LTD в графах 59 та 57 платіжних доручення та інструкції в іноземній валюті щодо оплати за товар від 15.03.2023 №182 та від 12.06.2023 №187 відрізняються від банківських реквізитів продавця QINGDAO HOTAHOTA IMP & EXP CO., LTD, узгоджених Контрактом (сторінка 7 Контракту).

2. В проформі-інвойсі від 11.03.2023 №SH23S54 та в інвойсі від 26.04.2023 №SH23S54 зазначено банківські реквізити продавця QINGDAO HOTAHOTA IMP & EXP CO., LTD в банку DBS BANK (HONG KONG) LIMITED. При цьому, згідно Контракту (сторінка 7) зазначено реквізити продавця QINGDAO HOTAHOTA IMP & EXP CO., LTD в банку BANK OF CHINA.

3. В графі 70 Призначення платежу платіжного доручення та платіжної інструкції в іноземній валюті щодо оплати за товар від 15.03.2023 №182 та від 12.06.2023 №187 зазначено реквізити Контракту від 25.02.2020 №18 та інвойсу від 11.03.2023 №SH23S54, в той час, як за номером №SH23S54 від 11.03.2023 до митного контролю декларантом надано проформу-інвойсу, а не інвойс.

4. Для підтвердження витрат на транспортування товару за маршрутом GDANSK (Польща) Краковець (Україна) декларантом надано рахунок експедитора ТОВ КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС ЛТД від 22.06.2023 №CLL144.1/23. Також декларантом надано CMR від 25.06.2023 б/н, згідно якого транспортування товару за маршрутом GDANSK (Польща) Краковець (Україна) здійснено перевізником RAPOPORT OLEKSANDR. Однак, документу щодо підтвердження договірних відносин між ТОВ КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС ЛТД та RAPOPORT OLEKSANDR декларантом до митного контролю не надано.

5. Банківські реквізити ТОВ ТК ЕКОНА в експедиторському договорі відрізняються від тих, що вказані в платіжних інструкціях від 12.06.2023 №9089 та від 28.06.2023 №9236.

Щодо тверджень відповідача про те, що декларантом до митного контролю надано платіжне доручення та платіжна інструкція в іноземній валюті щодо оплати за товар від 15.03.2023 №182 на суму 9 750,00 дол. США, від 12.06.2023 №187 на суму 9 655,00 дол. США. Однак, за результатом аналізу документів встановлено, що банківські реквізити бенефіціара QINGDAO HOTAHOTA IMP & EXP CO., LTD в графах 59 та 57 платіжних доручення та інструкції в іноземній валюті щодо оплати за товар від 15.03.2023 №182 та від 12.06.2023 №187 відрізняються від банківських реквізитів продавця QINGDAO HOTAHOTA IMP & EXP CO., LTD, узгоджених Контрактом (сторінка 7 Контракту).

Позивачем до суду надано додаткову угоду №2 від 17.10.2022 до контракту поставки №18 від 25.02.2020, згідно з якою сторонами було погоджено зміну банківських реквізитів продавця, на які згодом і було здійснено оплату у відповідності до інструкції в іноземній валюті щодо оплати за товар від 15.03.2023 №182 та від 12.06.2023 №187.

Таким чином, сторонами контракту належним чином погоджено зміну банківських реквізитів, більш того, суд звертає увагу на те, що в сукупності надані позивачем документи надають змогу ідентифікувати в рамках якого контракту, за яку партію товару було здійснено вказану оплату, в тому числі зміст вказаних інструкції в іноземній валюті чітко визначає отримувача оплати, а саме, QINGDAO HOTAHOTA IMP & EXP CO., LTD, який є продавцем згідно контракту поставки №18 від 25.02.2020.

Щодо зауважень відповідача про те, що в проформі-інвойсі від 11.03.2023 №SH23S54 та в інвойсі від 26.04.2023 №SH23S54 зазначено банківські реквізити продавця QINGDAO HOTAHOTA IMP & EXP CO., LTD в банку DBS BANK (HONG KONG) LIMITED. При цьому, згідно Контракту (сторінка 7) зазначено реквізити продавця QINGDAO HOTAHOTA IMP & EXP CO., LTD в банку BANK OF CHINA.

Як і зазначалось вище, додатковою угодою №2 від 17.10.2022 до контракту поставки №18 від 25.02.2020, сторонами було погоджено зміну банківських реквізитів продавця, на які згодом і було здійснено оплату.

Так, у відповідності до додаткової угоди №2 від 17.10.2022 до контракту поставки №18 від 25.02.2020, сторони погодили викласти банківські реквізити продавця в наступній редакції:

ACCOUNT NAME: XT-QІNGDAO HOTAHOTA IMP AND EXP CO.,LTD

ВАНК NAME: DBS BANK (HONG KONG) LIMITED

BANK ADDRESS: 11TH FLOOR, THE CENTER, 99 QUEEN'S ROAD CENTRAL, CENTRAL, HONG KONG

ACCOUNT NO.: 5

SWIFT CODE: DHBKHKHH

В свою чергу, у проформі-інвойсі від 11.03.2023 №SH23S54 та в інвойсі від 26.04.2023 №SH23S54 зазначено саме погоджені сторонами у додатковій угоді №2 від 17.10.2022 до контракту поставки №18 від 25.02.2020 банківські реквізити, на які згодом і поступила повна оплата за поставлений товар, що підтверджується платіжними дорученнями та інструкціями в іноземній валюті щодо оплати за товар від 15.03.2023 №182 та від 12.06.2023 №187.

Таким чином, як і зазначалося вище, сторонами контракту належним чином погоджено зміну банківських реквізитів, більш того, суд звертає увагу на те, що в сукупності надані позивачем документи надають змогу ідентифікувати в рамках якого контракту, за яку партію товару було здійснено вказану оплату, в тому числі зміст вказаної інструкції в іноземній валюті чітко визначає отримувача оплати, а саме, QINGDAO HOTAHOTA IMP & EXP CO., LTD, який є продавцем згідно контракту поставки №18 від 25.02.2020.

Щодо тверджень відповідача про те, що в графі 70 Призначення платежу платіжного доручення та платіжної інструкції в іноземній валюті щодо оплати за товар від 15.03.2023 №182 та від 12.06.2023 №187 зазначено реквізити Контракту від 25.02.2020 №18 та інвойсу від 11.03.2023 №SH23S54, в той час, як за номером №SH23S54 від 11.03.2023 до митного контролю декларантом надано проформу-інвойсу, а не інвойс, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що в наданих позивачем до митного органу під час проходження митного контролю та до суду документах міститься як проформа-інвойс від 11.03.2023 №SH23S54, так і інвойс від 26.04.2023 №SH23S54.

Позивач з цього приводу у своїй позовній заяві зазначив, що різниця у вказаних документах полягає в тому, що проформою-інвойсом від 11.03.2023 №SH23S54 погоджено умови, кількість, найменування та ціну поставки, що має відбутись, а інвойсом від 26.04.2023 №SH23S54 підтверджено фактично відвантажений товар, на умовах, погоджених у проформі-інвойсу від 26.04.2023 №SH23S54.

Як видно з обох документів, ані умови, ані кількість, ані найменування та ціна товару не змінились.

Отже, зазначення в платіжному дорученні неповної назви документа, з його чіткими реквізитами дає змогу ідентифікувати щодо якої саме поставки товару відбулася оплата.

Більш того, суд звертає увагу на те, що такі зауваження відповідача жодним чином не вказують на наявність невідповідностей чи недоведеність складових митної вартості товару, з огляду на що, такі зауваження митного органу не можуть бути підставою для коригування митної вартості товару.

Щодо тверджень відповідача, що для підтвердження витрат на транспортування товару за маршрутом GDANSK (Польща) Краковець (Україна) декларантом надано рахунок експедитора ТОВ КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС ЛТД від 22.06.2023 №CLL144.1/23. Також декларантом надано CMR від 25.06.2023 б/н, згідно якого транспортування товару за маршрутом GDANSK (Польща) Краковець (Україна) здійснено перевізником RAPOPORT OLEKSANDR. Однак, документу щодо підтвердження договірних відносин між ТОВ КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС ЛТД та RAPOPORT OLEKSANDR декларантом до митного контролю не надано.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ТОВ КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС ЛТД надавало позивачу послуги з транспортного перевезення товару на підставі договору №К-213/18 від 23.10.2018.

На підтвердження господарських взаємовідносин з ТОВ КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС ЛТД позивачем до суду надано такі документи:

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №CLL144/23 від 06.06.2023;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №CLL144.1/23 від 22.06.2023;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №CLL144.2/23 від 03.07.2023

- банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг №9089 від 12.06.2023;

- банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг №9236 від 28.06.2023;

- заявка на перевезення №CLL16529 від 10.04.2023;

- довідка про транспортні витрати №CLL16529 від 22.06.2023

- договір (контракт) про перевезення №К-213/18 від 23.10.2018;

- договір б/н від 01.01.2021 про надання транспортних послуг з Рапопорт О.

З аналізу наведених документів судом встановлено, що сторонами погоджено умови, порядок та вартість послуг з транспортування товару, наданих ТОВ КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС ЛТД.

Транспортні послуги оплачені позивачем у повному обсязі та включені до митної вартості товару.

Отже, порядок надання, обсяг та вартість придбаних позивачем у ТОВ КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС ЛТД транспортних послуг підтверджено належним чином.

Суд зазначає, що порядок організації та залучення третіх осіб під час надання з боку ТОВ КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС ЛТД послуг з перевезення стосується виключно порядку ведення господарської діяльності вказаним контрагентом-перевізником, а вартість наданих в рамках договору №К-213/18 від 23.10.2018 транспортних послуг є остаточною та зміні не підлягає.

Тому залучення в ланцюгу перевезення придбаного позивачем товару сторонніх експедиторів жодним чином не впливає на митну вартість товару та не стосується взаємовідносин позивача з ТОВ КЕРРІЛЕНД ЛОГІСТИКС ЛТД.

Щодо тверджень відповідача про те, що банківські реквізити ТОВ ТК ЕКОНА в експедиторському договорі відрізняються від тих, що вказані в платіжних інструкціях від 12.06.2023 №9089 та від 28.06.2023 №9236.

В першу чергу, суд звертає увагу на те, що реквізити платника, з яких здійснюється оплата за надані послуги не мають визначального значення у факті доведеності здійснення належної оплати.

Зміна банківських реквізитів без погодження сторонами договору, тягне за собою наслідки тільки для тієї сторони договору, що порушила правила своєчасного повідомлення іншої сторони договору про такі зміни.

Судом встановлено, що оплата була здійснена на належним чином погоджені сторонами договору реквізити перевізника, що підтверджується відповідними банківськими квитанціями. Перевізник зі свого боку надав довідки, рахунки та акти наданих послуг, чим підтвердив відсутність будь-яких претензій стосовно оплати послуг з перевезення.

Всі надані до митного оформлення та до суду документи щодо послуг перевезення товару у своїй сукупності в повній мірі підтверджують порядок, вартість та факт надання послуг з перевезення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зазначені митницею у повідомленнях та рішенні про коригування митної вартості зауваження, розбіжності та невідповідність відомостей, які стали підставою для витребування митницею додаткових документів та прийняття рішення про коригування митної вартості, не можуть бути визнані об`єктивними, обґрунтованими та такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості.

Отже, рішення про коригування митної вартості товару та картка відмови в митному оформленні є протиправними та підлягають скасуванню.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 244 КАС України, під час ухвалення рішення, суд, окрім іншого, має вирішити як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як встановлено з матеріалів справи, професійна правнича допомога у даній справі надавалася позивачу адвокатським об`єднанням БІЗНЕС ЕНД ЛЕКС, в особі адвоката Давиденко Дар`ї Ігорівни, яка діяла за дорученням.

Представником позивача для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до суду подано наступні документи: копію договору №16/02/23 про надання правничої допомоги №BL01-08/23 від 01.08.2023, доручення від 01.08.2023, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 01.08.2023, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 31.07.2017, копію рахунку на оплату №39 від 01.08.2023 та копію платіжної інструкції №9620 від 09.08.2023 на суму 10 914,00 грн.

У відповідності до пункту 4.1 договору про надання правничої допомоги №BL01-08/23 від 01.08.2023 за послуги, надані Адвокатським об`єднанням, зокрема, партнерами, адвокатами та співробітниками, Клієнт сплачує грошову суму згідно домовленості сторін. Сторони погодили, що вартість надаваних послуг в суді першої інстанції (від початку вступу адвоката до справи до набрання рішенням законної сили) складає 10914,00 грн, з урахуванням податків та зборів.

Пунктами 4.3 договору про надання правничої допомоги №BL01-08/23 від 01.08.2023 визначено, що оплата послуг Адвокатського об`єднання здійснюється Клієнтом на підставі виставленого рахунку.

Проаналізувавши надані представником позивача документи, суд зазначає таке.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зазначено, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Судом встановлено, що вартість наданих адвокатом послуг адвоката є фіксованою та оплачена позивачем у повному обсязі. На думку колегії суддів вартість послуг з надання правничої допомоги у розмірі 5457 грн. є співмірною із складністю справи та обсягом наданих послуг.

Отже, суд першої інстанції правильного дійшов висновку, що надання правничої допомоги у даній справі є реальним та підтверджено матеріалами справи та підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року в адміністративній справі №160/20171/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай

суддя А.А. Щербак