Справа № 520/2636/24
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

11 березня 2024 року № 520/2636/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту -відповідач-1, ГУ ПФУ в Харківській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі по тексту - відповідач-2, ГУ ПФУ в Чернігівській області), в якому просить суд:

- скасувати рішення від 22.01.2024 року про відмову в зарахуванні довідки про заробітну плату при перерахунку пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідно довідки Другого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2024 року №23, виходячи з розміру суддівської винагороди 301950 грн. з 16 січня 2024 року .

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату недоотриманих сум з 16 січня 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06.06.2023 рішенням Вищої ради правосуддя його звільнено у відставку. Згідно зазначеного рішення стаж, що враховується до стажу роботи на посаді судді, становить понад 27 років.

08.06.2023 позивачем до відповідача була подана заява про переведення з пенсії по інвалідності на отримання довічного грошового утримання судді у відставці.

Згідно ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Вказує, що оскільки щомісячне грошеве утримання судді і відставці йому призначалося у зв`язку зі звільненням у відставку, воно повинно розраховуватися з його грошового утримання на день звільнення.

13.06.2023 відповідачем в особі Шевченківського об`єднаного управління ПФУ м. Харкова прийнято розпорядження про переведення позивача з 08.06.2023 з пенсії по інвалідності на отримання довічного грошового утримання судді.

При цьому при розрахунку Пенсійний фонд враховував данні довідки Другого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2023 р. щодо суддівської винагороди.

Розрахунок суддівської винагороди в порушення законодавства було здійснено судом, в якому позивач працював, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2021 року замість 1 січня 2023 року. Тобто розрахунок суддівської винагороди, її виплата здійснені були в неналежному розмірі. Відповідно в заниженому розмірі були данні включені у довідку, на підставі якої Пенсійний фонд розрахував довічне грошове утримання судді.

Позивач подав відповідний позов до суду та, за наслідками судового розгляду, рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/23609/23 від 28.11.2023, яке набрало законної сили, встановлені вищезазначені порушення і стягнуті недоплачені суми суддівської винагороди та зобов`язано Другий апеляційний адміністративний суд видати нову довідку замість довідки, з якої призначено довічне грошеве утримання судді з визначенням належних сум.

Другим апеляційним адміністративним судом рішенням суду виконано - надана належна довідка.

16.01.2024 позивач звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою щодо перерахунку довічного грошового утримання судді, надавши оновлену довідку та рішення суду у справі №520/23609/23 від 28.11.2023.

Однак через особистий електронний кабінет ПФУ йому стало відомо, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області від 22.01.2024 було відмовлено в перерахунку з посиланням на те, що суддівська винагорода не змінювалася, довідка видана станом на 6 червня 2023, що не передбачено законодавством, з посиланням на рішення Конституційного суду України від 4 грудня 2018 року.

Вважає таке рішення відповідача підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою суду від 05.02.2024 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Представником відповідача-1 надано відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач 16.01.2024 звернувся із заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Другого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2024 року № 23.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області позивачу відмовлено в перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до п. 2 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус судів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII зі змінами: пункт 25.

З 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020, порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів регулюється ст. 142 Закону № 1402-VIII від 02.06.2016.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 142 Закону щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Чинним Законом України «Про судоустрій і статус судів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII визначені інші вихідні дані для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме:

-щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (ч. 3 ст. 142 України «Про судоустрій і статус судів» від 02.06.2016 № 1402-VIII)

- базовий розмір посадового окладу судді становить :

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (з підвищуючими коефіцієнтами для суддів апеляційної та касаційної інстанції) (ч. 3 ст. 135 України «Про судоустрій і статус судів» від 02.06.2016 № 1402- VIII).

Після 18 лютого 2020 не приймалися нормативно-правові акти щодо зміни розміру складових такої винагороди.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2020" розмір прожиткового мінімуму для працездатних громадян становить 2102 грн., а відповідно до ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2023" установлено, що у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 грн., а для основних соціальних демографічних груп населення: для працездатних осіб - 2684 грн.

працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - лишився на рівні 2102 грн.

Також слід зазначити, що позивачем до заяви подано довідку про суддівську винагороду станом на 06.06.2023.

Оскільки з 01.01.2023 році у суддів, які працюють на відповідних посадах, базових розмір, з якого визначаються посадові оклади не змінювався і залишився на рівні 2102 грн., підстав для перерахунку пенсії згідно ст. 142 Закону № 1402 немає.

Враховуючи вищевикладене, Головним управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області прийнято рішення про відмову в перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Представником відповідача-2 надано відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач 16.01.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Другого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2024 року №23.

За результатами розгляду звернення за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів ОСОБА_1 було відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області та винесено рішення про відмову від 22.01.2024 року.

З дня набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402), Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453 - VI (далі - Закон №2453) втратив чинність, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 розділу XIІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402.

Відповідно до пункту 23 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402 в редакції, що діяла до 07.11.2019, до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453.

Пунктом 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402 (в редакції цього Закону до 18.02.2020) визначено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що з набранням чинності Законом № 1402 було введено певну диференціацію як щодо визначення розміру суддівської винагороди, так і щодо розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Таким чином, розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача було правильно обчислено з урахуванням положень абзацу другого пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування" від 16.10.2019 № 193-ІХ, який набрав чинності 07.11.2019, п. 22 та п.23 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402 виключені.

Положення пункту 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020.

Пунктом 3 вказаного Рішення Конституційного Суду України встановлено, що положення Закону № 1402 визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до статті 152 Конституції України, статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Конституційний Суд України у рішенні № 1 -рп/99 від 09.02.1999 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності.

Тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно- правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

За законодавством, перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Відповідно до пунктів 3 та 4 розділу II Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за №200/14891 (зі змінами), звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді (в разі збільшення розміру винагороди судді Конституційного Суду України), який працює на відповідній посаді.

Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Після 18.02.2020 нормативно -правові акти щодо змін розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, не приймались.

Конституційний Суд України у рішенні від 18.02.2020 №2-р/2020 вказав, що у разі збільшення розміру суддівської винагороди повноважного судді перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично (пункт 16 Рішення).

Отже, оскільки після 18.02.2020 нормативно-правові акти щодо збільшення розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді не приймались, підстави для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача починаючи з 19.02.2020, за відсутності після цієї дати зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відсутні.

Крім того, згідно з Рішенням Конституційного суду України від 04.12.2018 №11-р у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини третьої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) та підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: «Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII (зі змінами) встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до Законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2023 року становить 2684,00 грн.

Як вбачається з довідки Другого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2024 року №23, суддівська винагорода, яка враховується для призначення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 301950.00 грн (в т.ч. посадовий оклад 167750,00 грн), відтак здійснити перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці немає законних підстав.

Таким чином, відмовляючи в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу, Головне управління діяло на підставі, в межах наданих їм повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача відповідно до довідки, виданої Другим апеляційним адміністративним судом №23 від 15.01.2024.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Згідно положень ст. ст. 12, 257 КАС України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАСУ суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

06.06.2023 рішенням Вищої ради правосуддя позивача, ОСОБА_1 , звільнено у відставку. Згідно зазначеного рішення, стаж, що враховується до стажу роботи на посаді судді, становить понад 27 років.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Другого апеляційного адміністративного суду, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії № 520/23609/23 від 28.11.2023 р., позов задоволено та, зокрема, вирішено зобов`язати Другий апеляційний адміністративний суд видати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) Довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці станом на 6 червня 2023 року виходячи з посадового окладу у розмірі 167750 грн. з врахуванням доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, виходячи з розміру прожиткового мінімуму на одну особу з розрахунку на місяць для працездатних осіб, який визначений абз. 4 ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 у розмірі 2684 гривні.».

Другим апеляційним адміністративним судом вказане рішення суду виконано - надана належна довідка № 23 від 15.01.2024 р.

16.01.2024 позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо перерахунку довічного грошового утримання судді, надавши оновлену довідку та рішення суду у справі №520/23609/23 від 28.11.2023.

За принципом екстериторіальності заява розглянута відповідачем - 2.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області від 22.01.2024 позивачу відмовлено у здійсненні відповідного перерахунку, та зазначено, що здійснити перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки від 15.01.2024 № 23, виданій Другим апеляційним адміністративним судом немає законних підстав, оскільки довідка видана станом на 06.06.2023, що законодавством не передбачено.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

У преамбулі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII) зазначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

За частиною першою статті 4 Закону № 1402-VIII судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (частина друга статті 4 Закону № 1402-VIII).

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно п. 2 ч. 3, ч.ч. 4, 5 ст. 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.

Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Відповідно до вимог ч.ч. 1-4 ст. 142 Закону № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання

Таким чином, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

В свою чергу, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано Законом України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 року № 966-XIV (далі Закон № 966-XIV), відповідно до статті 1 якого прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

У змісті наведеної норми Закону № 966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум.

Судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень; для працездатних осіб - 2684 гривні; для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 гривні.

Сторонами у справі не заперечується, що суддівська винагорода, яка врахована для розрахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці позивача у справі у 2023 році, розрахована на підставі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн.

Натомість у довідці Другого апеляційного адміністративного суду № 23 від 15.01.2024 р., станом на 06.06.2023 р. розмір винагороди розраховано вірно, а саме - виходячи з прожиткового мінімуму станом на 01.01.2023 р. - 2684, 00 грн.

Згідно наданої довідки, суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання суддям у відставці, складає:

за 2023 рік: 301950,00 грн., в тому числі: посадовий оклад судді 167750,00 грн., доплата за вислугу 100650,00 грн, доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці 16775,00 грн, щомісячна доплата відповідно до ч. 6 ст. 135 Закону України « Про судоустпій та статус суддів» 16775,00 грн.

Саме на підставі вказаної довідки позивач просив здійснити йому перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці, про що й було подано позивачем відповідну заяву до ГУ ПФУ в Харківській області.

Отже, позивач надав органу Пенсійного фонду довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, в якій зазначається суддівська винагорода у більшому розмірі, ніж у тій довідці, на підставі якої йому проведено нарахування щомісячного довічного грошового утримання.

Разом з цим, відповідачем 2 відмовлено позивачу в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі наведеної довідки про суддівську винагороду, через те, що здійснити перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки від 15.01.2024 № 23, виданій Другим апеляційним адміністративним судом немає законних підстав, оскільки довідка видана на 06.06.2023, що законодавством не передбачено.

Суд зазначає, що довідка від 15.01.2024 № 23 видана саме на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/23609/23 від 28.11.2023, у котрій зазначені вірні дані задля розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Доказів зворотнього матеріали справи не містять та судом під час розгляду справи не добуто, а відтак вказана довідка має бути взята до уваги пенсійним органом з метою здійснення відповідного перерахунку згідно заяви позивача.

Суд підкреслює, що виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону № 1402-VIII й норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.

Зміни до Закону № 1402-VIII у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, про який йдеться у позовній заяві, а також до Закону № 966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися.

Законом № 1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом № 1402-VIII.

Відповідачами не враховано, що Закон про Державний бюджет України не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми.

Конституція України не надає Закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

На такі аспекти законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у Рішеннях від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Також відповідачами помилково не враховано сталу та послідовну практику Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права (постанови від 10.11.2021 року у справі № 400/2031/21, від 30.11.2021 року у справі № 360/503/21, від 02.06.2023 року у справі № 400/4904/21, від 24.07.2023 року у справі № 280/9563/21, від 25.07.2023 року у справі № 120/2006/22-а, від 26.07.2023 року у справі № 240/2978/22, від 27.07.2023 року у справі № 240/3795/22, від 13.09.2023 року у справі № 240/44080/21, від 21.09.2023 року у справі № 380/25627/21).

Зокрема, Верховний Суд сформулював такі правові висновки:

- Законом України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

- суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом України «Про судоустрій і статус суддів»;

- зміна Законом України «Про Державний бюджет України» складової для визначення базового розміру посадового окладу судді, є порушенням гарантії незалежності суддів.

Підсумовуючи викладене, доводи відповідачів про необхідність застосування положень Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік», який визначає прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 грн, та відсутність підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду, в яких визначена суддівська винагорода, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня відповідного року, ґрунтуються на помилковому застосуванні наведених законодавчих норм та суперечать усталеній практиці Верховного Суду.

Інших підстав для відмови в оскаржуваному рішенні не наведено.

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 22.01.2024 року про відмову в зарахуванні довідки про заробітну плату при перерахунку пенсії є протиправним та підлягає скасуванню, через що суд обтяжує владних суб`єктів обов`язком здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідно довідки Другого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2024 року №23, виходячи з розміру суддівської винагороди 301950 грн. з 16 січня 2024 року, а також здійснити позивачу виплату перерахованого довічного грошового утримання судді у відставці з 16 січня 2024 року та з урахуванням раніше виплачених сум.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами не доведено законність оскаржуваного рішення, що має наслідком задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 22.01.2024 року про відмову в зарахуванні довідки про заробітну плату при перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, буд. 83А, м. Чернігів, 14005, ) здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) відповідно довідки Другого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2024 року №23, виходячи з розміру суддівської винагороди 301950 грн. з 16 січня 2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) виплату перерахованого довічного грошового утримання судді у відставці з 16 січня 2024 року та з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 11 березня 2024 року.

Суддя Бадюков Ю.В.