Справа № 160/32170/23
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.11.2023 року про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу періоди трудової діяльності, вказані у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 від 15.06.1985 року;
- допустити до негайного виконання рішення суду з моменту звернення.
На підставі наданих документів, а саме: трудової книжки та архівних довідок з трудового архіву, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було зараховано до трудового стажу, 27 років 02 місяці та 10 днів.
З огляду на викладене, відмова у зарахуванні спірних періодів та призначення пенсії є протиправною, що зумовило звернення до суду із цим позовом.
Ухвалою суду від 08.12.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачам строк для надання відзиву на позов та докази на їх обґрунтування, а також встановлено строк відповідачам для надання належним чином завіреної копії пенсійної справи позивача.
Вік позивача на день звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 60 років 02 місяці.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» необхідний страховий стаж становить 30 років.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону України, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу:
- з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років.
Страховий стаж позивача становить 27 років 02 місяці 10 днів.
За результатами розгляду документів до страхового стажу не зараховано:
- періоди роботи в колгоспі з 15.06.1983 р. по 31.12.1985 р., з 01.01.1986 р. по 31.12.1991 р., з 01.01.1992 р. по 31.12.1996 р. та з 01.01.1997 р. по 31.12.1998 р., згідно архівних довідок, виданих Комунальною архівною установою «П`ятихатський трудовий архів» від 01.08.2023 р. №1020, 1022, 1023 та 1024, оскільки ім`я ( ОСОБА_2 , Нат., ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ) та по батькові (Степ.,Степан., Степанів.) зазначеного в довідках не відповідає паспортним даним заявниці ( ОСОБА_4 ).
До страхового стажу роботи зараховано періоди, згідно наявних даних в реєстрі застрахованих осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 та догляду за дитиною до 3-х річного віку.
На пенсійну виплату позивачка має право з 10.08.2026 року.
На підставі викладеного вище, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області просить суд відмовити у задоволенні пред`явлених позовних вимог.
Станом на дату прийняття рішення, відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не скористалось правом щодо подання відзиву та копії пенсійної справи позивача. Відтак, суд розглядає справу на підставі наявних документів..
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, прийшов до таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою від 06.11.2023 р., щодо призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За принципом екстериторіальності, розгляд документів, наданих для призначення пенсії ОСОБА_1 провадився Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.
Пенсійний вік визначений ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 60 років.
За результатами розгляду документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, до страхового стажу не зараховано: періоди роботи в колгоспі з 15.06.1983 р. по 31.12.1985 р., з 01.01.1986 р. по 31.12.1991 р., з 01.01.1992 р. по 31.12.1996 р. та з 01.01.1997 р. по 31.12.1998 р., відповідно до архівних довідок виданих Комунальною архівною установою «П`ятихатський трудовий архів» від 01.08.2023 р. №1020, 1022, 1023 та 1024, оскільки ім`я ( ОСОБА_2 , Нат., ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ) та по батькові ( Степ.,Степан., Степанів.) зазначеного в довідках не відповідає паспортним даним заявниці ( ОСОБА_4 ).
До страхового стажу роботи зараховано періоди, відповідно до наявних даних в реєстрі застрахованих осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 та догляду за дитиною до 3-х річного віку.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області зазначено, що на пенсійну виплату позивач має право з 10.08.2026 року.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановалено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Пунктом 6 статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у редакції чинній станом на момент звернення позивача за призначенням пенсії за віком (далі Закон №1058), було встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.
Частиною 4 статті 26 Закону №1058 визначено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.
Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Відповідно до ч.1 ст.24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Абзацом 1 ч.4 ст.24 Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується також, зокрема, час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.1, п.2, п.3 постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 р. Про затвердження Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
З аналізу наведених правових норм вбачається, що для розрахунку пенсії пенсійний орган обчислює страховий стаж за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди, до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
При цьому, у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами; на підставі показань свідків; даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів і угод з відмітками про їх виконання та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.
Так, як вбачається з матеріалів справи, позивачу не зараховано періоди роботи в колгоспі з 15.06.1983 р. по 31.12.1985 р., з 01.01.1986 р. по 31.12.1991 р., з 01.01.1992 р. по 31.12.1996 р. та з 01.01.1997 р. по 31.12.1998 р., відповідно до архівних довідок, виданих Комунальною архівною установою «П`ятихатський трудовий архів» від 01.08.2023 р. №1020, 1022, 1023 та 1024, оскільки ім`я ( ОСОБА_2 , Нат., ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ) та по батькові ( ОСОБА_5 ) зазначеного в довідках не відповідає паспортним даним заявниці ( ОСОБА_4 ).
Тобто, фактично, вказані періоди роботи позивача не було зараховано пенсійним органом до стажу роботи позивача, який зараховується для призначення пенсії за віком, у зв`язку з не відповідністю ім`ю паспортним даним заявниці ( ОСОБА_4 ).
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №310 визначено, що трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Порядку №310).
Згідно з пунктом 6 Порядку №310 передбачено, що всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Також слід зазначити про встановлення взірцю трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення , відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.
З наведеного вбачається, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).
Щодо вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.11.2023 року про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу періоди трудової діяльності, вказані у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 від 15.06.1985 року, суд зазначає наступне.
Так, пенсійним законодавством визначено, що призначення пенсії та підготовка документів для її виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України, а тому, останні мають виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Щодо визначення належного органу Пенсійного фонду, яким має здійснюватись розгляд заяви позивача з урахуванням висновків суду у даній справі, суд зазначає наступне.
Відповідно до абзацу 13 пункту 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно до пункту 4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Відповідно до пункту 4.10 Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.
В даному випадку органом призначення визначено за принципом екстериторіальності - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
З матеріалів справи слідує, що розгляд заяви та винесення спірного рішення за заявою позивача від 06.11.2023 року здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності, відповідно до пункту 4.2 Порядку. Проте, з огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом його повноважень щодо розгляду заяви позивача, що призвело до порушення прав останнього, суд вважає за необхідне зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, як визначеним суб`єктом призначення.
При цьому, судом не встановлено та матеріалами справи не підтверджено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області приймалось спірне рішення за наслідками розгляду заяви позивача від 06.11.2023 року.
Відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснено лише направлення ОСОБА_1 спірного рішення, яке було прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.
Тому, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, заявлених до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оскільки останнім не вчинялось будь-яких дій та не приймалось жодних рішень, пов`язаних з розглядом заяви позивача від 06.11.2023 року, а отже, права ОСОБА_1 не були порушені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Тому, з урахуванням наведеного, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію вважає за необхідне зобов`язати належний пенсійний орган, в даному випадку це Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.11.2023 року про призначення пенсії за віком та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.
Водночас з метою належного та ефективного захисту прав позивача, суд, з урахуванням ч.2 ст.9 КАС України, якою визначено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати саме Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у зв`язку з тим, що заява позивача про призначення пенсії від 06.11.2023 р. за принципом екстериторіальності, відповідно до пункту 4.2 Порядку «Подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. №22-1 розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до загального трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 періоди роботи відповідно до трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 15.06.1985 р., а саме: періоди роботи в колгоспі з 15.06.1983 р. по 31.12.1985 р., з 01.01.1986 р. по 31.12.1991 р., з 01.01.1992 р. по 31.12.1996 р. та з 01.01.1997 р. по 31.12.1998 р.
Щодо вимоги допустити до негайного виконання рішення суду з моменту звернення, суд зазначає наступне.
Відповідно пункту 1 частини другоїстатті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.
Враховуючи, що суд при вирішенні даного спору не приймав рішення про стягнення присуджених сум, відсутні підстави для звернення даного рішення до негайного виконання.
При цьому, суд зазначає, що у Висновку №11 від 18.12.2008 року Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи про якість судових рішень викладено наступні висновки:
«Усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою й простою мовою - це необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю. Для цього потрібно логічно структурувати рішення й викласти його у зрозумілому стилі, доступному для всіх».
«Кожен суддя може обрати власний стиль та побудову документа або використовувати типові зразки, якщо такі існують».
Водночас, відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду від 16.12.2021 р. у справі №11-164сап21, в тексті якої зазначено, що не повинно викликати сумнівів чи заперечень відносно того, що всі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в наступній редакції:
- зобов`язати Головне управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до загального трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 періоди роботи відповідно до трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 15.06.1985 р., а саме: періоди роботи в колгоспі з 15.06.1983 р. по 31.12.1985 р., з 01.01.1986 р. по 31.12.1991 р., з 01.01.1992 р. по 31.12.1996 р. та з 01.01.1997 р. по 31.12.1998 р.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.11.2023 року про призначення пенсії за віком та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду;
- у іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.
Відповідно до пункту 2 статті 2 КАС Україниу справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства Українивизначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області підлягає сума 536,80 грн., сплата яких підтверджується квитанцією від 30.11.2023 р., яка міститься в матеріалах справи.
Керуючись статтями 9, 72-77, 139, 241-243, 245-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до загального трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 періоди роботи відповідно до трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 15.06.1985 р., а саме: періоди роботи в колгоспі з 15.06.1983 р. по 31.12.1985 р., з 01.01.1986 р. по 31.12.1991 р., з 01.01.1992 р. по 31.12.1996 р. та з 01.01.1997 р. по 31.12.1998 р.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.11.2023 року про призначення пенсії за віком та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.
У іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень, 80 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька