Справа № 200/888/24
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2024-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2024 року Справа№200/888/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання протиправним та скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Ракова Артема Валентиновича, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Краматорського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 20 жовтня 2022 року за № 14018/245967/6314/32 про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати позивачу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відновити нарахування та виплату позивачу страхових виплат з 1 жовтня 2022 року, виплативши заборгованість із щомісячних страхових виплат, яка виникла за період з 1 жовтня 2022 року по день поновлення такої виплати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є отримувачем страхових виплат, оскільки 7 серпня 2006 року обласною травматологічною МСЕК м. Донецька йому була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 50% за трудовим каліцтвом безстроково, що підтверджується копіями паспорта та довідок МСЕК за № 053212 та № 112714 від 7 серпня 2006 року. Також позивач є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території, що підтверджується копією довідки від 26 листопада 2014 року № 1426/7612 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Позивач перебував на обліку як отримувач страхових виплат в Краматорському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, де отримував страхові виплати по 30 вересня 2022 року.

З 1 жовтня 2022 року позивачу з невідомих йому причин страхові виплати було припинено.

Не дочекавшись поновлення виплати страхових виплат, позивач звернувся за правовою допомогою.

На адвокатський запит до відповідача, який згідно зі ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1105-XIV з 1 січня 2023 року є уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку, щодо підстав припинення страхових виплат позивачу та несплату заборгованості по страховим виплатам, відповідач відповів, що щомісячні страхові виплати були припинені Краматорським міським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області з 1 жовтня 2022 року на підставі постанови про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати від 20 жовтня 2022 року за № 14018/245967/6314/32 згідно з п. 6 ч. 1 ст. 46, ч. 2 ст. 16 Закону України від 23 вересня 1999 року «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №1105-ХІV (в редакції, чинній на 2 квітня 2022 року). Також відповідач надав інформацію щодо сум нарахованих та виплачених щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 з січня 2021 року у вигляді таблиці (без підписів, печаток та дат) та копію постанови про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати від 20 жовтня 2022 року № 14018/245967/6314/32.

Будучи не згодним із припиненням сплати йому страхових виплат з 1 жовтня 2022 року позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із цим позовом (а.с.1-6).

У відзиві на позов Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заперечує проти задоволення заявлених позивачем вимог, зазнаючи наступне.

Позивач знаходився на обліку в органах Фонду соціального страхування України в Донецькій області з 1 квітня 2001 року за трудовим каліцтвом, отриманим 9 грудня 1989 року, згідно з довідкою МСЕК від 7 серпня 2006 року серії Дон-04 № 053212.

З вересня 2014 року по жовтень 2022 року (включно) перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа та отримував щомісячні страхові виплати у Краматорському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

Постановою відділення Фонду від 20 жовтня 2022 року № 14018/245967/6314/32 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати» згідно з п. 6 ч. 1 ст. 46, ч. 2 ст. 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №77-VІІІ зі змінами) призначені позивачу виплати припинені з 1 жовтня 2022 року.

Позивач змінив місце фактичного проживання (перебування) та не повідомив про це у встановлений Порядком № 27 строк відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України.

Після припинення виплати позивачу щомісячних страхових виплат останній до будь-якого відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області не звертався, необхідні документи не надав.

Також відповідач зазначає, що позивач, як отримувач щомісячних страхових виплат, на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області не перебуває, з 1 січня 2023 року до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про продовження страхових виплат не звертався.

Просить відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі (а.с. 33-36).

Ухвалою суду від 19 лютого 2024 року відкрито провадження у справі; встановлено, що позивачем не пропущено строк звернення до суду із даним позовом; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи (а.с. 27-28).

4 березня 2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та додаткові докази по справі (а.с. 33-45).

Суд вважає за необхідне зазначити, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX«Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 22 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 № 573/2022, від 7 листопада 2022 року № 757/2022, від 6 лютого 2023 року № 58/2023, від 1 травня 2023 року № 254/2023, від 26 липня 2023 року № 451/2023, від 6 листопада 2023 року № 734/2023, від 5 лютого 2024 року № 49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затверджених Законами України «Про продовження дії воєнного стану в Україні» від 15 березня 2022 № 2119, від 21 квітня 2022 року № 2212, від 22 травня 2022 року № 2263, від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, від 7 лютого 2023 року № 2915-IX (відповідно), від 2 травня 2023 року № 3057-IX, від 27 липня 2023 року № 3275-IX, від 8 листопада 2023 року № 3429-IX, від 6 лютого 2024 року № 3564-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 5 год 30 хв 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 5 год 30 хв 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 5 год 30 хв 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 20 травня 2023 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Станом на день розгляду справи в Україні продовжує діяти воєнний стан.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України згідно паспорта серії НОМЕР_1 від 14 липня 1997 року, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання відповідно до довідки ВПО від 26 листопада 2014 року № 1426/7612: АДРЕСА_2 (а.с. 12-15).

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , зареєстроване місцезнаходження: 84116, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, є органом державної влади та належним відповідачем у справі (а.с. 39-41).

Як встановлено судом на підставі наявних матеріалів, позивач внаслідок страхового випадку (трудове каліцтво), що стався 9 грудня 1989 року, втратив 50% працездатності; за висновком МСЕК від 7 серпня 2006 року серія ДОН-04 № 053212 позивачу встановлена 3 група інвалідності безстроково (а.с. 15, 43).

З 1 квітня 2001 року позивачу призначена щомісячна страхова виплата за страховим випадком «трудове каліцтво»; перебував на постійному обліку та отримував щомісячні страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Горлівка Донецької області (а.с. 15, 18, 43).

З жовтня 2014 року як внутрішньо переміщена особа перебував на обліку в Краматорському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, де отримував страхові виплати за періоди з 1 вересня 2014 року (а.с. 15, 17, 33, 43).

Так, постановою Краматорського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 2 жовтня 2014 року № 0536/6315/6314/11, справа № 6314, номер випадку 6314, продовжено раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку (вид виплати 410, КЕКВ 2730.03) в розмірі 1 113,81 грн; визначено провадити виплати з 1 вересня 2014 року по 31 січня 2015 року включно та провести донарахування щомісячних виплат за вересень 2014 року у розмірі 1 113,81 грн (а.с. 43-44).

Постановою Краматорського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 20 жовтня 2022 року № 14018/245967/6314/32 відповідно до ч. 3 ст. 44, ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» ОСОБА_1 затримано щомісячну страхову виплату в розмірі 3 763,25 грн з 1 жовтня 2022 року. Підстава затримання: п. 6 ч. 1 ст. 46, ч. 2 ст. 16 Закону № 1105-ХІV (а.с. 45).

2 лютого 2024 року представник позивача направив адвокатський запит до відповідача щодо підстав припинення виплати позивачеві щомісячних страхових виплат (а.с. 16).

Листом від 7 лютого 2024 року (вих. № 0500-0202-8/1225) Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило представникові наступне.

ОСОБА_1 перебував на обліку як отримувач щомісячних страхових виплат як внутрішньо переміщена особа у Краматорському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області з вересня 2014 року по 30 вересня 2022 року. Згідно з постановою відділення від 20 жовтня 2022 року № 14018/245967/6314/32 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати» страхові виплати призупинено з 1 жовтня 2022 року згідно з п. 6 ч. 1 ст. 46, ч. 2 ст. 16 Закону України від 23 вересня 1999 року «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1105-ХІV (в редакції, чинній станом на 2 квітня 2022 року). З жовтня 2022 року нарахування та виплата щомісячних страхових виплат не здійснювалась (а.с. 17).

Відповідно до розрахунку, доданого відповідачем до відповіді на адвокатський запит представника позивача (без підпису та без дати), з жовтня 2022 року щомісячна страхова виплата позивачу не нараховується та не сплачується (а.с. 19).

У відзиві на позов відповідач підтвердив факт припинення нарахування та виплати позивачу щомісячних страхових виплат з жовтня 2022 року (а.с. 33-36).

Будучи не згодним із припиненням виплати йому щомісячних страхових виплат позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 173 Кодексу законів про працю України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно зі ст. 1 Закону України Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР, загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV, яким врегульовані правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я (далі - Закон № 1105-XIV), визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. До зазначених виплат належать і страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячна страхова виплата).

Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно із цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них (ч. 5 ст. 47 цього Закону).

Судом встановлено, що відповідно до копії довідки МСЕК серії ДОН-05 № 053212 від 7 серпня 2006 року ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності безстроково; страхові виплати призначені позивачу безстроково (а.с. 15, 33-36, 43).

Враховуючи наведене, беручи до уваги не надання відповідачем суду доказів на підтвердження прийняття рішення про скасування постанови про призначення позивачу страхової виплати (довічно), суд висновує, що як станом на час виникнення спірних правовідносин, так і станом на час розгляду справи страхові виплати, призначені позивачу у зв`язку із втратою працездатності внаслідок трудового каліцтва та профзахворювання, мали нараховуватись та сплачуватись останньому безстроково.

Судом встановлено, що у жовтні 2014 року позивач став на облік в Краматорському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області у статусі внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII, Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб») внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно п. 3 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1105-ХІV особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 1 жовтня 2014 року № 531, установлено, що особи, які перебувають (перебували) у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами або були добровільно застраховані та переселилися з тимчасово окупованої території, району проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації, мають право на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування робочими органами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування, а до завершення заходів, пов`язаних з утворенням зазначеного Фонду та його робочих органів, - робочими органами Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відповідно до п. 6 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення зазначеного Закону за фактичним місцем проживання у порядку, встановленому правліннями фондів.

За приписами ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. […].

Частиною 1 ст. 46 Закону № 1105-XIV визначено, що страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Суд зауважує, що у спірній постанові вказана підстава припинення (затримання) виплати позивачу страхових виплат - п. 6 ч. 1 ст. 46, ч. 2 ст. 16 Закону № 1105-ХІV(чинний на 2 квітня 2022 року); за поясненням відповідача припинення виплат мало місце у зв`язку зі зміною позивачем місця проживання та не повідомлення про це Краматорське МВ управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

Статтею 2 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон № 1382-IV) визначено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Таким чином, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження, тобто, не може позбавляти особу його права на отримання соціальних виплат.

Передбачений Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» статус внутрішньо переміщеної особи надає громадянинові спеціальні, додаткові права, або "інші права", як це зазначено у ст. 9 Закону, не звужуючи при цьому обсяг конституційних прав та свобод особи.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За приписами ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Керуючись ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, суд застосовує Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини «Пічкур проти України» виплата соціальних платежів сама по собі не може ставити осіб, які проживають у різних країнах, у відносно схоже становище, оскільки будь-яка система соціального забезпечення, включаючи пенсійне забезпечення, у першу чергу створена для забезпечення певних мінімальних стандартів рівня життя осіб, що проживають у відповідній країні, та обслуговування їхніх потреб. Більше того, важко зробити якесь правильне порівняння між пенсіонерами, що проживають у відповідній країні, та тими, які проживають в іншому місці, через низку економічних та соціальних відмінностей, що застосовуються залежно від країни.

У рішенні Суханов та Ільченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Суд зазначив, що ст. 1 Першого протоколу включає в себе три окремих норми: перша норма, викладена у першому реченні першого абзацу, має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого абзацу, стосується позбавлення власності і підпорядковує його певним умовам; третя норма, закріплена в другому абзаці, передбачає право Договірних держав, зокрема, контролювати користування власністю відповідно до загальних інтересів. Проте ці норми не є абсолютно непов`язаними між собою. Друга і третя норми стосуються конкретних випадків втручання у право на мирне володіння майном, а тому повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закріпленого першою нормою (параграф 30).

Щодо соціальних виплат, стаття 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31).

Суд зауважив, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (параграф 53).

На підставі викладеного вище суд висновує, що спірна постанова порушує право позивача на отримання належних йому соціальних (страхових) виплат, отже, є протиправною.

Як наслідок, позовні вимоги позивача про визнання цієї постанови протиправною та її скасування підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відновити нарахування та виплату позивачу страхових виплат з 1 жовтня 2022 року, виплативши заборгованість із щомісячних страхових виплат, яка виникла за період з 1 жовтня 2022 року по день поновлення такої виплати, суд виходить з наступного.

Законом України від 21 вересня 2022 року № 2620-IX Про внесення змін до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, який набрав чинності 1 січня 2023 року, викладено в новій редакції Закон № 1105-ХІV.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 4 Закону № 1105-ХІV (в оновленій редакції) страховиком в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку є Пенсійний фонд України; уповноваженим органом управління є Пенсійний фонд України; пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного закону передбачено: припинити Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. Кабінету Міністрів України у встановленому порядку вжити заходів, що випливають із цього Закону.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України Деякі питання забезпечення здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від 29 листопада 2022 року № 1323 установлено: Пенсійному фонду України з 2 січня 2023 року забезпечити здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування […].

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/ua/), 22 травня 2023 року до реєстру внесено запис про припинення юридичної особи, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, ; номер запису: 179002128; підстава внесення запису: рішення щодо реорганізації (а.с. 26).

Суд зазначає, що ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 5 травня 2023 року по справі № 200/1783/22, яка набрала законної сили 5 травня 2023 року, встановлено, що 1 квітня 2023 року був складений акт № 1 про приймання-передавання постанов, згідно якого Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області передані, а Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняті згідно передавальних актів, в тому числі: постанови про призначення (подовження) страхових виплат потерпілим та особам, які мають право на страхові виплати, справ про страхові виплати потерпілим та особам, які мають право на страхові виплати (по яким прийнято рішення про припинення здійснення страхових виплат, але справу не передано на архівне зберігання, справ про страхові виплати потерпілим та особам, які мають право на страхові виплати, не передані на архівне зберігання; також 16 квітня 2023 року був складений акт приймання-передачі файлів з даними Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, згідно якого голова комісії з реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області Дмитро Свістунов передав, а начальник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Наталією Рад прийняла зашифрований та підписаний файл архіву з даними (папка COLLAGE.SQL, файли баз даних colvipl.fdb, sysvipl.fdb) Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та його відділень АС Реєстр потерпілих (Колаж) актуальними станом на 1 січня 2023 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/110698867).

Отже, належним суб`єктом владних повноважень, що з 1 січня 2023 році нараховує та здійснює страхові виплати (в тому числі заборгованість з вказаних виплат), є органи Пенсійного фонду України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 березня 2016 року № 167 були внесені зміни до деяких постанов Кабінету Міністрів України, в тому числі: у постанові Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам пункт 1 викладено в новій редакції, відповідно до якої виплата (продовження виплати) пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України. Такі виплати можуть здійснюватися за бажанням особи з доставкою додому, з компенсацією витрат за надання таких послуг, передбачених укладеним відповідно до п. 3 цієї постанови тристороннім договором; починаючи з 1 липня 2016 року виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, довічних державних стипендій за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що призначені внутрішньо переміщеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України;

Також пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 14 березня 2016 року № 167 доручено Публічному акціонерному товариству Державний ощадний банк України забезпечити до 1 липня 2016 року відкриття поточних рахунків та видачу платіжних карток за зверненням відповідно до абз. 2 п. 1 цієї постанови внутрішньо переміщених осіб, які не обслуговуються в публічному акціонерному товаристві Державний ощадний банк України,і не пізніше ніж з 1 серпня 2016 року розпочати за зверненням клієнтів за власний рахунок виготовлення та обмін існуючих платіжних карток на платіжні картки, які одночасно є пенсійним посвідченням, із зазначенням графічної та електронної інформації про власника та його електронного цифрового підпису.

Таким чином, починаючи з 1 липня 2016 року виплата фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що призначені внутрішньо переміщеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України.

Суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі № 826/11272/16, предметом розгляду якої було дискримінаційність та невідповідність правовим актам вищої юридичної сили з моменту прийняття положень п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 5 листопада 2014 року у частині здійснення відповідних виплат через рахунки та через мережу установ і пристроїв ПАТ "Державний ощадний банк України", відповідно до яких зазначені норми постанови Кабінету Міністрів України № 637 спрямовані на збереження коштів соціально незахищених осіб, які перебувають на обліку як особи, що переміщуються з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення, забезпечення виплати пенсій та соціальних допомог, недопущення застосування шахрайських схем та протиправних дій під час здійснення таких виплат, запобігання фінансуванню тероризму. Верховний Суд зазначив, що аналіз наведених норм права свідчить про те, що оскільки внутрішньо переміщені особи, зокрема, потребують спеціального захисту з боку держави, надання пільг та компенсацій окремим категоріям осіб у випадках, які передбачені законом, встановлення державних соціальних гарантій окремим категоріям громадян, тому оспорюванні позивачем зміни до Постанови № 637 не можуть вважатися дискримінаційними в розумінні положень закону.

Враховуючи наведене вище, беручи до уваги висновок суду про протиправність спірної постанови, а також керуючись приписами ст. 245 КАС України, суд висновує, що належним способом порушеного права позивача є зобов`язання відповідача поновити поточне нарахування та виплату позивачу страхових виплат, а також нарахувати та виплатити виниклу заборгованість зі страхових виплат за період з 1 жовтня 2022 року по місяць відновлення поточних виплат - на рахунок, відкритий на ім`я позивача в Акціонерному товаристві Державний ощадний банк України.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з квитанцією про сплату № 7666-2448-1089-8450 від 13 лютого 2024 року та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Держбюджету України, позивачем за подання даного позову було сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн (а.с. 24, 47).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Беручи до уваги наведені нормативно-правові приписи та встановлені судом обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати останнього зі сплати судового збору в повному обсязі, тобто в розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст.ст. 2-4, 6, 9, 12, 72-78, 90, 94, 139, 255, 262, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, зареєстроване місцезнаходження: 84116, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) про визнання протиправним та скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Краматорського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 20 жовтня 2022 року за № 14018/245967/6314/32 про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити поточне нарахування та виплату ОСОБА_1 призначеної йому щомісячної страхової виплати на відкритий на його ім`я рахунок в Акціонерному товаристві Державний ощадний банк України.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з щомісячної страхової виплати за період з 1 жовтня 2022 року по день поновлення поточного нарахування та виплати страхової виплати - на відкритий на його ім`я рахунок в Акціонерному товаристві Державний ощадний банк України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, зареєстроване місцезнаходження: 84116, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна