Справа № 400/14944/23
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2024 р. № 400/14944/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 з вимогами: визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати позивачу, додаткової винагороди, передбаченої постановою Каьінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за 05.03.2022 року, з 07.03.2022 року по 31.03.2022 року; з 01.04.2022 року по 30.04.2022 року; з 01.05.2022 року по 31.05.2022 року; з 01.06.2022 року по 30.06.2022 року; з 01.07.2022 року по 31.07.2022 року; з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року; з 01.09.2022 року по 30.09.2022 року; з 01.10.2022 року по 31.10.2022 року; з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року, у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно участі у таких діях та заходах; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоплачену частину додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за 05.03.2022 року, з 07.03.2022 року по 31.03.2022 року; з 01.04.2022 року по 30.04.2022 року; з 01.05.2022 року по 31.05.2022 року; з 01.06.2022 року по 30.06.2022 року; з 01.07.2022 року по 31.07.2022 року; з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року; з 01.09.2022 року по 30.09.2022 року; з 01.10.2022 року по 31.10.2022 року; з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року, у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок з урахуванням попередньо виплаченої суми такої винагороди.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 та має військове звання «старший сержант». Протягом 2022 року, перебувала в оперативному підпорядкуванню військової частини НОМЕР_2 та приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпечення здійсненні заходів національної безпеки і оборони, в періоди за 05.03.2022 року, з 07.03.2022 року по 31.03.2022 року; з 01.04.2022 року по 30.04.2022 року; з 01.05.2022 року по 31.05.2022 року; з 01.06.2022 року по 30.06.2022 року; з 01.07.2022 року по 31.07.2022 року; з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року; з 01.09.2022 року по 30.09.2022 року; з 01.10.2022 року по 31.10.2022 року; з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року, що підтверджується відповідними довідками військової частини НОМЕР_2 . Довідки про виконання бойових завдань за ці дні, було надані до військової частини НОМЕР_1 . Разом з тим, військової частиною не було проведена нарахування та виплата відповідною додаткової винагороди за ці періоди. Позивач вважає дії відповідача протиправними та такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства України, а його порушене право на належний розмір грошового забезпечення підлягає поновленню.

Також, відповідач надав відзив, в якому просив в задоволенні позову відмовити. Свою позицію, відповідач аргументував тим, що відповідно до п.1 Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, у розумінні військ протиповітряної оборони (в.ч. НОМЕР_1 ) є виконання військовослужбовцем бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей. Підрозділ військової частини НОМЕР_1 не входять до складу створених (діючих) угрупувань військ Сил оборони держави.

Відповідно до Журналів бойових дій військової частини НОМЕР_1 бойові підрозділі частини у період з 27.03.2022 по 17.10.2022 застосовували вогневе ураження по повітряним цілям декілька разів, але записи стосовно позивача в журналі відсутні. Крім того, відповідач заперечив легітимність довідок виданих військовою частиною НОМЕР_2 , не була включена до складу діючих угрупувань військ Сил оборони Держави, що мають право видавати довідки про підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або заходах відряджених до цих органів військовослужбовців. Командуванням військової частини НОМЕР_2 залишено без відповіді запит військової частини НОМЕР_1 про надання інформації щодо того, відповідно до яких документів (бойових розпоряджень) військовою частиною НОМЕР_2 були видані довідки про безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях. Оскільки, військова частина НОМЕР_2 не уповноважена видавати таки довідки, відповідач не зобов`язаний за ними проводити розрахунок з військовослужбовцями.

Суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України у зенітно-ракетному дивізіоні військової частини НОМЕР_1 та має військове звання старший сержант.

В 2002 році позивач був відрядженний до військової частини НОМЕР_2 , де проходив військову службу.

Військовою частини НОМЕР_2 видано Довідки №1031, №1032, №1033, №1034, №1035, №1036, №1037 та №1038, а також 16.12.2022 Довідку №1199, про військовослужбовців 3 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , які виконували бойові завдання в оперативному підпорядкуванні військової частини НОМЕР_2 , приймали безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, відповідно до яких підтверджено участь старшого сержанту в бойових діях в періоди за 05.03.2022 року, з 07.03.2022 року по 31.03.2022 року; з 01.04.2022 року по 30.04.2022 року; з 01.05.2022 року по 31.05.2022 року; з 01.06.2022 року по 30.06.2022 року; з 01.07.2022 року по 31.07.2022 року; з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року; з 01.09.2022 року по 30.09.2022 року; з 01.10.2022 року по 31.10.2022 року; з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року.

В довідках міститься посилання на бойові розпорядження військової частини НОМЕР_2 , журнали бойових дій 3 зенітного ракетного дивізіону, журнал бойових дій військової частини НОМЕР_2 , рапорти командирів підрозділів.

Зазначені Довідки були направлені до військової частини НОМЕР_1 , але виплати додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, за безпосередню участь в бойових діях, позивач за ці дні не отримав.

Водночас, 24.02.2022 у зв`язку з військовою aгресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено в Україні воєнний стан iз 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні продовжено, і який діє в теперішній час.

Вже під час дії воєнного стану 28.02.2022 року на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацпію» Кабінетом Miністрів України була прийнята Постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового i начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі- Постанова №168).

Зокрема пунктом 1 вказаної Постанови №168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового i начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового i начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах i установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведения воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в poзмipi до 30000 гривень пропорційно з розрахунку на місяць (крім ociб рядового i начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки i оборони, відсічі i стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшуеться до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виходячи з матеріалів справи, так як позивач безпосередньо приймав участь у здійсненні заходів з національної безпеки i оборони, відсічі i стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, представником позивача був написаний відповідний Адвокатський запит до військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідач листом від 04.12.2023 року за №350/305/7/2570 пс відмовив позивачу виплаті відповідної винагороди та зазначив, що вказане питання врегульовано окремим дорученням Mіністpa оборони України від 23.06.2022 року №912/з/29 та Методичними рекомендаціями щодо заходів з органiзації документального підтвердження (оформлення) безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, затверджених начальником Генерального штабу ЗС України 14.05.2022 року №13459/С, на підставі чого військовослужбовцям зенітних ракетних підрозділів військової частини НОМЕР_1 додаткова винагорода може збільшуватись до 100000 гривень пропорційно із розрахунку на місяць лише за виконання ними бойових завдань з вогневого ураження цілей. Також відповідач, у своєму листі від 28.07.2023р. послався на роз`яснення Командування Повітряних Сил ЗС України від 04.07.2022 року №350/1/329, що на думку позивача, не є підставою для включення військовослужбовців в наказ на виплату збільшеної додаткової винагороди перебування військовослужбовця в районах ведення бойових дій та невиконання безпосередньо ним бойових завдань та перебування військовослужбовців на військових обєктах, по яких здійснювалось вогневе ураження противника. За таких підстав, відповідач вважає, що нарахування та виплати збільшеної винагороди в позивача немає.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права, тому звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у cпосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов i обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок i військову службу» №2232-ХІІ військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.

Правове регулювання основних засад державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту в економічній, соціальній, політичній сферах визначаються Законом України «Про соціальний i правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ з відповідними змінами та доповненнями (далі - Закон).

Суд вказує, що правове регулювання соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей регулює лише цей Закон, ані будь-який інший.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які знаходяться на службі в Збройних силах України i інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про соціальний i правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня

вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Mіністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законiв України військових формувань та правоохоронних органiв кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Mіністpa оборони України №260 від 07.06.2018, затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.

Відповідно до п. 2 Порядку № 260 Грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань iз забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

У відповідності до п.3 Порядку №260 підставами для розрахунку та виплати основних i додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації), (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних i додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком ociб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Згідно Розділу 16 Порядку №260 командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків. Військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках: за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168, пунктом 1 якої встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового i начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управлення спеціальних операцій Національного

антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а там з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки i оборони, відсічі i стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування застосовується з 24.02.2022.

Судом встановлено, що позивач відповідно до Бойових розпоряджень, Журналів бойових дій, наказів та рапортів здійснював заходи з національної безпеки i оборони, а саме виконував завдання за призначенням у вказаних вище періодах. Отже, за час проходження військової служби позивачу мало нараховуватися грошове забезпечення відповідно до постанови КМУ від30.08.2017 №794 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, oci6 рядового i начальницького складу та деяких інших ociб», а також додаткова винагорода за час участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки i оборони, відсічі i стримування збройної aгресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів до 100 000 грн. пропорційно часу участі у таких діях.

Посилання ж відповідача на окреме дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 року №912/з/29 та Методичні рекомендації щодо заходов з організації документального підтвердження (оформлення) безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, затверджених начальником Генерального штабу ЗС України 14.05.2022 року №13459/С є не необгрунтованим та недоцільним, оскільки, вказані документи носять консультативный характер та вони не є нормативно-правовими актами України.

Отже, суд приходить до висновку, що основним порушеним правом позивача збоку Військової частини НОМЕР_1 , є порушення норм виплат щомісячного грошового забезпечення військовослужбовця, що є фактично порушенням вимог на належну оплату npaцi.

Крім того, в рішеннях Конституційного Суду України № 8-рп/99 від 06.07.1999 року (у справі щодо права на пільги) та № 5-рп/2002 від 20.03.2002 року (у справі щодо пільг, компенсації i гарантії) вказано, що Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яю відповідно до ст. 17 Конституції України, перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет i територіальну цілісніть України, її економічну та інформаційну безпеку. Необхність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так i після її закінчення зумовлена насамперед там, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя i здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так i після її закінчення.

Конституціний Суд України у своїх рішеннях від 22.09.2005 року № 5-рп/2005, від 29.06.2010 року № 17-рп/2010, від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, від 11.10.2011 року № 10- рп/2011 неодноразово вказував, що громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене.

Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в України, також вказує, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати i застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя (справа «Броньовський проти Польщі», заява № 31443/96, рішення від 22.06.2004 р., п. 184).

Також Європейський Суд у справi Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) зазначив щодо принципу юридичної визначеності, який означає, що зацікавленість особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що не проведення відповідачем нарахування та виплати ОСОБА_1 , додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового i начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168, свідчить про протиправність дій відповідача.

Отже, суд дійшов висновку, що за наявністю спірних правовідносин, які стосуються виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 , додаткової винагороди, передбаченої постановою Каьінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за 05.03.2022 року, з 07.03.2022 року по 31.03.2022 року; з 01.04.2022 року по 30.04.2022 року; з 01.05.2022 року по 31.05.2022 року; з 01.06.2022 року по 30.06.2022 року; з 01.07.2022 року по 31.07.2022 року; з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року; з 01.09.2022 року по 30.09.2022 року; з 01.10.2022 року по 31.10.2022 року; з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року, у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно участі у таких діях та заходах.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоплачену частину додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за 05.03.2022 року, з 07.03.2022 року по 31.03.2022 року; з 01.04.2022 року по 30.04.2022 року; з 01.05.2022 року по 31.05.2022 року; з 01.06.2022 року по 30.06.2022 року; з 01.07.2022 року по 31.07.2022 року; з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року; з 01.09.2022 року по 30.09.2022 року; з 01.10.2022 року по 31.10.2022 року; з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року, у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок з урахуванням попередньо виплаченої суми такої винагороди.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Мельник