Справа № 142/490/23
Суддя: Гринишина А. А.
Дата ухвалення: 2024-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 142/490/23
Номер провадження 2-а/142/3/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 березня 2024 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Гринишиної А.А.,

з участю

секретаря судового засідання Курасевич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Піщанка Вінницької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2023 року позивач ОСОБА_1 через підсистему Електронний суд звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ № 7683090, та звільнити його від сплати судового збору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 вересня 2023 року дану справу було передано для розгляду судді Гринишиній А.А.

Ухвалою судді Піщанського районного суду від 21 вересня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі залишено без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків, протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання до суду оригіналу документу про сплату судового збору в розмірі 1 073,60 гривень.

25 вересня 2023 року ОСОБА_1 через підсистему Електронний суд подано заяву про усунення недоліків та на виконання вимог ухвали суду 21 вересня 2023 року по справі надано платіжну інструкцію № 0.0..1., про сплату судового збору в розмірі 1 073,60 гривень. Також просив, за результатами судового розгляду вирішити питання розподілу судових витрат. Таким чином, вимоги ухвали суду від 21 вересня 2023 року позивачем ОСОБА_1 виконані.

Ухвалою суду від 27 вересня 2023 року прийнято до розгляду та відкрити провадження у вказаній справі, розгляд постановлено здійснювати за правилами, передбаченими статтями 268-271, статтею 286 КАС України, призначено судове засідання та запропоновано відповідачу до початку судового засідання надати суду відзив на позовну заяву.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАТ № 7683090 від 07.09.2023 року на нього, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , було накладено штраф в розмірі 1700 грн. Зазначає, що, 07.09.2023 року на виконання вимог бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 він та мій колега, ОСОБА_3 переміщались з пункту постійної дислокації військової частини, до Оперативно-тактичного угрупування "Соледар" для виконання завдань за призначенням на автомобілі Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_2 , який належить йому на праві приватної власності. В місті Кривий Ріг, Дніпропетровської області його було зупинено представниками Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області. На вимогу представників Поліції ним було пред`явлено посвідчення водія, технічний паспорт на автомобіль та посвідчення учасника бойових дій. Йому було повідомлено, що він перевищив встановлену швидкість та в подальшому щодо нього було винесено Постанову, з якої випливає, що справа про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, розглядалась 07.09.2023 о 09 год. 09 хв. за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Дніпропетровське шосе, 48. Справа розглядалась інспектором 2 роти 1 батальйону Поліції старшим лейтенантом поліції Білим Олександром Олександровичем. В розділі 4 Постанови його адреса місця реєстрації проживання вказана невірно " ОСОБА_4 " замість вірної " ОСОБА_5 ". В графі Постанови "час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення" значиться: 07.09.2023 09:05:12 / м. Кривий Ріг, Дніпропетровське шосе, 48, водій керуючи ТЗ рухався зі швидкістю 105 км/год., чим перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті на 55 км/год. обмеження швидкості в населеному пункті, швидкість вимірювалась приладом TruCam TS 008361, нагрудний відео реєстратор 475125, чим порушив п. 12.4 ПДР - Перевищення водіями Т/З встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год. Правопорушення кваліфіковано за ч. 4 ст. 122 КУпАП. За результатами розгляду Справи Інспектором було прийнято рішення: Накласти штраф 1 700 грн. На підставі статті 307, ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати порушником штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу 3 400 грн.

Позивач зазначає, що вказана постанова є протиправною з огляду на те, що по-перше: прилад TruCam Інспектором застосовувався з рук (руки). Даний прилад не був статично закріплений. Так, при винесенні Постанови Інспектор показав мені відеофіксацію мого переміщення по дорозі. З відео я побачив, що на рухомий автомобіль "Volkswagen", моделі "Passat", н.з. НОМЕР_2 наведено ціль та протягом приблизно 2 секунд здійснювався замір швидкості. В цей момент було видно значне дрибіжання приладу TruCam, що може свідчити про проведення моменту фіксації швидкості автомобіля Trucam LTI20/20 з руки (рук). Така вібрація приладу TruCam, може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким я керував. Вказує, що в свою чергу, відповідно до цієї ж статті ЗУ «Про поліцію», технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель. Отже, тримаючи Прилад в руках (руці), Інспектор діяв не в спосіб, що передбачений законодавством, чим порушив вимоги ст. 40 ЗУ «Про поліцію», ст. 19 Конституції України. По-друге: з постанови випливає, що я буцім перевищив встановлені обмеження швидкості в населеному пункті Кривий Ріг, Дніпропетровської області. Так, дійсно, відповідно до пункту 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі ПДР), у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Однак, в свою чергу, відповідно до пункту 1.10 ПДР, населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.49, 5.50, 5.51, 5.52. Отже, на шляху повинен був би бути установлений дорожній знак 5.49 або 5.51 з написом «Кривий Ріг». Звертаю увагу суду, що при моєму русі автомобілем на шляху були відсутні дорожні знаки 5.49 та 5.51, в зв`язку з чим я не знав та не міг знати про те, що він рухаюсь транспортним засобом по населеному пункту. І при подальшому русі транспортним засобом на шляху не було дорожніх знаків 5.50 та 5.52 з написом «Кривий Ріг». Інформації в Постанові про відповідні дорожні знаки відсутня, що свідчить про неповне з`ясування Інспектором всіх обставин справи та/або про відсутність таких дорожніх знаків на шляху взагалі. Навіть якщо припустити, що позивач дійсно рухався транспортним засобом зі швидкістю 105 км/год., то поза населеним пункт. По-третє: Інспектором при винесенні Постанови не було з`ясовано чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, що суперечить приписам ст. 280 КУпАП. Так, в розмові Інспектор запитав його, куди він прямує і позивач відповів, що їде у відрядження. Після цього Інспектор запитав чи він військовослужбовець, на що позивач зазначив, що так. На виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 він дійсно прямував у відрядження до Оперативно-тактичного угрупування "Соледар" з метою виконання службових обов`язків, виконання бойових завдань, ведення воєнних (бойових) дій у складі штатних підрозділів, та знов сформованих, в тому числі позаштатних, та здійснення завдань із всебічного забезпечення підрозділів військової частини, та підрозділів які передані в оперативне підпорядкування безпосередньо в районах ведення бойових дій під час забезпечення здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. Даний факт підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.09.2023 року № 258.

На заперечення проти позову, відповідачем Інспектором взводу №2 роти №2 батальйону №1 ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП, старшим лейтенант поліції О. Білим подано відзив на адміністративний позов про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в обґрунтування якого відповідач зазначив, що з вимогами адміністративного позову не погоджуюсь, вважаю, що постанова серії ЕАТ №7683090 від 07.09.2023 складена, інспектором взводу № 2 роти №2 батальйону №1 ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП старшим лейтенантом поліції Білим Олександром Олександровичем законно та обґрунтовано. Повідомив, що позовні вимоги позивача не визнає, вважає їх безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з підстав зазначених представником відповідача ППП в місті Крпивий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП у відзиві на адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Вказує, що під час несення служби в м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, вул. Дніпровське Шосе біля буд. 48, 07.09.2023 за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam (серійний номер ТС008361) мною було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу Volkswagen Passat з номерним знаком НОМЕР_3 , рухався зі швидкістю (сто п`ять) км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 55 (п`ятдесят п`ять) км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України, після чого на підставі ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію" транспортний засіб було зупинено поліцейськими. Вказаний факт підтверджується долученим Фото та відео представником відповідача ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП до відзиву. Позивач, в свою чергу, будучи необізнаним, намагається описати принципи роботи приладу TruCam, викривляючи зміст інструкції, щодо можливості використання приладу в мобільному (ручному) режимі, при цьому жодного разу навіть не тримаючи його в руках, не кажучи про користування даним приладом особисто. Зазначений доказ відповідає критеріям належності та допустимості, оскільки одержаний з дотриманням закону та, як зазначалось вище, містить інформацію про обставини, які мають значення для справи. Під час фіксації швидкості, у випадку не стабільного утримання приладу в руках, останній видає помилку заміру, не фіксує швидкість, що дуже добре описано в інструкції до виробу. Також слід звернути увагу, що в іде о фіксація відбувається після фіксації перевищення швидкості та продовжується до фото фіксації номерного знаку автомобіля, тому заперечення позивача про більшу похибку заміру під час фіксації, повністю спростовується та не заслуговує на увагу суду. Зазначає, що він підійшов до водія автомобіля, представився належним чином, довів водію суть скоєного ним адміністративного правопорушення, запропонував йому пред`явити документи, передбачені вимогами п. 2.1. Правил дорожнього руху України, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі п.2 ч.1 ст.32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4.а ПДР України. Врахувавши ст. 222 КУпАП, ст.278 КУпАП, що до моєї компетенції належить розгляд адміністративної справи за порушення правил дорожнього руху, з`ясувавши всі обставини, які підлягають з`ясуванню під час розгляду адміністративної справи (ст.280 КУпАП), оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП), додержуючись вимог ст.258 КУпАП, наказу №1395 від 07.11.2015 «Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853, встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, роз`яснивши права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: ст.ст.268, 287-289, 307-308 КУпАП, інспектор виніс відносно гр. ОСОБА_1 постанову за ч. 4 ст. 122 КУпАП. Відповідно до частини четвертої статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким, чином аналізуючи матеріали справи та оскаржувану постанову, звертаю увагу суду, що оскаржувана постанова відповідає фактичним обставинам справи встановленим інспектором, оскільки позивач керуючи автомобілем, рухався зі швидкістю 105 км/год., перевищив дозволену швидкість руху на 55 км/год., а відтак її дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 122 КУпАП, а не за ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідальність за яке наступає у разі перевищення дозволеної швидкості більш як на 20 км/год. За результатами розгляду адміністративної справи, керуючись положеннями статей 33, 284 КУпАП, до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 1 700,00 грн., шляхом винесення Постанови. Розглядаючи дану справу, співробітник патрульної поліції діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Зауважує, що водій в першу чергу повинен керуватись безпосередньо п.12.4 ПДР України - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год., а не намагатись уникнути відповідальності, адже основною причиною ДТП з постраждалими є саме порушення швидкісного режиму. Посилання позивача на те, що дії поліцейських були незаконними, оскільки вимірювання швидкості руху було здійснено приладом із функцією фото та відео фіксації TruCam, який знаходився в руках працівника поліції і переміщався у просторі, а не був встановлений стаціонарно, що суперечить статті 19 Конституції України та ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», спростовуються інформацією ДП «Укрметртестстандарт», відповідно до якої лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі. Аналогічна позиція висловлена у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року у справі № 686/30567/20. З долученого до відзиву представником відповідача фото вбачається, що правопорушення здійснене саме в населеному пункті, оскільки зазначено координати, а саме широту та довготу, що дає можливість пересвідчитись, що дане місце є населеним пунктом. Зауважує, що згідно з координатами, які автоматично визначає прилад TruCam і які зазначені на фото, при здійсненні заміру швидкості автомобіля позивача він перебував у координатах широта: 47°55'43.l4f,N та довгота: 33°2724.59" Е - ці координати відповідають межам населеного пункту м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, Дніпровське шосе, а відтак і сам автомобіль перебував межах цього населеного пункту. Також з відеозапису export-atyxq зафіксовано зупинку громадського транспорту, яка знаходиться в межах міста (який також видно на фото роздруківці з TruCam) знак. Також згідно роздруківки з Google map зазначені координати відповідають розташуванню населеного пункту м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, Дніпровське шосе. Відповідно до чого, позивач перед фіксацією правопорушення знаходився в межах населеного пункту бути встановлено дорожній знак 5.49 «Початок населеного пункту», оскільки цей знак позначає початок населеного пункту, 5.50 "Кінець населеного пункту" та встановлюється відповідно до ДСТУ 4100:2014. Таким чином, зазначає, що твердження позивача про нібито знаходження поза межами населеного пункту в момент фіксації швидкості не відповідає фактичним обставинам, оскільки на фото (міститься в матеріалах справи) чітко зазначено місце скоєння правопорушення, а саме: м. Кривий Ріг, вул. Дніпровське Шосе, буд. 48. Зазначає наступне, оскільки позивача було зупинено безпосередньо в м. Кривий Ріг по вул. Дніпровське шосе біля буд. 48 він повинен керуватись насамперед п.12.4 Правил дорожнього руху України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. та ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху. Згідно з координатами, які автоматично визначає прилад TruCam, при здійсненні заміру швидкості автомобіля позивача він перебував у координатах: ширина: 47055'43.14" N та довгота: 33° 2724.59"Е - ці координати відповідають межам населеного пункту м. Кривий Ріг, а саме Дніпровському шосе, буд. 48. На фотознімку міститься інформація, а саме: дата та час вчинення правопорушення; місце вчинення правопорушення; географічні координати місця вчинення правопорушення; фотофіксація автомобіля з чітким зображенням державного номерного знаку; швидкість руху автомобіля, км/год.; обмеження (перевищення) швидкості, км/год.; напрямок руху автомобіля. На відеозаписі з назвою « f2200 0907 090554» зафіксовано рух транспортного засобу з номерним знаком НОМЕР_4 , щодо якого здійснювався контроль швидкості руху та зафіксовано швидкість 105 кілометрів на годину. Також, згідно загально доступної інформації на офіційному сайті Патрульної поліції України (http://patrol.police.gov.ua), повідомлено про розташування пристроїв вимірювання швидкості TruCam. Зазначено, що на дорозі встановлені відповідні знаки, які попереджають про фото-та відеофіксацію порушень та у місцях фіксації порушень стоїть службовий автомобіль з увімкненими синіми проблисковими маячками. Таким чином враховуючи все вищенаведене, докази отримані з допомогою лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam II № ТС008361 є належними та допустимими. Позивач в адміністративному позові не надав доказів того, що він не порушував правил дорожнього руху. Враховуючи, що фактично позивачем були вчинені адміністративні правопорушення, передбачені ч.4 ст.122 КУпАП, що підтверджується доданими до справи доказами, вважаємо, що у Піщанського районного суду Вінницької області не має підстав для задоволення позову. Таким чином, зважаючи на викладене, вважає, що постанова серії БАТ №7683090 від 07.09.2023 року у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та законною, у зв`язку з чим просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Крім того, на заперечення проти позову, представником відповідача Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, за довіреністю Кушнір О.В. подано відзив на адміністративний позов про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в обґрунтування якого відповідач зазначив, що під час несення служби в м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, вул. Дніпровське Шосе біля буд. 48, 07.09.2023 за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam (серійний номер ТС008361) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу Volkswagen Passat з номерним знаком НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю (сто п`ять) км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 55 (п`ятдесят п`ять) км/год., чим порушив п.12.4 ПДР України, після чого на підставі ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію" транспортний засіб було зупинено поліцейськими. Вказаний факт підтверджується долученим фото та відео (додається до відзиву). Зазначає, що Інспектор підійшов до водія автомобіля, представився належним чином, довів водію суть скоєного ним адміністративного правопорушення, запропонував йому пред`явити документи, передбачені вимогами п. 2.1. Правил дорожнього руху України, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі п.2 ч1 ст.32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4.а ПДР України. Врахувавши ст.222 КУпАП, ст.278 КУпАП, що до його компетенції належить розгляд адміністративної справи за порушення правил дорожнього руху, з`ясувавши всі обставини, які підлягають з`ясуванню під час розгляду адміністративної справи (ст.280 КУпАП), оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП), додержуючись вимог ст.258 КУпАП, наказу №1395 від 07.11.2015 «Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853, встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, роз`яснивши права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: ст.ст. 268, 287-289, 307-308 КУпАП, інспектор виніс відносно гр. ОСОБА_1 постанову за ч. 4 ст. 122 КУпАП. Також вказує, що оскаржувана постанова відповідає фактичним обставинам справи встановленим інспектором, оскільки позивач керуючи автомобілем, рухався зі швидкістю 105 км/год., перевищив дозволену швидкість руху на 55 км/год., а відтак її дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 122 КУпАП, а не за ч. 1 стЛ22 КУпАП, відповідальність за яке наступає у разі перевищення дозволеної швидкості більш як на 20 км/год. За результатами розгляду адміністративної справи, керуючись положеннями статей 33, 284 КУпАП, до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 1 700,00 грн., шляхом винесення Постанови. Розглядаючи дану справу, співробітник патрульної поліції діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Таким чином, Враховуючи викладене, наведені позивачем порушення з боку працівників поліції є недоведеними та спростованими. Крім того, зазначає, що Лазерний вимірювач швидкості TruCam ІІ здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та швидкість руху транспортного засобу. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Відповідно до Інструкції виробника LaserTechnologeinc, СІЛА, використання лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 передбачає можливість використання даного приладу в автоматичному режимі, вказаний режим дозволяє автоматично фіксувати номерний знак та швидкість руху транспортного засобу. Слід зазначити, що відповідно до наведеної інструкції лазерний вимірювач швидкості TruCam II може використовуватись як в мобільному (з рук) так і в статичному (з триноги) положенні. Тобто в першому випадку поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу, після чого прилад автоматично виконує обробку даних щодо фіксації швидкості руху. Такий спосіб використання дає можливість виявити правопорушення не в автоматичному режимі. Крім основного ручного режиму роботи, вимірювач TruCam може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі, без участі оператора. Діапазон вимірювання швидкості руху ТЗ - від 0 до 320 км/год. Максимально допустима похибка (МДП) під час вимірювання швидкості руху ТЗ: від 0 до 100 км/год. - ± 2 км/год.; понад 100 км/год. до 320 км/год. - ± 2 %. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15.5 м до 1 200 м. Під час фіксації в мобільному режимі, після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника з встановленої оператором дистанції, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника. Під час фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад автоматично здійснює фотографування транспортного засобу порушника та швидкість руху транспортного засобу, а не особу самого водія і тим паче не розташування будь-яких дорожніх знаків або розмітки. Щодо захисту інформації. Виробник приладу TruCam (LTI, СІЛА) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази поліції в суді в разі оскарження факту порушення. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але й в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі. Можливість використання приладу TruCam у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації виробу, а також самою конструкцією приладу (наявність рукоятки для тримання та плечового упору). Разом з цим, Мінекономрозвитком ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», було зазначено, що «лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного ручного режиму роботи, вимірювач TruCam може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі», (копія листа додається до відзиву). Отже, використання ручного вимірювача швидкості приладу TruCam в мобільному режимі (з рук), що прямо передбачено його конструкцією та підтверджується інструкцією з використання, сертифікатом відповідності та роз`ясненням ДП «Укрметртестстандарт», безумовно являється обґрунтованим та законним. Зауважує, що водій в першу чергу повинен керуватись безпосередньо п.12.4 ПДР України - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год., а не намагатись уникнути відповідальності, адже основною причиною ДТП з постраждалими є саме порушення швидкісного режиму. Посилання позивача на те, що дії поліцейських були незаконними, оскільки вимірювання швидкості руху було здійснено приладом із функцією фото- та відео фіксації TruCam, який знаходився в руках працівника поліції і переміщався у просторі, а не був встановлений стаціонарно, що суперечить статті 19 Конституції України та ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», спростовуються інформацією ДП «Укрметртестстандарт», відповідно до якої лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі. З долученого до відзиву фото вбачається, що правопорушення здійснене саме в населеному пункті, оскільки зазначено координати, а саме широту та довготу, що дає можливість пересвідчитись, що дане місце є населеним пунктом. Також зазначає, що В свою чергу, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/26459, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 02.11.2022 та чинного до 02.11.2023 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam №ТС008361, є придатним до застосування. Вказує, що поліцейським було враховано факти та обставини, передбачені законом, та дотримано порядку розгляду справи. Крім того, постанова містить відомість, що швидкість вимірювалась приладом TruCam № ТС008361 та посилання на технічні засоби, а саме номер нагрудного реєстратора патрульного 475125 (відеозапис з якого міститься на долученому диску). Як вбачається з постанови вона відповідає вищезазначеним приписам: в ній зазначено посадову особу, яка винесла постанову, дату розгляду справи; місце скоєння правопорушення, відомості про особу, що скоїла правопорушення, опис обставин, установлених при розгляді справи, зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте по справі рішення. Щодо того, що у постанові не вірно зазначено місце реєстрації позивача. Це є опискою та не може бути самостійною підставою для скасування постанови так, як дана описка жодним чином не порушила право позивача та не вплинула на факт правопорушення. Постанова була отримана позивачем на місці зупинки після розгляду справи. До повноважень інспектора патрульної поліції належить розгляд справ про адміністративні правопорушення на місці зупинки транспортного засобу і накладання адміністративних стягнень, які передбачені ч.4 ст.122 КУпАП відсутні підстави для визнання таких дій протиправними та скасування постанови, що також не заперечується позивачем. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до Інструкції. Так само зі змісту адміністративного позову позивач не заперечує той факт, що його права, передбачені ст.268 КУпАП, йому інспектором були роз`яснені та не був позбавлений можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими от. 268 КУпАП Вказані обставини підтверджуються відеозаписом зробленим нагрудним реєстратором патрульного. Також, не можливо погодитись з доводами позивача щодо його прямування у відрядження до ОТУ «Соледар» інспектор міг би визнати як пом`якшуючу обставину. Згідно ч. 1 ст. 33 КУпАП при накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. По - друге, жодних виключень не має для військовослужбовців у порушенні п. 12.4 ЦЦР України. Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Позивач в адміністративному позові не надав доказів того, що він не порушував правил дорожнього руху. Враховуючи, що фактично позивачем були вчинені адміністративні правопорушення, передбачені ч. 4 ст.122 КУпАП, що підтверджується доданими до справи доказами, вважаємо, що у Піщанського районного суду Вінницької області не має підстав для задоволення позову. Таким чином, зважаючи на викладене, вважають, що постанова серії БАТ №7683090 від 07.09.2023 року у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та законною, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через підсистему «Електронний суд», користувачем якої він являється.

Відповідач по справі ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився та на адресу суду повернувся конверт, в якому відповідачу була направлена судова повістка, з відміткою працівника поштового зв`язку про повернення, у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Відповідач по справі Полк патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, свого уповноваженого представника в судове засідання не направив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через підсистему «Електронний суд», користувачем якої він являється.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

На підставі викладеного, враховуючи, що представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності такого учасника справи на підставі наявних у справі матеріалів.

Суд, дослідивши матеріали справи, відзив на позов вважає, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, основним завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7683090 від 07.09.2023 складену інспектором взводу № 2 роти №2 батальйону №1 ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП старшим лейтенантом поліції Білим Олександром Олександровичем, Толочний О.М. був притягнутий до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 4 ст. 122 КУпАП, та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 гривень за те що, 07.09.2023 09:05:12 / м.Кривий Ріг, Дніпропетровське шосе, 48, водій керуючи ТЗ рухався зі швидкістю 105 км/год., чим перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті на 55 км/год. обмеження швидкості в населеному пункті, швидкість вимірювалась приладом TruCam TS 008361, нагрудний відео реєстратор 475125, чим порушив п. 12.4 ПДР - Перевищення водіями Т/З встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Частиною другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII) поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року (далі Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п.14.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.4 ст.122 КУпАП адміністративна відповідальність настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину та тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з положеннями статі 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З долучених до відзиву на позов представником відповідача відеозапису з місця зупинки, показів приладу TruCam TS 008361 встановлено, що ОСОБА_1 дійсно 07.09.2023 09:05:12 / м.Кривий Ріг, Дніпропетровське шосе, 48, керуючи ТЗ рухався зі швидкістю 105 км/год., чим перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті на 55 км/год. При розгляді справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_6 його вчинення не заперечував. Швидкість руху була зафіксована приладом TruCam TS 008361поліцейським в ручному режимі, який є належним чином сертифікований, що також підтверджено відеозаписом.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Відповідно ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, доводи та твердження сторони позивача щодо неправомірності спірної постанови та її невідповідності нормам чинного законодавства не спростовують правомірність винесення оскаржуваної постанови.

Дослідивши надані сторонами докази, суд доходить висновку, що відповідачем доведено належними, достатніми та допустимими доказами, законність оскарженої постанови. Також ця постанова винесена у межах повноважень відповідача, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріли справи, суд приходить до висновку, що даний позов є безпідставним і в його задоволенні слід відмовити, оскільки відповідачем доведено належними доказами, що позивач порушив вимоги п. 12.4 ПДР України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови, яка є правомірною.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ст. 139 КАС України, та враховуючи, що позовні вимоги залишенні судом без задоволення, приходить до висновку, що судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 8, 9, 10, 71-79, 194, 229, 268, 241-246, 270-272, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 122, 247, 251, 283, 286, 294, 317, 317-1 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідачі: Інспектор взводу № 2 роти № 2 батальйону № 1 ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП Білий Олександр Олександрович, Полк патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, адреса вул. Вільної Ічкерії, 11 м. Кривий Ріг.

Суддя: