Справа № 200/7186/23
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2024-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2024 року Справа№200/7186/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (адреса Донецька область, місто Покровськ, вул. Поштова, буд. 16, 85300, ) до ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та стягнення коштів, -

УСТАНОВИВ:

12 грудня 2023 року, до Донецького окружного адміністративного суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надісланий адміністративний позов Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки до ОСОБА_1 в якому просить суд: визнати протиправними дії ОСОБА_1 , та стягнути з ОСОБА_1 12 234,42 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від Слідчого управління ГУ НП в Донецькій області надійшла вимога в порядку ст. 40,93 КПК України від 18 липня 2023 року №052/2/20-2023 «Про проведення службового розслідування стосовно службової осіби ІНФОРМАЦІЯ_1 », в якій містилася інформація щодо перебування за кордоном державного службовця ІНФОРМАЦІЯ_1 працівника ЗСУ ОСОБА_1 в період з 26.03.2022 року по 16.03.2023 року, а в цей період їй здійснювалося нарахування заробітної плати відповідно до посад.

Відповідно до документів, наданих у ході службового розслідування ІНФОРМАЦІЯ_2 стало відомо, що головний спеціаліст відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_1 працівник ЗСУ ОСОБА_1 (прийнята на посаду 14 липня 2021 року) відповідно до наказу начальника Краматорського РТЦК та СП від 18.01.2022 року №6 перебувала у додатковій оплачуваній відпустці за стаж державної служби у період з 14 по 28 лютого 2022 року, а 01 березня 2022 року приступила до виконання службових обов`язків відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01.03.2022 року №15.

Працівник ЗСУ ОСОБА_1 скористалася правом дистанційного виконання службових обов`язків. Про виконання службових обов`язків працівником ЗСУ ОСОБА_1 свідчить табель робочого часу ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01 по 31 березня 2022 року. Відповідно до наказу начальника Краматорського РТЦК та СП від 01.04.2023 року №20 працівнику ЗСУ ОСОБА_1 у зв`язку з введенням в Україні правового режиму воєнного стану та відсутністю організаційних і технічних умов для діяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 у повному обсязі під час воєнного стану було оголошено простій не з вини працівника з 01 квітня 2022 року.

Заробітна плата у період простою відповідно до вимог статті 113 Кодексу України про працю України від 10 грудня 1971 року №332-VIII (зі змінами) та постанови Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року №221 «Деякі питання оплати праці працівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, що фінансуються або дотуються з бюджету» виплачувалася у розмірі одного посадового окладу. Факт простою підтверджується табелем робочого часу ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01 по 30 квітня 2022 року, виплата посадового окладу - карткою особового рахунку на працівника ОСОБА_1 за відповідний період.

Ухвалою суду від 18 грудня 2023 року позовну заяву Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 (десять) днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання: доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи або в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу копій позовної заяви та доданих до неї документів; позовної заяви із зазначенням офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти відповідача; заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

Ухвалою суду від 04 січня 2024 року заяву Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про поновлення процесуального строку - залишено без задоволення. Продовжено Донецькому обласному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання даної ухвали, шляхом надання суду обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

Ухвалою суду від 10 січня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвала від 10 січня 2024 року направлялась за адресою реєстрації місця проживання відповідача, однак повернулась до суду неврученою з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

При цьому, судом здійснено спробу інформування відповідача про відкриття провадження у даній справі за номером телефонного зв`язку, зазначеним позивачем у позовній заяві, однак оператором повідомлено, що номер абонента не обслуговується.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом установлено наступне.

ОСОБА_1 з 14.07.2021 працює на посаді головного спеціаліста відділення військового обліку на бронювання сержантів в солдатів запасу Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до витягу із наказу начальника територіального центру комплектування а соціальної підтримки Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по особовому складу державних службовців) № 6 від 18.01.2022 відповідач вибула у додаткову оплачувану відпустку за стаж державної служби на 1 (один) календарний день за 2015 рік 14 лютого 2022 року; на 2 (два) календарних дні за 2016 рік з 15 лютого 2022 року по 16 лютого 2022 року включно; на 3 (три) календарних дні за 2017 рік з 17 лютого 2022 року по 19 лютого 2022 року включно; на 4 (чотири) календарних дні за 2018 рік з 20 лютого 2022 року по 23 лютого 2022 року включно: на 5 (п`ять) календарних днів за 2019 рік з 24 лютого 2022 року по 28 лютого 2022 року включно.

Згідно з витягом із наказу начальника територіального центру комплектування а соціальної підтримки Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по особовому складу державних службовців) №15 від 01.03.2022 ОСОБА_1 прибула з додаткової оплачуваної відпустки за стаж державної служби 01.01.2022.

Відповідно до витягу із наказу начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по особовому складу державних службовців) №20 від 01.04.2022 «Про встановлення простою окремим державним службовцям» у зв`язку з введенням в Україні правового режиму воєнного стану та відсутністю організаційних і технічних умов для діяльності Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у повному обсязі під час воєнного стану, оголошено простій не з вини працівників 3 01 квітня 2022 року головному спеціалісту відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ОСОБА_1 . Вирішено виплачувати заробітну плату в період простою державним службовцям Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з вимог статті 113 Кодексу законів про працю України від 10 грудня 1971 року № 322-VIII (із змінами) та постанови Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року № 221 «Деякі питання оплати праці працівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, що фінансуються або дотуються з бюджету, в умовах воєнного стану» в розмірі одного посадового окладу.

Згідно з витягом із наказу начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по особовому складу державних службовців) №22 від 25.04.2022 «Про призупинення дії трудових договорів з державними службовцями» призупинено дію трудових договорів з 25.04.2022 до відновлення можливості виконувати роботу, але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану головному спеціалісту відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу із наказу начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (з адміністративно-господарської діяльності) №38 від 01.03.2022 «Про запровадження дистанційної роботи» запроваджено з 01.03.2022 дистанційної роботи для державних службовців та працівників Збройних Сил України Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з витягом із наказу начальника територіального центру комплектування а соціальної підтримки Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (з адміністративно-господарської діяльності) №51 від 28.04.2022 «Про запровадження дистанційної роботи» внесено зміни до наказу №38 від 01.03.2022 про дистанційну роботу для державних службовців та працівників Збройних Сил України Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, викладено в наступній редакції: «Державні службовці та працівники, які перебувають на території України, можуть виконувати завдання за посадою за межами адміністративної будівлі Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, на період дії воєнного стану в Україні».

З метою уточнення причин і умов, що могли призвести до можливої розтрати ввіреного майна шляхом зловживання службовим становищем посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 та необґрунтованої виплати заробітної плати державним службовцям, встановлення можливої вини посадових осіб, які своїми діяннями (діями чи бездіяльністю) сприяли вчиненню правопорушення начальником відділу морально-психологічного забезпечення та зв`язків з громадськістю Донецького ОТЦК та СП проведено службове розслідування.

За результатами проведеного службового розслідування, щодо працівника ЗСУ ОСОБА_1 встановлено, що відповідно до наданих документів та пояснень, з нею був розірваний трудовий договір як тільки стало відомо про її перебування за межами України відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України №440 від 12.04.2022 «Деякі питання організації роботи державних службовців та працівників державних органів у період дії воєнного стану». Службове розслідування за фактом порушення вимог даної Постанови головним спеціалістом відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_1 працівника ЗСУ ОСОБА_1 , не проводилося. Інша інформація щодо ОСОБА_1 відсутня, так як її теперішнє місцезнаходження невідоме, зв`язатися з нею не вдалося.

Також, в акті службового розслідування зазначено, стягнути матеріальну шкоду з ОСОБА_1 у розмірі 12234,42 грн. на даний момент немає можливості через її перебування за кордоном. У зв`язку з чим доцільно направити позов до суду на предмет стягнення матеріальних збитків з ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки-розрахунку нарахованої заробітної плати ОСОБА_1 , яка працює в Краматорському РТЦК на посаді головного спеціаліста, що знаходиться на фінансовому забезпеченні в Донецькому ОТЦК та СП загальна сума заборгованості відповідача перед ІНФОРМАЦІЯ_3 за період з 12.04.2022 по 25.04.2022 становить 12234,42 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у частині першій статті 68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Статтею 94 Кодексу законів про працю України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до статті 127 Кодексу законів про працю України відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України.

Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу:

1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не повернутого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості, або з дня виплати неправильно обчисленої суми;

2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5 і 6 статті36і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію;

3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).

Відповідно до вимог статті 113 Кодексу законів про працю України час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити роботодавця чи бригадира, майстра або посадових осіб.

За час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток.

Час простою з вини працівника не оплачується.

На період освоєння нового виробництва (продукції) роботодавець може здійснювати працівникам доплату до попереднього середнього заробітку на строк не більш як шість місяців.

Згідно з витягом із наказу начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки Краматорського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по особовому складу державних службовців) №22 від 25.04.2022 «Про призупинення дії трудових договорів з державними службовцями» призупинено дію трудових договорів з 25.04.2022 до відновлення можливості виконувати роботу, але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану головному спеціалісту відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ОСОБА_1 .

Відповідно до матеріалів справи за період з 12.04.2022 по 25.04.2022 ОСОБА_1 виплачена заробітна плата у розмірі 12234,42 грн.

За приписами статті 128 Кодексу законів про працю України при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові.

При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку.

Обмеження, встановлено частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Згідно з статтею 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

З аналізу статті 1215 Цивільного кодексу України можна дійти висновку, що безпідставного набута заробітна плата проведена роботодавцем добровільно не підлягає поверненню, за виключенням допуску рахункової помилки і недобросовісності набувача.

При цьому, суд зазначає, що чинним законодавством передбачено різні механізми утримання із зарплати працівника суми, надміру виплаченої внаслідок лічильних та нелічильних помилок.

До лічильних відносять механічні, арифметичні помилки, помилки через збій у бухгалтерській програмі. Такі утримання проводять на підставі відповідного наказу роботодавця за умови, що не минув строк в один місяць з дня виплати неправильно обчисленої суми. Згода працівника для утримання таких сум непотрібна.

Визначення поняття "рахункова помилка" міститься в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про працю". Так, зокрема, наголошується, що лічильна (рахункова) помилка - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період, отримання неправильного підсумку при складанні, невірне написання суми, які не вимагають правової оцінки. Отже, рахункова помилка - це результат неправильного застосування правил арифметики. Різновидом лічильної помилки може бути, наприклад, отримання неправильного результату при додаванні.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 753/15556/15-ц зазначила, що у статті 1215 Цивільного кодексу України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Позивачем в силу наведених норм та статті 77 КАС України не вказано будь яких обґрунтувань щодо недобросовісності відповідача та в чому вона полягає.

Крім того, встановлені обставини справи підтверджують факт відсутності рахункової помилки.

Позивач в адміністративному позові посилається на вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2022 № 440 «Деякі питання організації роботи державних службовців та працівників державних органів у період воєнного стану».

Судом встановлено, що згідно з п. 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2022 № 440 «Деякі питання організації роботи державних службовців та працівників державних органів у період воєнного стану» у період воєнного стану для державних службовців та працівників державного органу, які перебувають на території України, за рішенням керівника державної служби в державному органі може запроваджуватися дистанційна робота у разі наявності організаційних і технічних можливостей для виконання їх посадових обов`язків. Робота державних службовців та працівників державного органу за межами України допускається лише у разі службового відрядження, оформленого в установленому порядку.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2022 № 440 «Деякі питання організації роботи державних службовців та працівників державних органів у період воєнного стану» у разі перебування державного службовця або працівника державного органу в робочий час в Україні поза межами робочого місця без рішення керівника державної служби, зазначеного в пункті 1 цієї постанови, або за кордоном, крім перебування у службовому відрядженні, оформленому в установленому порядку, до них може бути застосоване дисциплінарне стягнення відповідно до закону.

Суд звертає увагу позивача, що нормами Кодексу законів про працю України не передбачено повернення виплаченої заробітної плати через перебування працівника за межами України. В той же час, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів перебування ОСОБА_1 за кордоном.

Крім того, службове розслідування за фактом порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2022 № 440 «Деякі питання організації роботи державних службовців та працівників державних органів у період воєнного стану» головним спеціалістом відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу Краматорського РТЦК та СП працівника ЗСУ ОСОБА_1 не проводилося, що не заперечується позивачем в позові.

Суд зазначає, що статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифікована Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Аналогічна правова позиція була викладена в низці рішень Конституційного Суду України, зокрема в абзаці другому підпункту 3.4 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 20.06.2007 № 5-рп/2007 зазначив, що "Виключно законами України встановлюється правовий режим власності, в основі якого - конституційні положення, конкретизовані в законах, які можуть містити й певні особливості правового режиму тих чи інших форм власності"; в абзаці другому пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2000 № 14-рп/2000: "Правовий режим власності, порядок і умови набуття та припинення права власності, а також права володіння, користування та розпорядження майном визначаються законами".

Загальні підстави для припинення права власності, у тому числі з підстав, що не пов`язані з волевиявленням власника, визначено в статті 346 Цивільного кодексу України, частина друга якої містить застереження про те, що іншими законами України можуть бути встановлені додаткові підстави для припинення права власності.

Цей самий механізм припинення права власності законодавець розповсюдив і на порядок стягнення грошових коштів, лише на підставі рішення суду.

Отже, у даному випадку позивачем, як суб`єктом владних повноважень який зобов`язаний у будь якій ситуації діяти у відповідно до статті 19 Конституції України, не доведено жодним належним та допустимим доказом, що виплата відповідачу доплати є наслідком його протиправних дій пов`язаною з помилковим застосуванням закону та інших нормативно-правових актів, неналежним виконанням обов`язків тощо.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі статтею 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (адреса Донецька область, місто Покровськ, вул. Поштова, буд. 16, 85300, ) до ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дії ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_1 12 234,42 грн. - відмовити повністю.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 11 березня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя К.Е. Абдукадирова