Справа № 120/16919/23
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2024-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 березня 2024 р. Справа № 120/16919/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - ГУ ПФУ в Чернівецькій області, відповідач 2), в якій просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 23.03.2023 № 11 про відмову у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу позивача усі періоди його роботи згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 20.08.1988 та період проходження військової служби з 20.05.1981 по 28.04.1983;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області призначити з 16.03.2023 пенсію за віком та виплачувати її у майбутньому.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача адвокат Виноградський А.П. - вказує, що 16.03.2023 ОСОБА_1 звернувся у пенсійний фонд із заявою про призначення пенсії за віком. Листом від 04.05.2023 позивачу направлено рішення від 23.03.2023 № 11 про відмову у призначенні пенсії. Так, відповідач 2 відмовив заявнику у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (від 19 до 29 років).

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою від 15.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачам строк для подачі відзиву на позовну заяву.

01.12.2024 на адресу суду від ГУ ПФУ в Чернівецькій області надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому представник відповідача 2 заперечив щодо задоволення заявлених вимог та вказав про таке. За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 16.03.2023 про призначення пенсії, 23.03.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області прийнято рішення за № 11 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

При опрацюванні наявних документів ОСОБА_1 його страховий стаж становить 13 років 7 місяці 20 днів.

До страхового стажу не зараховані періоди:

- період роботи згідно довідок № 23/01-17, № 25/01-17, № 28/01-12, № 30/01-17, від 09.01.2023, оскільки по батькові відсутнє або не вказано повністю;

- неможливо взяти до уваги довідку № 31/01-17 від 09.01.2023, оскільки невірно вказано по батькові заявника.

04.12.2023 до суду надійшов відзив ГУ ПФУ у Вінницькій області, в якому відповідач 1 заперечив щодо задоволення вимог позову та, посилаючись на норми Закону України "Про пенсійне забезпечення", Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зауважив на недостатності у заявника необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком.

У відзиві відповідач 1 також звернув увагу суду, що ОСОБА_1 до заяви про призначення пенсії не було додано трудову книжку колгоспника НОМЕР_1 від 20.08.1988, що підтверджується розпискою-повідомленням (відсутня в переліку документів), тому вона не була предметом розгляду та дослідження при визначенні права позивача на призначення пенсії за віком.

Крім того, наголосили, що позовні вимоги щодо зарахування до страхового стажу періоду проходження ним військової служби з 20.05.2081 по 28.04.1983 - безпідставні, так як період проходження військової служби зараховано до страхового стажу позивача з 13.05.1981 по 29.04.1983 та становить - 1 рік 11 місяців та 17 днів, згідно військового квитка НОМЕР_2 від 13.05.1981.

Таким чином, Головним управлінням прийняте законне та обґрунтоване рішення про відмову в призначенні пенсії за віком, відповідно Закону №1058, у зв`язку з відсутністю належного страхового стажу.

05.12.2023 представник позивача подав заяву, в якій уточнив заявлені вимоги та виклав їх у наступній редакції:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 23.03.2023 № 11 про відмову в призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 такі періоди його роботи: з 27.11.1984 по 16.09.1988, з 17.06.1993 по 04.01.1995, з 14.10.1995 по 18.02.2000;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 з 16.03.2023 пенсію за віком та виплачувати її у майбутньому.

Враховуючи, що заява про уточнення позовних вимог від 05.12.2023 не змінює ані підстав, ані предмету адміністративного позову, а лише уточнює заявлені вимоги в частині періодів про зарахування яких просить позивач, суд вважає за можливе прийняти останню до розгляду.

05.12.2023 до суду також надійшла відповідь на відзив. Однак, остання судом не приймається до уваги, оскільки відповідно до частини 3 статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою статті 263 КАС України, заявами по суті справи є позов та відзив.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

16.03.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком.

Заява від 16.03.2023 за принципом екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Чернівецькій області.

Відповідач 2 у рішенні від 23.03.2023 № 11 відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з недостатністю необхідного страхового стажу. Вказали, що страховий стаж заявника становить 13 років 7 місяців 20 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховані періоди:

- періоди роботи згідно довідок № 23/01-17, № 25/01-17, № 28/01-12, № 30/01-17 від 09.01.2023, оскільки по батькові відсутнє або не вказано повністю;

- неможливо взяти до уваги довідку № 31/01-17 від 09.01.2023, оскільки невірно вказано по батькові заявника.

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Визначаючись щодо заявлених вимог в контексті цієї спірної ситуації, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на момент врегулювання спірних правовідносин.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).

В силу положень пункту 1 частини першої статті 8 Закон № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону № 1058-IV).

Згідно з частиною 3 вищевказаної статті Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

Отже, з вище зазначеного вбачається, що страховий стаж отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону № 1058-IV.

За період до 1 січня 2004 обчислення трудового стажу здійснювалося згідно зі статтями 56-63 Закону № 1788-XII.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону № 1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років.

Таким чином для зважаючи, що позивач станом на дату звернення з заявою про призначення пенсії досяг 63 років, для призначення пенсії за віком його страховий стаж у період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року мав становити від 19 до 29 років, що є достатнім для призначення пенсії після досягнення віку 63 роки.

Судом встановлено, що відповідач 2 спірним рішенням не зарахував до загального стажу позивача: періоди роботи згідно довідок № 23/01-17, № 25/01-17, № 28/01-12, № 30/01-17 від 09.01.2023, оскільки по батькові відсутнє або не вказано повністю; № 31/01-17 від 09.01.2023 - оскільки невірно вказано по батькові заявника.

Так, матеріали справи, крім іншого, містять:

- архівну довідку КП "Трудовий архів" Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області від 09.01.2023 № 23/01-17 про кількість відпрацьованих людино-днів за 1987-1988 роки, за відомостями якої ОСОБА_2 працював з 1987 по 1988 у колгоспі ім. Горького с. Свердлівка Липовецького району;

- архівну довідку КП "Трудовий архів" Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області від 09.01.2023 № 25/01-17 про роки, виходні та суми заробітної плати ОСОБА_1 згідно документів колгоспу ім. Горького с. Свердлівка Липовецького району (за листопад 1984 року- червень 1986 року);

- архівну довідку КП "Трудовий архів" Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області від 09.01.2023 № 28/01-17 про роки, виходні та суми заробітної плати ОСОБА_1 згідно документів КСП "Дружба" (за лютий 1993 року- грудень 1994 року);

- архівну довідку КП "Трудовий архів" Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області від 09.01.2023 № 30/01-17 про кількість відпрацьованих людино-днів за 1996-1997 роки, за відомостями якої ОСОБА_2 працював з 1996 по 1997 у КСП "Дружба";

- архівну довідку КП "Трудовий архів" Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області від 09.01.2023 № 31/01-17 про роки, виходні та суми заробітної плати ОСОБА_1 згідно документів КСП "Дружба".

Визначаючись із тим, чи пенсійним органом обґрунтовано відмовлено позивачу в призначенні пенсії з наведених в оскаржуваному рішенні підстав, суд враховує наступне.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників регулювався постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310 "Про трудові книжки колгоспників" (далі - постанова Ради Міністрів СРСР № 310), якою також було затверджено Загальні положення про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників (далі - Загальні положення).

Пунктом 2 постанови Ради Міністрів СРСР № 310 передбачалося, що трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспу.

У пунктах 1, 2, 5 Загальних положень йшлося, що трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспу. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

В трудову книжку колгоспника вносяться:

відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;

відомості про членство у колгоспі: прийом у члени колгоспу, припинення членства;

відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи;

відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум трудової участі, його виконання;

відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань, нагородження та заохочення за успіхи в роботі, передбачені статутом та правилами розпорядку колгоспу, інші заохочення відповідно до чинного законодавством;

відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використаних винаходах та раціоналізаторських реченнях та про виплачених у зв`язку з цим винагороди.

Відтак основним документом, який підтверджує трудову діяльність колгоспника, є трудова книжка колгоспника.

Дослідивши трудову книжку колгоспника НОМЕР_1 від 20.08.1988, суд установив, що ОСОБА_1 в період часу:

- з 27.11.1984 по 16.09.1988 працював на посаді тракториста у колгоспі (накази від 20.11.1984 № 22, від 15.09.1988 № 17,

- з 17.06.1993 по 04.01.1995 працював на посаді механіка ферми КСП Дружба" (накази від 17.06.1993 № 8, від 04.01.1995 № 1;

- з 14.10.1995 по 18.02.2000 працював трактористом у КСП Дружба" (накази від 14.10.1995 № 12, від 18.02.2000 № 1).

При цьому трудова книжка колгоспника відповідає наведеним вище приписам Порядку № 310.

З матеріалів справи вбачається, що пенсійний орган не зарахував до страхового стажу позивача період роботи з 27.11.1984 по 16.09.1988, з 17.06.1993 по 04.01.1995, з 14.10.1995 по 18.02.2000 з тих підстав, що в наданих позивачем уточнюючих довідках його по батькові зазначено не повністю або відсутнє.

Водночас статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

При цьому основними умовами для призначення пенсії за віком є наявність необхідного страхового стажу та досягнення пенсійного віку.

Підтвердженням того, що позивач працював з 27.11.1984 по 16.09.1988, з 17.06.1993 по 04.01.1995, з 14.10.1995 по 18.02.2000 у колгоспі, КСП "Дружба" є записи в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 від 20.08.1988, яка, як вже встановлено вище, відповідала вимогам чинного на той момент законодавства і не потребує інших способів доведення цього факту.

Водночас єдиною підставою для незарахування до страхового стажу згадуваного вище періоду роботи позивача слугувало те, що відповідно до наданих уточнюючих довідок по батькові ОСОБА_1 зазначено не повністю.

В ході дослідження архівних довідок, що видані КП "Трудовий архів" Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області, встановлено, що довідками від 09.01.2023 № 23/01-17, № 25/01-17 підтверджується факт роботи ОСОБА_1 (так в документах) в колгоспі імені Горького с. Свердлівка Липовецького району у 1984-1988 роках; довідками від 09.01.2023 № 28/01-17, № 30/01-17, № 31/01-17 підтверджується факт роботи ОСОБА_1 (так в документах) у КСП "Дружба" с. Свердлівка Липовецького району у 1993-2000 роках.

В контексті наведеного вище варто зазначити, що періоди роботи ОСОБА_1 , зазначені у згадуваних вище довідках, повністю відповідають періодам роботи, що вказані у трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 від 20.08.1988 та паспортним даним позивача, а тому доводи пенсійного органу щодо неврахування уточнюючих довідок з підстав зазначення у таких по батькові позивача неповністю (або незазначення по батькові) є необґрунтованими, адже в трудовій книжці колгоспника зазначено, що така видана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, наведені пенсійним органом підстави незарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи зокрема з 27.11.1984 по 16.09.1988, з 17.06.1993 по 04.01.1995, з 14.10.1995 по 18.02.2000 слід визнати необґрунтованими.

За таких обставин суд дійшов висновку визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 23.03.2023 № 11.

Щодо обраного способу захисту порушеного права та вимог зобов`язального характеру, суд вказує про таке.

Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Як слідує зі змісту Рекомендації № К (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Натомість, у даному випадку суд не вважає повноваження відповідача дискреційними, оскільки відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24 березня 1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Відтак, враховуючи, що в трудовою книжкою колгоспника ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 20.08.1988 підтверджено періоди роботи позивача з 27.11.1984 по 16.09.1988, з 17.06.1993 по 04.01.1995, з 14.10.1995 по 18.02.2000, суд доходить висновку, що ці періоди були не зараховані до загального стажу безпідставно.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

А тому, керуючись ст. 9, ст. 245 КАС України, суд доходить висновку, що достатнім та ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача 2 (як суб`єкта владних повноважень, що здійснював розгляд заяви позивача) зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 27.11.1984 по 16.09.1988, з 17.06.1993 по 04.01.1995, з 14.10.1995 по 18.02.2000.

При цьому, беручи до уваги, що не зарахований пенсійним органом стаж, який згідно рішення суду підлягає зарахуванню складає більше 9 років, відповідно, загальний стаж позивача із урахуванням зарахованого пенсійним органом 13 років 07 місяців 20 днів складає понад 23 роки, суд вказує, що такий є достатнім для призначення пенсії за віком відповідно до положень частини 2 статті 26 ЗУ № 1058.

З огляду на викладене вище, встановлене порушення рішенням відповідача 2 прав ОСОБА_1 , суд вважає, що належним та ефективним способом захисту прав позивача, буде зобов`язання ГУ ПФУ в Чернівецькій області (як суб`єкта владних повноважень, який здійснював розгляд заяви позивача та відмовив у призначенні пенсії) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 27.11.1984 по 16.09.1988, з 17.06.1993 по 04.01.1995, з 14.10.1995 по 18.02.2000 та призначити пенсію з 16.03.2023 у відповідності до положень статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Поряд з цим надаючи оцінку вимозі про зобов`язання відповідача виплачувати призначену ОСОБА_1 пенсію за віком у майбутньому, суд вказує, що така не підлягає задоволенню, оскільки є передчасною та такою, що спрямована на майбутнє, адже пенсія позивачу буде призначена лише після набрання законної сили цим рішенням. І наразі в суду відсутні будь-які обґрунтовані сумніви в тому, що після набрання цим рішенням законної сили відповідач припинить виплату пенсії, призначеної на його виконання.

Таким чином спір в цій частині фактично не існує. А оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цієї частини позовних вимог необхідно відмовити.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 23.03.2023 № 11 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за віком, періоди з 27.11.1984 по 16.09.1988, з 17.06.1993 по 04.01.1995, з 14.10.1995 по 18.02.2000, та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", враховуючи положення статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 16.03.2023.

В задоволенні решти вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (пл. Центральна, 3, м. Чернівці, Чернівецька область, 58002, ).

Повний текст рішення складено та підписано суддею 11.03.2024.

Суддя Томчук Андрій Валерійович