Справа № 400/276/24
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2024 р. № 400/276/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенко В. В. за участю секретаря судового засідання Дидіної А.О., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,
провизнання протиправним п.2 наказу від 05.12.2023 р. №2127; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 з вимогами визнати протиправним та скасувати п.2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 05.12.2023 №2127 «Про оголошення результатів службового розслідування та покарання винних» про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та обмеженої матеріальної відповідальності, зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повернути незаконно утриманні кошти та щомісячну премію в повному обсязі за грудень 2023 року.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що з 12.08.2022 по 30.06.2023 проходив військову службу на посаді командира батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 . В червні 2023 відбулася реорганізація батальйону у роту охорони. Під час реорганізації батальйону ним було здано все майно батальйону відповідно до актів. Жодної нестачі майни під час передачі посади встановлено не було. Все майно було передано по накладним та відомостям. По накладним майно прийняв ОСОБА_2 , а по відомостям згідно додатку №13 прийняв командир новоствореною роти охорони ОСОБА_3 , про що свідчать підписи останнього на додатках до акту. В цих додатках комісія дійшла висновків, що розбіжностей не виявлено, майно за батальйоном не рахується. Повна передача майна відбулася 1.07.2023, про що свідчить штам військової частини на додатках до акту. Але, вже у вересні 2023 року, тобто через два місяця після здачі майна, під час звірки наявності речового майна речової служби в роті охорони військової частини НОМЕР_1 були виявлені розбіжності майна, в результаті чого було призначено службове розслідування. Всі опитані службові особи військової частини НОМЕР_1 підтвердили факт здачі майна позивачем. З цього, для позивача є незрозумілими висновки про покладання на нього відповідальності за нестачу майна.

Відповідач позов не визнав, надав відзив, в якому просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію аргументував тим, що Актом службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 допустив втрату військового майна на суму 40260 гривень. Відповідно до ст.102 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» командир батальйону зобов`язаний керувати господарство батальйону (корабля). Позивач, будучи командиром батальйону, як безпосередній начальник несе відповідальність за організацію і якісне проведення приймання та здавання справ і посади підпорядкованим їм посадовими особами. Позивач, як командир батальйону, зобов`язаний здійснювати контроль за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням (використанням) матеріальних засобів і коштів, вживати необхідних заходів для боротьби з нераціональними витратами (використанням), втратами, нестачами) псуванням і розкраданням батальйону, та організовувати проведення (у встановленні терміни) перевірок та документальних ревізій господарської діяльності, а також інвентаризацію матеріальних засобів у підпорядкованих службах (службі), вживати заходів щодо забезпечення надійного збереження матеріальних засобів. Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», позивач, як командир батальйону, який своїм рішенням чи бездіяльністю порушив установлений порядок обліку, зберігання, використання військового та іншого майна або не вжив належним заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню, іншому незаконному витрачання військового чи іншого майна, внаслідок чого було завдано шкоду, або щодо притягнення винних осіб до відповідальності, несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осію. В ході проведення службового розслідування знайшов своє підтвердження факт відсутності контролю з боку позивача, що призвело до неналежного обліку військового майна, та як наслідок до нестачі, втрати військового майна, що підтверджується в тому числі й поясненнями військовослужбовців, рапортами командира роти охорони ОСОБА_4 , за результатами дослідження яких, встановлено ряд порушень, які викладені в акті службового розслідування та документально підтверджується матеріалами, доданими до нього. Вищезазначені порушення стали можливими внаслідок відсутності контролю з боку позивача, що призвело до неналежного стану обліку військового майна у підпорядкованому батальйону охорони, який очолював позивача.

Судом двічі призначалися судові засіданні в режимі відеоконференції 19.02.2024 та 04.03.2024, в яких приймав участь представник позивача. Представник відповідача в обох випадках не зміг підключитися до відеоконференції з технічний причин. Відповідно до ч.5 ст.195 КАС України, ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Суд розглянув справу 04.03.2024.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 в період з 12.08.2022 по 30.06.2023 проходив військову службу на посаді командира батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 .

В червні 2023 року відбулася реорганізація батальйону охорони у роту охорони. При цьому, ОСОБА_1 був переведений на посаду начальника групи цивільно-військового співробітництва військової частини НОМЕР_1 .

01.07.2023 у військовій частині проведені звірки та складені акти приймання-передачі майна. Зокрема, 01.07.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 затверджено Акт про здачу посади командиром батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , з додатками на 14 аркушах, відповідно до якого розбіжностей у обліку не виявлено, майно за батальйоном охорони не рахується. (арк.спр.13-20).

05.10.2023 т.в.о. командира роти охорони ОСОБА_6 подано рапорт про виявленні розбіжності у наявності речового майна роти охорони: бронежилети, жилети захисні, мішки спальні, сумки та ін.

05.10.2023 наказом заступника командира військової частини НОМЕР_1 №1848 «Про призначення службового розслідування за фактом виявленої розбіжності під час звірки з речовою службою у вересні 2023 року» призначено службове розслідування. Під час службової перевірки встановлено нестачу майна на суму 1974840,05 гривень. Разом з тим, при проведенні повторної інвентаризації в підрозділах колишнього батальйону охорони, було виявлено наявність комплектуючих до бронежилетів без захисних бронепластин 4 класу 7,5 дм.кв та захисних бронепластин 4 класу. Загальна сума нестачі склала 638820,19 гривень.

Службове розслідування прийшло до висновку, що нестача утворилася внаслідок неправомірних дій колишнього командира батальйону охорони ОСОБА_1 , внаслідок неналежного виконання ним обов`язків військової служби та службових обов`язків.

05.12.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ «Про оголошення результатів службового розслідування та покарання винних» №2127, відповідно до п.2 цього наказу, за невиконання вимог статей 11, 101, 102 Статуту внутрішньої служби ЗСУ на підполковника ОСОБА_1 , начальника групи цивільно-військового співробітництва (в минулому командира батальйону охорону) до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «догана» та за шкоду, завдану державі, на підставі п.1, 2 ст.3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» підполковника ОСОБА_1 , начальника групи цивільно-військового співробітництва (в минулому командира батальйону охорону) притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності на суму 40260,00 гривень.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Відповідно до ст.3 Закону, підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Відповідно до ст.45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст.48 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовців, окрім іншого, можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення у вигляді догани.

У цьому випадку, дослідив матеріали службового розслідування, суд констатує, що Актом встановлено лише сам факт нестачі майна. При цьому, факт нестачі майна було виявлено у вересні 2023 р., через два місяця після здачі посади позивачем. Всі опитані під час службового розслідування військовослужбовці ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 підтвердили факт передачі майна під час здавання посади позивачем, розбіжностей між наявним майном та обліковими документами не виявлено.

Акт комісії від 01.07.2023, який затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 , та підписаний, як ОСОБА_1 так і ОСОБА_12 , а також іншими військовослужбовцями, службовим розслідуванням жодним чином не спростований.

Таким чином, всупереч вимогам ст.3 Закону, службовим розслідуванням не встановлено причини нестачі майна, а також протиправні дії ОСОБА_1 , його особисту вину у утворенні цієї нестачі, та відповідний причинний зв`язок. Під час судового розгляду так залишилося непоясненим, чому відповідач через два місяця після здачі позивачем посади, прийняття посади іншим військовослужбовцем, підписання актів-приймання речового майна батальйону, поклав відповідальність за нестачу саме на позивача.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для відмови у позові в частині визнання протиправними рішення відповідача про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та обмеженої матеріальної відповідальності, та дійшов висновку про необхідність задоволення позову в цій частині.

Щодо позовних вимог про повернення щомісячної премії за грудень 2023 року, то зазначена вимога жодним чином не обґрунтована позивачем. Позивачем заявлено у позовній заяві вимогу про повернення премії за грудень 2023 р., при цьому не наведено жодних доказів того, що в грудні 2023 року він взагалі був позбавлений такої премії. Позивачем не надано ані рішення відповідача про позбавлення позивача премії, або принаймні розрахункових листів, щоб можливо було пересвідчитися у невиплаті йому премії.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. За таких обставин, у суду немає підстав покладати на відповідача обов`язок повернення коштів на адресу позивача, з урахуванням того, що позивачем не надано жодного доказу, що він був позбавлений відповідачем цих коштів.

В цій частині позову належить відмовити.

Позов задовольнити частково.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 05.12.2023 №2127 "Про оголошення результатів службового розслідування та покарання винних" про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та обмеженої матеріальної відповідальності.

3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) утримані кошти на підставі пункту 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 05.12.2023 №2127 "Про оголошення результатів службового розслідування та покарання винних".

4. В задоволенні позову в частині повернення щомісячної премії відмовити.

5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 12.03.2024