Справа № 440/14605/23
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 р.Справа № 440/14605/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

за участю секретаря судового засідання Юсіфової Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігора Миколайовича на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.11.2023, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, м. Полтава, повний текст складено 08.11.23 по справі № 440/14605/23 за позовом Приватного акціонерного товариства "Гадячгаз" до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігора Миколайовича про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Гадячгаз" (надалі позивач, ПрАТ "Гадячгаз") звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою (з урахуванням уточненої позовної заяви від 19 жовтня 2023 року) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №72793520 від 15 вересня 2023 року та постанови про стягнення з боржника основної винагороди ВП №72793520 від 15 вересня 2023 року (а.с. 98-106).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.11.2023 позовні вимоги ПрАТ "Гадячгаз" задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про стягнення з боржника основної винагороди від 15 вересня 2023 року у виконавчому провадженні №72793520.

Визнано протиправною та скасовано постанову Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 15 вересня 2023 року у виконавчому провадженні №72793520.

Стягнуто з Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича на користь Приватного акціонерного товариства "Гадячгаз" судовий збір у сумі 26840,00 (двадцять шість тисяч вісімсот сорок гривень нуль копійок).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що постанова про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця за виконавчим провадження №72793520, винесена приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим Ігорем Миколайовичем v повній відповідності до вимог чинного законодавства. Згідно позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.03.2020 у справі №260/801/19, за своїм призначенням основана винагорода приватного виконавця є винагородою приватному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в пропорційному до фактично стягнутої суми розмірі. Зазначає, що борг та основна винагорода приватного виконавця не стягується у період перебування боржника в Реєстрі, як учасник процедури врегулювання заборгованості у порядку та за Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явиш та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу"; приватний виконавець не проводить виконавчі дії зі стягнення боргу та основної винагороди до того часу поки ПрАТ "Гадячгаз" знаходиться у Реєстрі та не виключене, як учасник процедури врегулювання заборгованості з Реєстру; у випадку врегулювання заборгованості у порядку та за Законом №1639-ІХ від 14.07.2021 правові підстави для стягнення та/або подання даної постанови, як виконавчого документа до примусового виконання до приватного/держаного виконавця будуть відсутні; у всіх випадках (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця; чинним законодавством у сфері примусового виконання передбачений обов`язок приватного виконавця виносити постанову про стягнення основної винагороди під час відкриття виконавчого провадження; внесення змін до чинного законодавства, а саме випадків не стягнення основної винагороди та/або виконавчого збору з боржника у відкритому виконавчому проваджені (щодо випадків урегулювання заборгованості за Законом №1639-ІХ від 14.07.2021) не змінило норми Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" щодо прийняття постанов про винагороду, а лише конкретизувало випадки не стягнення винагороди у випадках урегулювання заборгованості за Законом №1639-ІХ від 14.07.2021. Звертає увагу суду на усталену практику Верховного Суду щодо питань винесення постанови про стягнення основної винагороди з боржника під час відкриття виконавчого провадження, порядок її обчислення та стягнення, зокрема Верховний Суд у своїх постановах від 03 березня 2020 у справі №260/801/19 від 28 жовтня 2020 у справі №640/43697/19 від 21 січня 2021 року у справі №160/5321/20 від 27 квітня 2021 року у справі № 580/3444/ 20, від 11 серпня 2021 року у справі №500/2190/18 від 08 лютого 2023 року у справі №160 26568/21 зазначив, що право на стягнення суми основної винагороди, визначеної у постанові про стягнення основної винагороди, залежить від того чи виконане рішення в повному або частковому обсязі внаслідок дій приватного виконавця.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, позивач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Зазначив, що питання про винесення 15.09.2023 приватним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження не є предметом цього спору. Стверджує, що перед тим як винести постанову про стягнення з боржника основної винагороди виконавець повинен перевірити чи не підлягає стягненню за виконавчим документом заборгованість, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" та у разі встановлення факту, що стягненню за виконавчим документом підлягає заборгованість, на яку поширюється дія норм Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", обов`язку щодо винесення разом з постановою про відкриття виконавчого провадження постанови про стягнення з боржника основної винагороди у приватного виконавця не виникає.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Приватне акціонерне товариство "Гадячгаз" (ідентифікаційний код 05524660) пройшло державну реєстрацію юридичної особи та відповідно до відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним зареєстрованим видом діяльності товариства є: 35.22 Розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи (а.с. 52).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 1584 від 29 листопада 2022 року Приватне акціонерне товариство "Гадячгаз" () відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" включено до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу (а.с. 15).

На виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 11 липня 2023 року у справі № 917/1281/22 (а.с. 16-25) Господарським судом Полтавської області виданий наказ від 15 серпня 2023 року (а.с. 192) про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Гадячгаз" (вул. В. Будька,26А, м. Гадяч, Полтавська область, 37300, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (пр. Любомира Гузара, 44, м. Київ, 03065, ) суми боргу у розмірі 25030121,03 грн., у т.ч. 18845746,16 грн заборгованості за добові небаланси природного газу, 1792077,10 грн - пені, 498623,45 грн - 3% річних та 3893674,32 грн інфляційних втрат, а також 375451,82 грн судового збору.

15 вересня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим Ігорем Миколайовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 72793520 про примусове виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 15 серпня 2023 року № 917/1281/22 (а.с. 212).

Того ж дня приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди, якою визначено стягнути з Приватного акціонерного товариства "Гадячгаз" основну винагороду приватного виконавця у сумі 2503012,10 грн (а.с. 149), та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, в якій визначений для боржника розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 400,00 грн (а.с. 152-153).

Не погодившись із правомірністю винесення постанов приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 15 вересня 2023 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий документ - наказ Господарського суду Полтавської області від 15 серпня 2023 року № 917/1281/22 виданий щодо стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу". А тому суд дійшов висновку, що приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Щербаков Ігор Миколайович не мав правових підстав для винесення постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 15 вересня 2023 року ВП 72793520 з огляду на приписи частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2020 року №1404-VІІІ /надалі - Закон №1404-VІІІ (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин)/.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з частиною другою статті 24 Закону №1404-VІІІ приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VІІІ, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок/електронний гаманець боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банках, небанківських надавачах платіжних послуг для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати /частина третя статті 26 Закону №1404-VІІІ/.

Відповідно до статті 42 Закону №1404-VІІІ кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Частинами першою - сьомою статті 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів 2 червня 2016 року № 1403-VIII /надалі - Закон № 1403-VIII/ передбачено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення.

Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

З посиланням саме на імператив частини сьомої статті 31 Закону № 1403-VIII відповідач обстоює свою позицію щодо безальтернативності дій приватного виконавця під час відкриття виконавчого провадження, який зобов`язаний одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження винести постанову про стягнення з боржника основної винагороди.

Разом з тим, суд зазначає, що частиною третьою статті 45 Закону №1404-VІІІ встановлено, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Так, згідно з пунктом 6 частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

Отже, зазначеними положеннями Закону №1404 передбачено, що виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу".

Таким чином, перед тим як винести постанову про стягнення з боржника основної винагороди виконавець повинен перевірити чи не підлягає стягненню за виконавчим документом заборгованість, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" та у разі встановлення факту, що стягненню за виконавчим документом підлягає заборгованість, на яку поширюється дія норм Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", обов`язку щодо винесення разом з постановою про відкриття виконавчого провадження постанови про стягнення з боржника основної винагороди у приватного виконавця не виникає.

Так, за змістом статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" від 14 липня 2021 року №1639-IX /надалі - Закон №1639-IX/ заборгованість (грошові зобов`язання) суб`єктів ринку природного газу, що підлягає (підлягають) врегулюванню відповідно до цього Закону включає, зокрема:

-заборгованість постачальників природного газу, в тому числі підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили, за договорами купівлі-продажу (постачання) природного газу для постачання побутовим споживачам (у тому числі суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ або за прострочення її сплати), не сплачена станом на розрахункову дату;

-заборгованість постачальників природного газу, у тому числі підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили, за договорами про надання послуг з транспортування природного газу перед особою, що здійснює функції оператора газотранспортної системи з 1 січня 2020 року, не сплачена станом на розрахункову дату;

-заборгованість операторів газорозподільних систем, у тому числі підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили, за договорами про надання послуг з транспортування природного газу перед особою, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, не сплачена станом на розрахункову дату;

-заборгованість операторів газорозподільних систем, у тому числі підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили, та/або реструктуризована, за договорами з транспортування природного газу, укладеними з особою, що здійснює функції оператора газотранспортної системи з 1 січня 2020 року, яка виникла з 1 січня 2020 року по 28 лютого 2022 року включно;

-заборгованість операторів газорозподільних систем, у тому числі підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили, та/або реструктуризована, за договорами купівлі-продажу/постачання природного газу для виробничо-технологічних та власних потреб, укладеними з акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - НАК "Нафтогаз України"), не сплачена станом на розрахункову дату;

-заборгованість та/або грошові зобов`язання постачальників природного газу, які в період з 1 січня 2021 року до 30 квітня 2021 року включно здійснили поставку природного газу побутовим споживачам за ціною, що не перевищувала граничний рівень ціни природного газу, встановлений Кабінетом Міністрів України на період лютий - березень 2021 року включно, перед товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", не сплачені станом на 30 листопада 2022 року;

-заборгованість операторів газорозподільних систем за договорами постачання/купівлі-продажу природного газу для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільній системі для забезпечення фізичного балансування газорозподільної системи та власної господарської діяльності з 1 листопада 2021 року до 28 лютого 2022 року включно, укладеними з товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України";

-заборгованість постачальників природного газу, у тому числі підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили, за договорами про надання послуг з транспортування природного газу перед особою, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, не сплачена станом на розрахункову дату;

-заборгованість (грошові зобов`язання) особи, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно (особи, що здійснює функції оператора газосховищ), перед акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" та/або перед державним бюджетом, не сплачена станом на 31 грудня 2022 року;

-заборгованість особи, що здійснює функції оператора газотранспортної системи з 1 січня 2020 року, перед НАК "Нафтогаз України", не сплачена станом на розрахункову дату.

Також у статті 1 Закону №1639-IX визначено, що учасники процедури врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) - постачальники природного газу, оператори газорозподільних систем та оператор газосховищ, включені до Реєстру, а також особа, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, особа, що здійснює функції оператора газотранспортної системи з 1 січня 2020 року, акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", розпорядники коштів державного бюджету, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно зі статтею 2 Закону №1639-IX дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання видів заборгованості (грошових зобов`язань), визначених у статті 1 цього Закону, суб`єктів ринку природного газу, що включені до Реєстру.

Тож для застосування положень Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" суб`єкти ринку природного газу повинні були включені до Реєстру.

У постанові від 01 лютого 2022 року у справі №902/368/16 Верховний Суд дійшов правового висновку, відповідно до якого у разі невключення підприємства/організації до реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, на нього дія Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" не поширюється.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 1584 від 29 листопада 2022 року Приватне акціонерне товариство "Гадячгаз" () відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" включено до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

Тобто на момент винесення оскаржуваних у цій справі постанов Приватне акціонерне товариство "Гадячгаз" перебувало у Реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу.

Наказ Господарського суду Полтавської області від 15 серпня 2023 року № 917/1281/22 про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Гадячгаз" суми боргу у розмірі 25 030 121,03 грн, а також 375451,82 грн судового збору, який є виконавчим документом, виданий на виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 11 липня 2023 року у справі № 917/1281/22, що набрало законної сили 10 серпня 2023 року.

За змістом вказаного рішення Господарського суду Полтавської області заборгованість за Приватним акціонерним товариством "Гадячгаз" (замовник) утворилася внаслідок невиконання зобов`язань з квітня по грудень 2021 року за договором транспортування природного газу від 17 січня 2020 року № , укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (оператор), та станом на 26 вересня 2022 року становить 18845746,16 грн.

Заборгованість Приватного акціонерного товариства "Гадячгаз", що визначена Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", станом на розрахункову дату погашена не була.

Таким чином, виконавчий документ - наказ Господарського суду Полтавської області від 15 серпня 2023 року № 917/1281/22 виданий щодо стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу".

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Щербаков Ігор Миколайович не мав правових підстав для винесення постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 15 вересня 2023 року ВП 72793520 з огляду на імперативні приписи частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII щодо заборони стягнення виконавчого збору, яка в контексті спірних правовідносин прирівнюється до суми основної винагороди приватного виконавця.

Посилання заявника апеляційної скарги на постанову Верховного Суду від 21.12.2023 у справі № 380/13876/22, як таку, що необхідно враховувати під час правозастосування в силу приписів статті 242 КАС України, колегія суддів відхиляє, оскільки обставини у цій справі, та у справі, що розглядається, не є релевантними.

Зокрема, у справі № 380/13876/22 Верховний Суд враховав той факт, що на час прийняття приватним виконавцем постанови від 15 вересня 2022 року про стягнення з боржника основної винагороди підприємство позивача не мало статусу суб`єкта ринку природного газу, який включений до реєстру до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу".

Водночас у справі, що розглядається, на момент винесення оскаржуваних у цій справі постанов позивач перебував у Реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", що має ключову відмінність від обставин справи № 380/13876/22 та прямо впливає на обов`язок приватного виконавця перед відкриттям виконавчого провадження перевірити перебування боржника у вказаному вище Реєстрі.

При цьому, Верховний Суд у справі № 380/13876/23 дійшов висновку про те, що обмеження по стягненню виконавчого збору, передбачене пунктом 6 частини п`ятої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження", не є перешкодою для стягнення основної винагороди, якщо приватний виконавець частково стягнув заборгованість до моменту включення боржника до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу".

У справі, що розглядається, виконавцем не було стягнуто заборгованості до моменту включення боржника до реєстру, отже застосовувати висновки, викладені у постанові Верховного Суду, викладеними у справі № 380/13876/22, є недоречним.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що постанова приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди від 15 вересня 2023 року ВП 72793520 є протиправною та підлягає скасуванню, а позов у відповідній частині позовних вимог підлягає задоволенню.

Щодо прийняття приватним виконавцем постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 15 вересня 2023 року ВП 72793520 колегія суддів зважає таке.

Види та розміри витрат виконавчого провадження затверджені наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2830/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1300/29430 /надалі - Наказ №2830/5/, відповідно до розділу І якого до витрат виконавчого провадження належить: 1) виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари; 2) пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку; 3) послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій: експертів; зберігачів; перекладачів; суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій; 4) послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; 5) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; 6) послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці; 7) банківські послуги при операціях з іноземною валютою; 8) сплата судового збору; 9) оплата вчинюваних нотаріальних дій; 10) плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України №1404-VIII "Про виконавче провадження" плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження; 11) інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Відповідно до пункту 8 розділу ІІ цього ж Наказу приватний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження на підставі документів про закупівлю (придбання) відповідних товарів і послуг.

Приписами пунктів 1 та 2 розділу VI "Фінансування виконавчого провадження" Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, передбачено, що фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону. Витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу). Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

Дослідивши зміст спірної постанови, зокрема розрахунок калькуляції витрат виконавчого провадження, суд встановив, що відповідач обмежився виключно вказівкою на перелік витрат відповідно розділу І Наказу №2830/5, тоді як обґрунтування таких витрат не відображено, зокрема, не зазначено як використання 110 аркушів офісного паперу та їх друк, а також використання 15 штук файлів пов`язано з витратами, понесеними на виготовлення постанови про відкриття виконавчого провадження (2 арк.) та супровідного листа до неї (1 арк.).

Також відповідно до пункту 8 розділу ІІ Наказу №2830/5 приватний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження на підставі документів про закупівлю (придбання) відповідних товарів і послуг, тобто розмір понесених приватним виконавцем витрат виконавчого провадження має бути підтверджений відповідними документами про придбання товарів або послуг.

Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 12 березня 2021 року у справі №640/1612/20 та враховується судом в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України.

В матеріалах справи відсутні документи про закупівлю (придбання) відповідних товарів і послуг та тим самим відповідач не підтвердив правомірність визначення мінімального розміру витрат виконавчого провадження у сумі 400,00 грн, тобто не довів належними й допустимими доказами фактичне понесення витрат у спірному виконавчому провадженні.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанову приватного виконавця Щербаковим Ігорем Миколайовичем про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 15 вересня 2023 року ВП 72793520 належить визнати протиправною та скасувати.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербаков Ігор Миколайович залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.11.2023 по справі № 440/14605/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов