Справа № 420/613/24
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2024-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/613/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хурси О.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Херсонського апеляційного суду про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Херсонського апеляційного суду, в якому позивач просить суд:

-визнати протиправною бездіяльність Херсонського апеляційного суду, щодо відмови видачі довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , станом на 01 січня 2024 року виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначено ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» - 3028 гривень, регіонального коефіцієнту -1.1, надбавка за вислугу років: -60%;

-зобов`язати Херсонський апеляційний суд, видати довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Херсонського апеляційного суду ОСОБА_1 , із зазначенням розміру суддівської винагороди судді виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначено ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01 січня 2024 року в розмірі 3028 грн, регіонального коефіцієнту -1.1, надбавка за вислугу років: -60%.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що станом на день подання позовної заяви до суду, відповідачем не здійснено жодних дій щодо виготовлення оновленої довідки, що є підставою вважати про наявність у відповідача протиправної бездіяльності.

Представник відповідача подав відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позову, та просив відмовити у його задоволенні з огляду на наступне.

Херсонський апеляційний суд на момент подання даної позовної заяви не мав можливості надати ОСОБА_1 довідку про розмір суддівської винагороди для обчислення (перерахунку) щомісячного довічного утримання судді у відставці станом на 01.01.2024, оскільки на той час не було затверджено штатний розпис суду.

На даний час штатний розпис Херсонського апеляційного суду затверджено, на його підставі виготовлено відповідну довідку та надано позивачу. При наданні довідки судді у відставці ОСОБА_1 . Херсонський апеляційний суд виходив з наступного.

Розрахунок суддівської винагороди, при наданні довідок про розмір суддівської винагороди для обчислення (перерахунку) щомісячного довічного утримання судді у відставці за 2024 рік здійснюється з прожиткового мінімуму 2102 грн., оскільки базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду відповідно до частини третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовувався для визначення базового розміру посадового окладу судді у 2024 році встановлений у розмірі 2102 грн., відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

31.01.2024 позивач подав відповідь на відзив, в якому підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є суддею у відставці з 14.12.2016 та отримує довічне грошове утримання судді у відставці.

30.11.2023 позивач звернулась до відповідача із заявою з проханням виготовити та видати довідку про розмір суддівської винагороди для обчислення (перерахунку) щомісячного довічного утримання судді у відставці станом на 01.01.2024 за формою відповідно до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці територіальними органами ПФУ, затвердженого Постановою правління ПФУ від 25.01.2008 № 3-1.

Сторони не заперечують, що відповідачем виготовлено та надану означену довідку та її розрахунок здійснювався виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у 2024 році, у розмірі 2102 грн.

Вважаючи, що розмір суддівської винагороди не відповідає розміру, встановленому Законом України «Про судоустрій і статус суддів», позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Спеціальним законом, який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд є Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).

Статтею 4 Закону № 1402-VIII визначено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до ч.1 ст.135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 2 ст. 135 Закону № 1402-VIII визначено, що суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно п.2 ч.3 ст.135 Закону № 1402-VIII передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Суд зазначає, що однією з гарантій належного здійснення правосуддя є створення необхідних умов для діяльності суддів, їх правового, соціального захисту та побутового забезпечення.

Визначені Конституцією України та спеціальним законодавчим актом (Законом України «Про судоустрій і статус суддів») гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їхнього статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Окреслену правову позицію стосовно гарантій незалежності суддів було висловлено у низці рішень Конституційного Суду України, зокрема у рішеннях від 20.03.2002 р. № 5-рп/2002, від 01.12.2004 р. № 19-рп/2004, від 11.10.2005 р. № 8-рп/2005, від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008, від 03.06.2013 р. № 3-рп/2013, а також від 04.12.2018 р. № 11-р/2018.

30.09.2016 р. набрали чинності зміни, унесені до Конституції України, згідно із Законом України від 02.06.2016 р. № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)».

Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», серед іншого, ст.130 Конституції України викладено в новій редакції, текст якої зазначено вище, і вперше закріплено спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що «розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій».

З цією конституційною нормою співвідносяться норми ч.1 ст.135 Закону № 1402-VIII, які дають чітке розуміння, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди, є закон про судоустрій.

Розмір суддівської винагороди визначено у ст.135 Закону № 1402-VIII, який з огляду як на свою назву, так і сферу правового регулювання (означену в преамбулі), є законом про судоустрій в значенні частини другої статті 130 Конституції України.

Приписами п.2 ч.3 ст.135 Закону № 1402-VIII визначено, що базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Отже, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

У змісті наведеної норми Закону України «Про прожитковий мінімум» закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум.

Судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.

Водночас ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», разом із встановленням станом на 01 січня 2021 року прожиткових мінімумів, у тому числі, для працездатних осіб в розмірі 2270,00 грн., введено такий новий вид прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді», розмір якого становить 2102,00 грн.

До 2021 року для розрахунку базового розміру посадового окладу застосовувався прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлювався на 01 січня відповідного календарного року, як це передбачено ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Варто зазначити, що зміни до Закону № 1402-VIII у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у період, про який йдеться у позовній заяві, а також до Закону України «Про прожитковий мінімум» щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, тож законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року для цілей визначення суддівської винагороди, немає.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

На такі аспекти законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у Рішеннях від 09.07.2007 р. № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Отже, Законом № 1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом № 1402-VIII.

Аналогічна правова позиція щодо застосування ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» викладена у постановах Верховного Суду від 10.11.2021 р. у справі № 400/2031/21, від 30.11.2021 р. у справі № 360/503/21, від 22.06.2023 р. у справі № 400/4904/21, від 12.07.2023 р. у справі № 140/5481/22, від 24.07.2023 р. у справі № 280/9563/21, від 13.09.2023 р. у справі № 240/44080/21.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що дії Херсонського апеляційного суду щодо видачі ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2024 відповідно до положень ст.7 Законів України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у розмірі 2102 грн. є протиправними.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Херсонського апеляційного суду видати позивачу довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із зазначенням регіонального коефіцієнту - 1.1 суд зазначає наступне.

Згідно п.2 ч.3 ст.135 Закону № 1402-VIII передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб, до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовується регіональний коефіцієнт 1,1 (п.1 ч.4 ст.135 Закону № 1402-VIII).

Суд зауважує, що системний аналіз ст.135 Закону № 1402-VIII дає змогу зробити висновок, що законодавцем чітко визначено складові суддівської винагороди: посадовий оклад та доплати за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Посадовий оклад є базовою величиною і не залежить від особи судді, а також від здійснення чи не здійсненням ним з тих чи інших причин правосуддя. Натомість, доплати до посадового окладу безпосередньо пов`язані з особою судді і залежать від стажу його роботи (вислуги років), особистих даних (науковий ступінь) та виконуваних у суді функцій (перебування на адміністративній посаді у суді, виконання роботи, що передбачає доступ до державної таємниці).

Застосування регіонального коефіцієнта до базового посадового окладу не відноситься до доплат до посадового окладу, не пов`язане із особою судді, а залежить виключно від територіального розташування суду, а саме від кількості населення у населеному пункті, де розташований відповідний суд.

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи, позивач здійснювала правосуддя в Херсонському апеляційному суді, який територіально розташований в м.Херсон.

За офіційними даними Державної служби статистики України станом на 01.01.2022 населення міста Херсон становило 279131 осіб.

Окремо суд звертає увагу на те, що в рішенні Верховного Суду від 16.06.2020 р. у зразковій справі № 620/1116/20 (абз.10 п.7 мотивувальної частини рішення) слідує, що Територіальне управління ДСА в Чернігівській області при видачі відповідної довідки позивачу, який був звільнений у відставку з посади судді Чернігівського районного суду Чернігівської області, регіональний коефіцієнт був застосований, про що свідчать наведені у рішенні дані щодо розміру посадового окладу (69366,00грн = 63060,00 х 1,1). При цьому, за змістом відповідного судового рішення Верховний Суд не вказував про безпідставність врахування регіонального коефіцієнта.

Таким чином, суд приходить до висновку, що видача позивачу довідок про суддівську винагороду працюючого на відповідній посаді судді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без застосуванням до базового розміру посадового окладу регіонального коефіцієнту 1,1, передбаченого п.1 ч.4. ст.135 Закону № 1402-VIII, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та порушує права позивача.

Таким чином, з метою повного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Херсонський апеляційний суд видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із зазначенням розміру суддівської винагороди судді, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначено ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01.01.2024 в розмірі 3028 грн. відповідно та регіонального коефіцієнту - 1.1, надбавка за вислугу років 60%.

З огляду на викладене, з урахуванням встановлених судом обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд вважає необхідним стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений ним судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Херсонського апеляційного суду (73000 м. Херсон, вул. 295 Стрілецької дівізії, 1-а; ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Херсонського апеляційного суду щодо видачі ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2024 року, відповідно до положень ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у розмірі 2102 грн. та без застосування регіонального коефіцієнту 1,1, надбавка за вислугу років 60%.

Зобов`язати Херсонський апеляційний суд видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із зазначенням розміру суддівської винагороди судді, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначено ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01 січня 2024 року в розмірі 2684 грн. та регіонального коефіцієнту - 1.1, надбавка за вислугу років 60%.

Стягнути з Херсонського апеляційного суду за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя О.О. Хурса