Справа № 260/28/24
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2024-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2024 року м. Ужгород№ 260/28/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадження в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить: 1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо не зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до страхового стажу періоду роботи з 04 травня 1988 року по 11 липня 1990 року у кооперативі «Елена» та перерахунку пенсії з більшого страхового стажу відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області перерахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 26 вересня 2021 року, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 04 травня 1988 року по 11 липня 1990 року у кооперативі «Елена».

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2021 року вона перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком. Поряд з цим при призначенні пенсії до її страхового стажу не було зараховано період роботи в кооперативі «Елена» з 04 травня 1988 року по 11 липня 1990 року з тих мотивів, що згідно із записами трудової книжки її було прийнято в члени кооперативу, а не на роботу. При цьому їй було роз`яснено, що для зарахування спірного періоду їй слід надати завірені копії первинних документів, що підтверджують роботу в кооперативі. 07 липня 2023 року вона звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою про зарахування до її страхового стажу спірного періоду трудової діяльності та здійснення перерахунку пенсії відповідно до такого стажу, однак у задоволенні такого було відмовлено з мотивів невідповідності запису в трудовій книжці вимогам чинного законодавства та відсутності доказів прийняття на роботу в кооператив «Елена». Вважає, що посадовими особами органу Пенсійного фонду України всупереч законодавчо встановленому обов`язку не було вчинено жодних дій, спрямованих на самостійне отримання необхідних відомостей від підприємства. Зазначає, що записами її трудової книжки підтверджено спірний період роботи, а тому такий підлягає зарахуванню до її страхового стажу.

25 січня 2024 року відповідач подав до суду відзив на позов №0700-0702-8/4992 від 23.01.2024, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив та просив у задоволенні позову відмовити, аргументуючи безпідставністю такого. Зокрема, зазначив, що при призначенні позивачу пенсії в 2021 році до її страхового стажу не було зараховано період роботи в кооперативі «Елена» з 04.05.1988 по 14.07.1993 у зв`язку з наявними недоліками заповнення трудової книжки. Листом від 04 серпня 2023 року позивача було повідомлено про необхідність надати уточнюючі документи для подальшого зарахування до страхового стажу спірного періоду роботи.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.02.2024 позов залишено без руху та запропоновано позивачу подати до суду протягом п`яти днів з дня вручення ухвали заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням поважності причин пропуску цього строку.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 заявлені позивачем мотиви пропуску строку звернення до суду було визнано судом поважними, у зв`язку з чим розгляд справи було продовжено.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком з 26 вересня 2021 року.

Як вбачається з наявного в матеріалах електронної пенсійної справи розрахунку стажу під час первинного призначення пенсії період роботи з 04.05.1988 по 11.07.1990 р. в кооперативі «Елена» до страхового стажу ОСОБА_1 включений не був.

07 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі ГУ ПФУ в Закарпатській області) із заявою про проведення перерахунку її пенсії з урахуванням страхового стажу за період роботи в кооперативі «Елена». За результатами розгляду такої заяви листом №6153-5965/Д-02/8-0700/23 від 04.08.2023 ГУ ПФУ в Закарпатській області у перерахунку пенсії ОСОБА_1 відмовив з мотивів відсутності номеру та дати наказу про звільнення у відповідному записі трудової книжки. При цьому зазначено, що для врахування такого період необхідно подати уточнюючі документи.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Ст. 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Питання виникнення та реалізації права громадян на пенсійне забезпечення врегульоване положеннями Законів України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 р. (далі - Закон №1788) та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058).

Спірні правовідносини в даній адміністративній справі виникли з приводу відмови органу Пенсійного фонду здійснити перерахунок пенсії позивача з урахуванням стажу роботи в кооперативі «Елена» з 04.05.1988 по 11.07.1990.

Так, порядок проведення перерахунку раніше призначених пенсій врегульовано нормами ст. 98 Закону №1788. Такими передбачено, що перерахунок пенсії провадиться на підставі документів про вік, стаж, заробіток та інших, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії у зв`язку з введенням у дію цього Закону (про стаж роботи, заробіток, сімейний стан та інші), то пенсія знову перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців перед поданням додаткових документів і не раніше ніж з дня введення в дію цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону №1788, суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Ч. 4 ст. 24 Закону №1058 визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 56 Закону №1788, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Нормами ст. 62 Закону №1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вказане узгоджується також з положеннями п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 (далі Інструкція) та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993.

П. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» визначено, що заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції, до трудової книжки вносяться наступні відомості: про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно п. 2.3 Інструкції записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Відповідно до п. 2.14 Інструкції, у графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (2.4 Інструкції).

Вказане кореспондується також з положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162 (далі Інструкція №162) (що була чинна на момент видачі трудової книжки позивача).

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що позивач при зверненні за призначенням пенсії подала, в тому числі трудову книжку від 03.03.1981 НОМЕР_1 , в якій наявні відомості про прийняття ОСОБА_1 04 травня 1988 року у члени кооперативу «Елена», де позивач продовжувала працювати до 14 липня 1993 року (дати звільнення у зв`язку з припиненням діяльності кооперативу) з врахуванням періоду перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку (з 12 липня 1990 року по 11 липня 1993 року). Вказана відомість завірена печаткою установи та містить посилання на відповідний розпорядчий документ, його номер та дату.

Дослідивши наявні в матеріалах справи копії зазначеної вище трудової книжки, судом встановлено, що відомості про такий період роботи внесено з дотриманням вимог Інструкції, зокрема, відомості про прийняття та звільнення з роботи зроблені акуратно, кульковою ручкою, завірені підписом уповноваженої особи та печаткою юридичної особи, з посиланням на відповідний наказ. З таких можна точно встановити місце, посаду та період роботи позивача, а також номер та дату розпорядчого документа, на підставі яких зроблені відповідні записи.

Свою відмову ГУ ПФУ в Закарпатській області аргументує окремими недоліками заповнення трудової книжки, зокрема, «запис в трудовій книжці №7 внесений з порушенням вимог Інструкції, а саме відсутній номер та дата наказу про звільнення з роботи».

Проте суд не вважає такі мотиви суб`єкта владних повноважень правомірною підставою для не зарахування спірного періоду роботи позивача до її страхового стажу, оскільки за наслідками дослідження вказаного запису в трудовій книжці встановлено, звільнення ОСОБА_1 з кооперативу «Елена» 14 липня 1993 року відбулося у зв`язку з припиненням діяльності такого кооперативу на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі рішення виконкому №138 від 14.07.1993 Вказаний запис завірено печаткою та підписом голови кооперативу.

Відомості щодо припинення діяльності кооперативу підтверджуються також архівним витягом з рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради народних депутатів Закарпатської області від 14.07.1993 №138, наявним в матеріалах справи.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що обов`язок щодо повноти та правильності внесення до трудової книжки даних покладено на роботодавця, тобто на підприємство, де працювала позивач.

Отже працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів уповноваженою особою і, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини уповноваженого органу не може бути підставою для позбавлення позивача її конституційного права на соціальний захист у належному розмірі.

Така правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а.

З огляду на вищезазначене суд вважає, що відомості трудової книжки від 03.03.1981 НОМЕР_1 є належним доказом підтвердження трудової діяльності ОСОБА_1 в кооперативі «Елена».

При обранні ефективного способу захисту порушеного права позивача на належний рівень пенсійного забезпечення суд враховує те, що на виконання вимог ухвали суду від 22 лютого 2024 року позивач надала належні докази поважності пропуску строку звернення до суду в частині дати проведення перерахунку пенсії (з моменту призначення пенсії).

При цьому суд враховує те, що зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії в даному випадку використовується як спосіб відновлення порушеного права у зв`язку з тим, що при призначенні пенсії позивачу протиправно не було враховано всі періоди її трудової діяльності.

За результатами розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що зарахування спірного періоду роботи позивача з порушенням вимог Закону №1788 відбулося з вини органу Пенсійного фонду України. Так, при зверненні за призначенням пенсії в 2021 році ОСОБА_1 подавала до уповноваженого органу трудову книжку, з якої достеменно можна було встановити періоди та місце роботи позивача. Разом з тим, такі відомості з протиправних причин не були враховані відповідачем.

Право на пенсію в Україні підпадає під сферу дії статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оскільки за чинним законодавством України особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках системи пенсійного забезпечення в Україні та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити в отриманні пенсії доти, доки право на пенсію передбачено чинним законодавством України.

З огляду на позицію Конституційного Суду України, викладену в Рішенні від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» та в Рішенні від 15 жовтня 2013 року №9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, а також на підставі аналізу положення статті 87 Закону №1788 слід дійти висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком, оскільки є неможливим обмеження строком обов`язку України як держави забезпечити реалізацію громадянином України свого конституційного права на соціальний захист.

Протиправна невиплата пенсії, яка сталося з вини держави в особі її компетентних органів (зокрема, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Міністерства соціальної політики України, Пенсійного фонду України), може бути віднесене до триваючих правопорушень, оскільки суб`єкт владних повноважень відповідний орган Пенсійного фонду України протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) стосовно пенсіонера, чим порушує його право на соціальних захист пенсійне забезпечення.

При цьому суд вважає, що значні часові межі тривалості протиправної бездіяльності уповноваженого органу щодо неналежного нарахування пенсії особі не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.

Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20 травня 2020 року у справі №815/1226/18, Верховного Суду, висловленою у постановах від 15 вересня 2020 року у справі №635/7878/16-а, від 24 листопада 2020 року у справі № 815/460/18 від 26 січня 2021 року у справі №520/11178/2020.

З огляду на вищенаведене суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин положення ч. 2 ст. 87 Закону №1788 та зобов`язати ГУ ПФУ в Закарпатській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням спірного періоду роботи з моменту її призначення.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Ч. 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо не зарахування ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком згідно зі ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до страхового стажу періоду роботи з 04 травня 1988 року по 11 липня 1990 року у кооперативі «Елена».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, починаючи з 26 вересня 2021 року, із зарахуванням до страхового стажу період роботи з 04 травня 1988 року по 11 липня 1990 року у кооперативі «Елена».

4. Стягнути із бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 1073,60 грн. (Одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін