Справа № 453/70/24
Суддя: Микитин В. Я.
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

12 березня 2024 року місто Сколе

Сколівський районний суд Львівської області у складі головуючого - судді Микитина Володимира Ярославовича,

сторони та інші учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - Департамент патрульної поліції;

третя особа, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - інспектор Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Шеремета Богдан Васильович;

зміст позовних вимог - про визнання дій суб`єкта владних повноважень під час вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі;

розглянувши дану адміністративну справу у приміщенні суду, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та інших її учасників та без проведення судового засідання, на підставі наявних у ній матеріалів, -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 16.01.2024 року, сформувавши документ в системі «Електронний суд», з порушенням строку, визначеного ч. 2 ст. 286 КАС України, подав у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, за змістом якої просив визнати дії інспектора УПП у Львівській області ДПП старшого лейтенанта поліції Шеремети Б.В. при винесенні щодо нього 01.01.2024 року о 23:47 год. постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №1178938, котрою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 КУпАП та котрою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. - протиправними, а також скасувати вказану постанову. Усі судові витрати з розгляду цієї адміністративної справи позивач ОСОБА_1 при вирішенні спору просив покласти на відповідача ДПП.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на переконання позивача ОСОБА_1 , обставини, котрі вказані в оспорюваній постанові, не відповідають дійсності, факт вчинення правопорушення ним заперечено на місці, а при розгляді справи про адміністративне правопорушення на місці він пояснив, що пішохідного переходу в зоні видимості не бачив, як і жодного транспортного засобу, котрий би рухається по проїжджій частині дороги, а тому перейшов цю частину дороги під прямим кутом, що дозволяється чинними Правилами дорожнього руху, не створюючи своїми діями перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, відтак жодного порушення не вчинив. Проте, інспектор УПП у Львівській області ДПП старший лейтенант поліції Шеремета Б.В., не дивлячись на пояснення, склав оспорювану постанову та притягнув позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 КУПАП. Позивач ОСОБА_1 зазначає, що оспорювана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень, підсумовує свої роздуми позивач ОСОБА_1 ..

Відповідач ДПП,в особі представника за довіреністю - Шкробака О.М., 20.02.2024 року, скориставшись засобами поштового зв`язку, скерував у Сколівський районний суд Львівської області відзив на позовну заяву, що надійшов та був зареєстрований в діловодстві 22.02.2024 року за вх. № 1438, однак такий подано з порушенням приписів ст. 162 КАС України. Так, положеннями частин 3 та 4 ст. 162 КАС України встановлено вимоги до подання відзиву, серед яких копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. Поза тим, суд підкреслює, що як в ухвалі про відкриття провадження від 24.01.2024 року, так і в позовній заяві у цій справі зазначено адресу електронної пошти позивача - ., натомість представником відповідача ДПП - Шкробаком О.М. у змісті поданого ним відзиву на позовну заяву не розкрито та/чи пояснено, в чому полягала неможливість виконання означеного процесуального обов`язку щодо скерування відзиву позивачеві ОСОБА_1 , в тому числі й на адресу його електронної пошти та/чи у наявний електронний кабінет системи «Електронний суд». Таким чином йдеться про імперативну норму, яку в порушення названих приписів, не було дотримано відповідачем ДПП, що, в свою чергу, позбавляє можливості позивача ОСОБА_1 скористатись закріпленим процесуальним правом на подання відповіді на відзив на позовну заяву. За таких обставин, суду відповідачем ДПП подано відзив на позовну заяву з недодержанням процесуального законодавства, а також не надано підтвердження направлення позивачеві ОСОБА_1 такого відзиву на позовну заяву, а тому такий відзив не може бути прийнято судом до уваги. У той же час, в силу вимог ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, про що відповідачеві - ДПП було роз`яснено в ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в адміністративній справі від 24.01.2024 року, яку було одержано в електронний кабінет в системі «Електронний суд» - 25.01.2024 року, таким відповідачем ДПП подавши відзив на позовну заяву лише - 20.02.2024 року, було порушено й ч. 5 ст. 162 КАС України.

Третя особа, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - інспектор УПП у Львівській області ДПП старший лейтенант поліції Шеремета Б.В.,у запропоновані судом строк та порядку письмових пояснень на адміністративний позов ОСОБА_1 до ДПП, за його участі, як третьої особи, про визнання дій суб`єкта владних повноважень під час вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, не подав, свою позицію по справі із обґрунтуванням її відповідними доказами не навів.

Заяви та клопотання сторін та інших учасників справи.

Представником відповідача ДПП - Вахулою Р.О. 30.01.2024 року засобами електронного зв`язку, на офіційну електронну адресу Сколівського районного суду Львівської області, скеровано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, що було одержано та зареєстровано в діловодстві 30.01.2024 року за вх. № ЕП-167.

Відповідачем ДППу змісті відзиву на позовну заяву заявлено письмове клопотання про розгляд даної справи за відсутності представника сторони відповідача. Водночас, до цього ж відзиву відповідачем додано оптичний диск DVD-R, на якому міститься файл з відеозаписом з бодікамери поліцейського, який приймається судом до уваги попри сам відзив на позовну заяву.

Представником відповідача ДПП - Шкробаком О.М. 20.02.2024 року засобами поштового зв`язку, заразом із відзивом на позовну заяву, скеровано в Сколівський районний суд Львівської області клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи, у тому числі й про розгляд даної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, у визначені чинним КАС України й судом строки та порядку до суду не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 17.01.2024 року вищевказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві ОСОБА_1 строк для виправлення недоліків, зазначених у мотивувальній частині даної ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 24.01.2024 року, опісля усунення недоліків, поновлено позивачеві ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду щодо оскарження ним рішення суб`єкта владних повноважень по справі про притягнення до адміністративної відповідальності,вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. За згодою позивача ОСОБА_1 замінено первісного відповідача - УПП у Львівській області ДПП на належного відповідача - ДПП. За згодою позивача ОСОБА_1 , залучено інспектора УПП у Львівській області ДПП старшого лейтенанта поліції Шеремету Б.В., як третю особу, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ДПП. Постановлено розглянути і вирішити адміністративну справу у порядку спрощеного позовного провадження у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, без виклику сторін та інших учасників справи та без проведення судового засідання, на підставі матеріалів справи.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 12.03.2024 року з питань залишення позову без розгляду відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ДПП про залишення вищевказаної позовної заяви без розгляду.

Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Виходячи з вищенаведеного, однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема й при притягненні особи до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Статтями 72-90 глави 5 «Докази та доказування» чинного КАС України наведені основні положення про докази, котрими в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи , і ці дані встановлюються вичерпними засобами. Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Важливим є той аспект, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав ОСОБА_1 за пред`явленими позовними вимогами, пов`язаними із притягненням його до адміністративної відповідальності та накладенням на нього адміністративного стягнення, встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із наведенням відповідних доказів.

Так, за змістом оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1178938, винесеної інспектором УПП у Львівській області ДПП старшим лейтенантом поліції Шереметою Б.В.01.01.2024 року відносно позивача ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 127 КУпАП, останній 01.01.2024 року о 23:42 год. у м. Львові по вулиці Стрийській, поблизу будинку 109, будучи пішоходом, здійснив перехід проїзної частини дороги поза пішохідним переходом, чим порушив вимоги пункту 4.7. Правил дорожнього руху.

На відеозаписах з бодікамери інспектора, котрі надано відповідачем ДПП та досліджено судом безпосередньо, зафіксовано зупинення на проспекті позивача ОСОБА_1 .. Відеозапис розпочинається із моменту, коли патрулем було помічено поперед службового автомобіля перехід проспекту особою, очевидно, що у невстановленому для цього місці, опісля швидкого реагування інспектора на це, службовий автомобіль зупинився поблизу на той час ймовірного правопорушника. Інспектор, вийшовши зі службового авто, попросив пішохода зупинитись та представився, на що одразу отримав безпричинну різку реакцію, в подальшому інспектор пояснив, в порушення якого пункту Правил дорожнього руху звинувачується пішохід та в чому полягає конкретно його порушення - вказавши, що попереду нього в зоні видимості за 20 метрів вбачається регульований світлофором пішохідний перехід, котрий ймовірно проігноровано позивачем ОСОБА_1 , як пішоходом. Після цього, інспектором розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки пішохода - позивача ОСОБА_1 , при цьому, протягом спілкування з працівниками поліції, позивач ОСОБА_1 проявляв тотальну неповагу до представників правоохоронного органу, у такий спосіб порушуючи чинне законодавство у зверхньому поводжені та проявленій нетерпимості, як-от, називання патрульних «двоїшниками», стверджуючи, що обоє патрульних «на тій роботі чуть-чуть випадкові» та щодо завуальованого тиску та погрозі, оформленій у словесній формі, що «…вони двоє вже йдуть на біржу.», під біржою очевидно маючи на увазі - Центр зайнятості, а під причинно-наслідковим зв?язком безпосереднє його зупинення, як пішохода цими двома патрульними - 01.01.2024 року, та в подальшому інспектор розглядає справу про адміністративне правопорушення на місці і вирішує притягнути позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Будь-яких інших доказів, котрі мають значення для правильного вирішення цієї справи та котрі б відповідали критеріям їх належності й допустимості, як і матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно позивача в цілому, для їх безпосереднього дослідження, обома сторонами суду не надано, а судом не здобуто.

Релевантні джерела та норми права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).

У свою чергу, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353, учасники дорожнього руху зобов?язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з пунктом 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Приписами пункту 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 222 КУпАП встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі та розглядає справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі наказом № 1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію.

Відповідно до пункту 4 Розділу І, пункту 2 Розділу III цієї Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу; постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема, приписами ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1.1. Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з пунктом 1.4. Правил дорожнього руху, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Кожний учасник дорожнього руху має дотримуватися Правил дорожнього руху і може розраховувати на дотримання цих правил будь-якою іншою особою, яка бере участь у русі. Це має бути гарантією передбачуваності розвитку ситуації на дорозі. Будь-яке відхилення від вимог та положень Правил може призвести до порушення встановленого порядку руху дорогами України і створення аварійної ситуації.

У відповідності до пункту 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорож-нього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, які зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, до учасників дорожнього руху відповідно до ст.14 Закону належать, зокрема, пішоходи

Відповідно до пункту 4.7. Правил дорожнього руху, пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

Частиною 1 ст. 127 КУпАП унормовано, що непокора пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п?ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В силу ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв?язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

В силу положень статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Щодо вимоги про визнання дій суб?єкта владних повноважень під час вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності протиправними.

У відповідності до приписів ст. 19 КАС України предметом розгляду по суті в порядку адміністративного судочинства є не будь-які рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а лише ті, що породжують права та обов`язки учасників спірних правовідносин.

Таким чином, обов`язковою ознакою рішень, дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

В силу ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

У свою чергу, особа, що притягнута до адміністративної відповідальності, наділена правом оскарження зазначеної постанови.

Суд зазначає, що не дії суб?єкта владних повноважень чи протиправність у цій категорії справ, а його рішення у формі постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, породжує для позивача певні правові наслідки і має обов`язковий характер.

Втім, у ч. 3 ст. 286 КАС України вичерпно визначені повноваження місцевого загального суду як адміністративного за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Позаяк, до них не входить визнання рішення суб`єкта владних повноважень, оформленого постановою поліцейського - протиправною. Відтак, в цій частині позову належить відмовити з нведених міркувань.

Підсумок суду за результатами розгляду і вирішення справи.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 в зазначений в постанові час у м. Львові по вулиці Стрийській, поблизу будинку 109, будучи пішоходом здійснив перехід проїзної частини дороги поза пішохідним переходом, що позивачем ОСОБА_1 не спростовується, ані у змісті пред?явленого позову, ані на місці зупинки, що зафіксовано відеозаписом з бодікамери інспектора поліції, опісля здійсненого переходу зупинений інспектором патрульної поліції за порушення пункту 4.7. Правил дорожнього руху, що є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 127 КУпАП.

Приєднаний до оскаржуваної постанови відеозапис дає можливість ідентифікувати особу ОСОБА_1 , що на ньому зображений, що є належним і допустимим доказом наявності в діях зазначеного позивача ознак адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 127 КУпАП.

Викладене свідчить, що при винесенні оскаржуваної постанови уповноважена посадова особа відповідача ДПП діяла в межах наданих повноважень з дотриманням вимог чинного законодавства, адміністративна відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. застосована до позивача ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 127 КУпАП.

Надаючи відповідь на основну тезу позивача ОСОБА_1 , що викладена ним у змісті позовної заяви та що стосується того, що на його переконання, ним не було порушено жодного припису Правил дорожнього руху, оскільки останній здійснив перехід вуличного покриття не більше трьох смух для руху під прямим кутом, непобачивши в полі зору видимості пішохідного переходу, чи будь-якого іншого переходу, - суд зазначає, що дана теза спростовується матеріалами справи, зокрема, відеозаписом з бодікамери інспектора поліції, з якого вбачається, що опісля зупинки правопорушника ОСОБА_1 безпосередньо інспектором поліції було вказано останньому на регульований пішохідний перехід, котрий очевидно знаходився в зоні видимості учасника дорожнього руху - ОСОБА_1 .. Натомість, на місці зупинки, пішохід ОСОБА_1 проявляв тотальну неповагу до представників правоохоронного органу, у такий спосіб порушуючи чинне законодавство, у зверхньому поводжені та проявленій нетерпимості, як-от, називання інспекторів поліції «двоїшниками», стверджуючи, що обоє патрульних «на тій роботі чуть-чуть випадкові» та щодо завуальованого тиску та погрозі оформленій у словесній формі, що «…вони двоє вже йдуть на біржу.», під біржою очевидно маючи на увазі - Центр зайнятості, а під причинно-наслідковим зв?язком безпосереднє його зупинення, як пішохода цими двома патрульними - 01.01.2024 року. Також при розгляді справи про адміністративне правопорушення, позивач ОСОБА_1 скористався своїми правом на заявлення клопотань, передбаченим ст. 268 КУпАП, та почав вимагати правової допомоги, стверджуючи, що інспектор поліції зобов?язаний йому забезпечити адвоката, власне, яким він до цього й представився працівникам поліції. В даному конкретному випадку, діючий адвокат, за означених обставин, користуючись правами передбаченими ст. 268 КУпАП, мав бути обізнаним про право заявляти клопотання про закриття справи за малозначністю на місці зупинки, чи щодо обмеження адміністративного стягнення попередженням.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачем ОСОБА_1 судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру і підтверджуються квитанцію ID «ТАСКОМ БАНКУ» № 6830-6996-2256-0659 від 16.01.2024 року, на підставі ст. 139 КАС України, підлягають залишенню за зазначеним позивачем, оскільки позовні вимоги у цій справі задоволенню не підлягають.

Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї адміністративної справи не містять.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 229, 241-246, 250, 257-258, 262, 286 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, з участю третьої особи, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Шеремети Богдана Васильовича, про визнання дій суб`єкта владних повноважень під час вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - відмовити у повному обсязі.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його підписання суддею без проголошення.У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 ; адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції; місцезнаходження юридичної особи: вул. Л. Ернста, 3, м. Київ, 03048; код у ; адреса електронної пошти: .

Третя особа, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: інспектор Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Шеремета Богдан Васильович; місце здійснення професійної діяльності: вул. Л. Перфецького, 19, м. Львів, 79053; адреса електронної пошти: .

Дата складення повного судового рішення: 12 березня 2024 року.

Суддя Володимир МИКИТИН