Справа № 160/22590/23
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 160/22590/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.11.2023 року (головуючий суддя Лозицька І.О.)

в адміністративній справі №160/22590/23 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася 05.09.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо не застосування щомісячного підвищення призначеної пенсії (з урахуванням перерахунку) в розмірі 9% ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 з моменту призначення з 20.09.2022р., із застосуванням щомісячного підвищення призначеної пенсії (з урахуванням перерахунку) в розмірі 9 %.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що розмір пенсії позивачки обчислено виходячи із страхового стажу, зарахованого по 30.06.2022 роки, що складає 42 роки 08 місяців 27 днів, заробітної плати персоніфікованого обліку за період з 01.07.2000 по 30.06.2023 роки. Загальний розмір пенсії за віком з 01.03.2023 року складає 18492,21 грн. Позивачка з 07.11.2017 року отримувала пенсію по інвалідності ІІІ група, загальне захворювання. 3 моменту отримання пенсії по інвалідності до часу звернення за отриманням пенсії за віком, позивачка постійно працювала та сплачувала всі необхідні збори в Пенсійний фонд України. Пенсія за віком з вересні 2022 року призначена позивачці відповідно до статті 26 Закон України №1058 із застосуванням норм статті 40, де взята середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, як вперше призначена, стаж зараховано також до 30.06.2022 року. Позивачка отримує пенсію за віком, як вперше призначену з вересня 2022 року, однак норма щодо щомісячного підвищення призначеної пенсії (з урахуванням перерахунку) в розмірі 9% не застосовувалась.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.11.2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що коли позивач реалізував своє право на пенсію, оформивши пенсію по інвалідності та за вислугою років та отримувавши таку пенсію, то звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком не може вважатись відстроченням виходу на пенсію за віком. У позивача відсутня кількість повних шести місяців страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку (58 років 6 місяців), а тому розмір підвищення має нульове значення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачкою подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Вказує, що після призначення пенсії по інвалідності вона продовжувала працювати та в вересні 2022 року їй була призначена пенсія за віком, а не перехід з виду на вид, що підтверджується Протоколом про перерахунок пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.02.2023. Зазначає, що доплата 9% до пенсії визначена не нормою статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а Постановою Кабінету Міністрів України від 15.09.2021 року №963 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб у 2022 році та в подальшому», із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ від 24.02.2023 №168, де не має норми, щодо написання зави про призначення пенсії з більш пізнього віку. Зауважує, що позивачка отримує пенсію за віком, як вперше призначену з вересня 2022 року, але норма щодо щомісячного підвищення призначеної пенсії (з урахуванням перерахунку) в розмірі 9% не застосовувалась.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

3 07.11.2017 р. ОСОБА_1 отримувала пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслідок загального захворювання, обчислену відповідно до Закону №1058.

19.09.2022 р. ОСОБА_1 надано заяву про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

19.10.2022р. ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням вимог норм діючого законодавства з дати призначення пенсії.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було надано відповідь від 28.10.2022 р. №33003-26622/5-01/8-0400/22, в тексті якої зазначено про відсутність правових підстав для застосування підвищення в розмірі 9 % зазначеної пенсії, оскільки ОСОБА_1 отримувала пенсію по інвалідності.

Позивачка вважає протиправними дії відповідача щодо не застосування щомісячного підвищення призначеної їй пенсії в розмірі 9 %, вважає, що є підстави для перерахунку її пенсії з моменту призначення (з 20.09.2022).

Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, норми Постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб у 2022 році та в подальшому» N 963, 15.09.2021.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 6 статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком з 20.09.2022 року. З 01.03.2023 року пенсія позивачки складає 18492,21грн.

При цьому, з 07.11.2017 р. позивачка отримувала пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслідок загального захворювання, обчислену відповідно до Закону №1058.

Позивачка зазначає, що в період отримання пенсії по інвалідності вона працювала та сплачувала всі необхідні збори до ПФУ.

Матеріалами справи також підтверджується, що 19.09.2022 р. ОСОБА_1 надала до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву про призначення/перерахунок пенсії, в якій зазначено, що пенсія на іншій підставі призначалася (а.с. 46).

При цьому, 19.10.2022р. ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням вимог норм діючого законодавства з дати призначення пенсії. У вказаній заяві зазначено, що згідно з пунктом 3 постанови КМУ від 15.09.2021 №963 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб у 2022 році та в подальшому» установлено, що жінкам, які народилися у період з 1 січня 1962 по 31.12.1962 року до пенсії за віком, обчисленої відповідно до ст. 27 Закону, встановлюється щомісячне підвищення в розмірі 9% зазначеної пенсії (а.с. 58).

Матеріали справи містять відповідь Головного управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28.10.2022 р. №33003-26622/5-01/8-0400/22, в якій зазначено, що згідно з пунктом 3 постанови КМУ від 15.09.2021 №963 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб у 2022 році та в подальшому» установлено, що жінкам, які народилися у період з 1 січня 1962 по 31.12.1962 року до пенсії за віком, обчисленої відповідно до ст. 27 Закону №1058, встановлюється щомісячне підвищення в розмірі 9% зазначеної пенсії за умови, що до цього їм не призначалася будь-яка пенсія. При цьому зазначено, що оскільки Ви отримували пенсію по інвалідності, то відсутні підстави для підвищення в розмірі 9% (а.с. 53).

Також колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 від 24.10.2019 про призначення/перерахунок пенсії на підставі ч. 4 статті 42 Закону №1058 (а.с. 57).

Надаючи оцінку зазначеним правовідносинам, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що частиною 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 % за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку, за умови, що до цього їм не призначалася будь-яка пенсія.

При цьому, пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб у 2022 році та в подальшому» N 963, 15.09.2021 визначено:

Установити, що жінкам, які народилися у період з 1 січня 1962 р. по 31 грудня 1962 р., до пенсії за віком, обчисленої відповідно до статті 27 Закону, встановлюється щомісячне підвищення в розмірі 9 % зазначеної пенсії за умови, що до цього їм не призначалася будь-яка пенсія.

Отже, вказаною нормою встановлені умови щодо виплати щомісячного підвищення в розмірі 9 % зазначеної пенсії - до цього не призначалася будь-яка пенсія.

Натомість матеріалами справи підтверджується, що позивачка отримувала з 2017 року пенсію по інвалідності.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст. 241-245, 250, 311, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.11.2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 21.02.2024 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова