Справа № 420/22382/23
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2024-03-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/22382/23

Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

Дата і місце ухвалення 24.07.2023р., м.Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, якими позивачу визначені податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості від 11.04.2023 року №-1511 на суму 51411,75 грн.; від 11.04.2023 року №1-1511 на суму 6891,17 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.10.2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В поданій апеляційній скарзі апелянт вказував протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 11.04.2023 року №-1511 на суму 51411,75 грн. з огляду на те, що питання правомірності нарахування податку без врахування пільги у розмірі 93%, яка передбачена у п.2 додатку 5 до рішення Белградської міської ради від 25.06.2019 року № 1925-VII, є невирішеним та нез`ясованим, у зв`язку з чим вважає безпідставним посилання на те, що він є порушником земельного законодавства, а саме нецільове використання землі. Апелянт вказав на те, що землі під будівлями, які належать мені відповідно до свідоцтва про права на власність використовувались згідно вимог закону. Вказав на те, що йому було надано розпорядження від Болградської районної державної адміністрації Одеської області від 07.07.2004 року про прийняття в експлуатацію магазину промислових товарів та магазину з реалізації автозапчастин, без приписів про заміну цільового призначення. Апелянт вважає, що ніяких порушень цільового призначення не було.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 11.04.2023 року №1-1511 на суму 6891,17 грн. позивач вказував на неправомірність визначення розміру податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який на його думку повинен був складати 6577,94 грн.

З огляду на зазначене позивач просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Згідно статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Судом першої інстанції встановлено, що 11.04.2023 року Головним управлінням ДПС в Одеській області винесені податкові повідомлення-рішення, якими позивачу визначені податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік, а саме:

- податкове повідомлення-рішення №-1511 на суму 51411,75 грн., яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання по об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 ;

- податкове повідомлення-рішення №1-1511 на суму 6891,17 грн., яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання по об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 .

Не погоджуючись з правомірністю зазначених податкових повідомлень-рішень, позивач оскаржив їх до суду першої інстанції.

В обґрунтування своєї позиції позивач вказував на те, що податковий орган безпідставно визначив йому податкові зобов`язання, застосувавши ставку податку у розмірі 1,5% розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв.м та не застосувавши при цьому передбачену органом місцевого самоврядування пільгу у розмірі 93 % від ставки податку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що у рішенні Болградської міської ради Одеської області від 07.08.2021 року, яким встановлені ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, наведено застереження, що пільга не застосовується до об`єктів нежитлової нерухомості, що розташовані на земельних ділянках, відповідно до яких уповноваженими органами встановлено порушення податкового та/або земельного податку. Суд зазначив, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_3 надана ОСОБА_1 для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), але на ній збудований магазин, а отже земельна ділянка використовується за комерційним призначенням (не за цільовим). У зв`язку з тим, що земельна ділянка використовується з порушенням законодавства дія пільг, на які посилається позивач не застосовується.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне:

З наявної в матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (інформаційна довідка №344488971 від 29.08.2023р.) ОСОБА_1 є власником, серед іншого, нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 .

Відповідно до пп.265.1.1 п.265.1 ст.265 ПК України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, входить до складу податку на майно.

Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено ст.266 Податкового кодексу України.

У розумінні ст.266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України).

Згідно пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Приписами пп.266.6.1 п.266.6 ст.266 ПК України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно п.12.3 ст.12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Відповідно до частини першої статті 69 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування відповідно до Податкового кодексу України встановлюють місцеві податки і збори. Місцеві податки і збори зараховуються до відповідних місцевих бюджетів у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України з урахуванням особливостей, визначених Податковим кодексом України.

Рішенням Болградської міської ради Одеської області від 07.08.2021 року № 519-VII встановлені ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в Болградській територіальній громаді Одеської області.

Відповідно до даного рішення з 01.01.2022 року на території Болградської територіальної громади Одеської області ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема, на нежитлові будівлі становить 1,5% розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв.м.

Додатком 2 до рішення міської ради № 519-VII від 07.08.2021 року встановлено перелік пільг для фізичних та юридичних осіб, наданих відповідно до п.п.266.4.2 п.266.4 ст.266 ПК України, зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Зокрема, для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебуває у власності фізичних та юридичних осіб, площа яких перевищує 500 кв.м. розмір пільги становить 93% суми податкового зобов`язання за рік. Також зазначено, що пільга не застосовується для об`єктів нежитлової нерухомості, що розташовані на земельних ділянках, відповідно до яких уповноваженими органами, встановлено порушення податкового та/або земельного законодавства (використання землі з порушенням законодавства про плату за землю, не цільове використання землі).

При цьому у роз`ясненні до вказаного пункту орган місцевого самоврядування вказав на те, що уповноваженими органами в даному рішенні вважаються: структурні підрозділи Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотримання вимог законодавства України про охорону земель), комісію міської ради по визначенню збитків власникам землі та землекористувачам.

Крім того щодо встановлення порушення податкового та/або земельного законодавства (використання землі з порушенням законодавства про плату за землю, не цільове використання землі) роз`яснив, що маються на увазі виключно ті випадки, коли особа користувалася земельною ділянкою без достатньої правової підстави, у зв`язку з чим зберегла кошти, які за звичайних обставин надійшли до Болградської міської ради Одеської області та не повернула ці кошти до міського бюджету, в порядку визначеному Болградською міською радою.

Належні ОСОБА_1 на праві власності нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 були у 2022 році об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Вказане не заперечується позивачем, однак, на його думку, оскаржувані податкові повідомлення-рішення не можуть вважатись правомірними, з огляду на те, що відповідач невірно визначив податкові зобов`язання із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не застосувавши пільгу у розмірі 93 % від ставки податку.

Відповідач у поданому відзиві на позов вказував на те, що така пільга не підлягає застосуванню в даному випадку з огляду на те, що земельна ділянка використовується позивачем з порушенням законодавства, що, як зазначив відповідач, слідує з листа Болградської міської ради Одеської області листом від 25.05.2021р. вих. №170, надісланого на адресу Головного управління ДПС в Одеській області, із переліком фізичних та юридичних осіб, які використовують об`єкти нежитлової і житлової нерухомості, площа яких перевищує 500 кв.м., до яких пільга щодо сплати податку на нерухоме майно не застосовується. У вказаному переліку, серед інших, значиться ОСОБА_1 , адреса нерухомого майна: АДРЕСА_3 .

Як вбачається з матеріалів справи, Болградська міська рада Одеської області листом від 25.05.2021р. вих. №170 надіслала Головному управлінню ДПС в Одеській області перелік фізичних та юридичних осіб, які використовують об`єкти нежитлової і житлової нерухомості, площа яких перевищує 500 кв.м., до яких пільга щодо сплати податку на нерухоме майно не застосовується. У вказаному переліку, серед інших, значиться ОСОБА_1 , адреса нерухомого майна: АДРЕСА_3 .

Викладену у вказаному листі інформацію враховано відповідачем при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення від 11.04.2023 року № 1-1511.

В свою чергу колегія суддів звертає увагу на те, що вказаний лист не є належним доказом, який підтверджує порушення позивачем вимог земельного законодавства, оскільки як вказано у самому рішенні Болградської міської ради Одеської області від 07.08.2021 року № 519-VII такі порушення повинні бути встановлені уповноваженими на те органами, серед яких: структурні підрозділи Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотримання вимог законодавства України про охорону земель), комісія міської ради по визначенню збитків власникам землі та землекористувачам.

Однак, матеріали справи не містять доказів прийняття уповноваженими органами будь-яких рішень, складення актів тощо, з яких являлося б за можливе встановити порушення ОСОБА_1 вимог земельного законодавства, що тягне за собою незастосування пільг зі сплати податку не нерухоме майно.

Також матеріали справи не містять доказів прийняття уповноваженими суб`єктами рішень, внаслідок порушення ОСОБА_1 норм податкового законодавства, які стали підставою для незастосування контролюючим органом пільг зі сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.

З огляду на вищевикладене колегія суддів вважає, що Головним управлінням ДПС в Одеській області за відсутності належних доказів допущення позивачем порушення земельного законодавства дійшло безпідставного висновку про наявність підстав для незастосування пільги у розмірі 93% при визначенні позивачеві розміру податку на нерухоме майно, належне ОСОБА_1 та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 527,3 кв.м.

Податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за 2022 рік з урахуванням пільги 93% для позивача складає 3598,82 грн. (527,3 кв.м. х (6500 грн. х 1,5 %) - 93% = 3598,82 грн.), де 527,3 кв.м. площа нежитлової будівлі, 6500 грн. - мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2022 року, 1,5% - ставка податку, 93% розмір пільги.

Враховуючи викладене колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.04.2023 року №1-1511 на суму 47812,93 грн.

Що стосується податкового повідомлення-рішення від 11.04.2023 року №1-1511 на суму 6891,17 грн., яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 963,80 грн., колегія суддів звертає увагу на наступне:

При розрахунку розміру податку за вказане нежитлове приміщення відповідачем було застосовано пільгу у розмірі 93 %.

Звертаючись з позовом про визнання протиправним та скасування вказаного податкового повідомлення-рішення, ОСОБА_1 вказував на невірний розрахунок суми податку: на його думку розмір податку повинен складати 6577,94 грн., тоді як контролюючим органом безпідставно визначено податок у розмірі 6891,17 грн.

З метою з`ясування всіх обставин у справі П`ятим апеляційним адміністративним судом були витребувані від Головного управління ДПС в Одеській області письмові пояснення стосовно здійсненого розрахунку податкових зобов`язань ОСОБА_1 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік, визначеного, зокрема, у податковому повідомленні-рішенні від 11.04.2023 року №1-1511, а саме: який розмір ставки податку застосовувався при визначенні податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік ОСОБА_1 за кожним ППР із обґрунтуванням застосування саме такого розміру ставки податку; чи застосовувалась при визначенні податкових зобов`язань пільга із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; якщо застосовувалась пільга, зазначити у якому розмірі, а також навести обґрунтування застосування чи не застосування відповідної пільги.

На виконання вимог зазначеної ухвали суду Головне управління ДПС в Одеській області надало відповідні пояснення, в яких зазначило, що податкове повідомлення-рішення за 2022 рік № -1511 від 11.04.2023 на суму 6801,17 грн по об`єкту нежитлової нерухомості загальною площею 963,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 , сформовано з використанням ставки податку на нерухоме майно у розмірі 1,5 відс. та надано пільгу згідно рішення № 519-VIII від 07.08.2021 року у розмірі 93 відс. від ставки податку.

Розрахунок податку на нерухоме майно, наданий відповідачем у справі: 963,8 х 6500 х (1,5-1,5*93%) = 6891,17 грн (де 963,8 кв.м. - загальна площа, 6500 грн - мінімальна заробітна плата на 01.01.2022 року, 1,5% - ставка податку).

В свою чергу, за наслідками здійснення перевірки правильності визначення контролюючим органом позивачу розміру податку на нерухоме майно по об`єкту за адресою: АДРЕСА_4 , судом апеляційної інстанції встановлено його завищення на 313,23 грн.

Так, ставка податку, з урахуванням пільги 93 %, у 2022 році для нежитлового приміщення складала 0,105 % за 1 кв.м. (1,5% ставка, зменшена на 93 %), що в гривневому еквіваленті складає 6,825 грн. (0,105% від 6500 грн. - розміру мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2022 року). Загальна площа нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , належного позивачу, складає 963,8 кв.м.

Таким чином, розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у 2022 році по об`єкту - нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , складає 6577,94 грн. (963,8 кв.м. х 6,825 грн.), тоді як контролюючим органом вказаний податок безпідставно визначений у розмірі 6891,17 грн.

З огляду на викладене податкове повідомлення-рішення № -1511 від 11.04.2023 року підлягає скасуванню на суму 313,23 грн.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню на підставі ст. 317 КАС України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду першої інстанції було сплачено судовий збір у розмірі 2147,20 грн. згідно платіжних інструкцій № 66792782 від 22.08.2023 року на суму 1073,60 грн. та № 66792764 від 22.08.2023 року на суму 1073,60 грн.

При зверненні до суду апеляційної інстанції позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3220,80 грн. згідно платіжної інструкції № 67426226 від 19.10.2023 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно п.п. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до адміністративного суду фізичною особою позову майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В даному випадку позивачем оскаржувались два податкові повідомлення-рішення на загальну суму 58 302,92 грн., тобто ціна позову склала 58 302,92 грн., а тому сплаті до суду першої інстанції підлягав судовий збір у розмірі 1073,60 грн., а до суду апеляційної інстанції судовий збір у розмірі -1610,40 грн.

Однак позивачем був внесений судовий збір у більшому розмірі, який за положеннями ст. 7 Закону України «Про судовий збір» може бути повернутий за ухвалою суду в разі звернення особи яка, його сплатила з відповідним клопотанням.

Розрахунок суми судового збору, яка підлягає стягнення з контролюючого органу за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, здійснюється судом апеляційної інстанції з суми, яка підлягала сплаті позивачем при зверненні до суду першої та апеляційної інстанції, тобто з суми 2684 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 (частка задоволених позовних вимог склала близько 82,545 %), стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати у вигляді судового збору пропорційно частці задоволених позовних вимог, а саме в сумі 2215,50 грн.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 11.04.2023 року №1-1511 на суму 47812,93 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 11.04.2023 року №1-1511 на суму 313,23 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 2215 (дві тисячі двісті п`ятнадцять) грн. 50 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук