Справа № 200/18788/17
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2024 року м. Дніпросправа № 200/18788/17
Суддя І інстанції Овчиннікова О.С.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2023 року у справі позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання відповідача надати суду звіт про виконання рішення суду від 15 вересня 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в якій просив суд зобов`язати керівника відповідача надати суду звіт про виконання рішення суду від 15.09.2021 року у справі №200/18788/17(6-а/932/1/22) в частині стягнення з відповідача 150000 грн.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2023 року вищезазначену заяву задоволено.

Суд, зобов`язав відповідача протягом 30 днів з моменту отримання копії цієї ухвали подати до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звіт про виконання судового рішення, а саме рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2021 року у справі №200/18788/17.

25 серпня 2023 року на адресу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська подано звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо виконання ухвали суду від 26.07.2023 року.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2023 року у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 25 серпня 2023 року про виконання судового рішення від 15 вересня 2021 року у справі №200/18788/17 відмовлено. Накладено штраф на керівника суб`єкта владних повноважень начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Козака Юрія Івановича, відповідального за виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2021 року у справі №200/18788/17 в розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53680,00 гривень, з якого половину суми 26840,00 гривень стягнуто на користь ОСОБА_1 , а іншу половину в розмірі 26840,00 гривень до Державного бюджету України. Встановлено новий строк подання звіту та вторно зобов`язано начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Козака Юрія Івановича подати до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звіт про повне та належне виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2021 року у справі №200/18788/17 в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 150000,00 грн. в строк 30 днів з дня отримання ухвали.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вчинено всі можливі заходи щодо виконання рішення від 15.09.2021 року по справі №200/18788/17. Вказує на те, що заборгованість за виконавчим листом Бабушкінського районного суду від 27.01.2022 року по справі №200/18788/17 про стягнення 150000,00 гривень через Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області буде погашена у третю чергу черговості погашень заборгованості за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень, визначеної п.3 ч.2 р. ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, у пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Схожі висновки Конституційний Суд України зробив у рішеннях від 1 березня 2023 року у справі № 2-р(ІІ)/2023 (щодо рівноправності сторін під час судового контролю за виконанням судового рішення) та від 19 квітня 2023 року у справі № 4-р(ІІ)/2023 (щодо особових даних у судовому рішенні).

Відповідно до частини першої, другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19, від 1 лютого 2022 року у справі 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справа №140/279/21.

Подібний підхід був застосований Верховним Судом у постанові від 26 січня 2021 року у справі №611/26/17, у якій Суд зазначив, що обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України, статтями 2, 14, 370 КАС України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

Також колегія суддів зазначає, що в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Вищенаведені висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 1 лютого 2022 року у справі №420/177/20 та ухвалах від 26 січня 2021 року у справі №611/26/17, від 7 лютого 2022 року у справі №200/3958/19-а, від 24 липня 2023 року у справі №420/6671/18 та від 1 травня 2023 року у справі № 520/926/21.

Також, як зазначено у пункті 1 розділу ІІ Рекомендацій Rec(2003)16, Комітету Міністрів Ради Європи (КМРЄ) «Щодо виконання рішень адміністративних і судових органів у сфері адміністративного права» (on the execution of administrative and judicial decisions in the field of administrative law), держави-члени мають забезпечити виконання судових рішень в межах розумного строку; вони мають уживати всіх необхідних заходів згідно з законом з метою надання цим рішенням повної сили; у разі, якщо адміністративний орган не виконує судового рішення, слід передбачити відповідну процедуру, що дозволяє домагатися виконання такого рішення, зокрема за допомогою судової заборони або пені (coercive fine).

Відповідно до пункту 55 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (КРЄС) «Щодо якості судових рішень» (on the quality of judicial decisions) з метою забезпечення ефективності правосуддя, усі країни повинні мати процедури забезпечення виконання рішень.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частин першої-третьої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Отже, судом можуть бути вжиті заходи реагування у зв`язку із невиконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу, відповідальну за виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2023 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області протягом 30 днів з моменту отримання копії даної ухвали подати до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звіт про виконання судового рішення, а саме, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2021 року по справі №200/18788/17.

Натомість, матеріали справи №200/18788/17 не містять доказів отримання копії ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Суд зауважує, що питання виконання судового рішення особою, яку зобов`язано подати звіт про виконання судового рішення, вирішується судом після спливу строку, встановленого для подачі такого звіту, оскільки норми процесуального законодавства не перешкоджають можливості такої особи внести доповнення або зміни у звіт про виконання судового рішення у строк, відведений судом.

Водночас, суд першої інстанції не дотримався процедури розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду, зокрема, не встановив дати отримання суб`єктом владних повноважень копії ухвали про встановлення судового контролю, не перевірив, чи закінчився строк для подачі суб`єктом владних повноважень звіту про виконання рішення суду.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що статтею 382 КАС України чітко регламентовано порядок розгляду судами питання про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення.

Так, відповідно до частини четвертої статті 382 КАС України питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.

Практика Верховного Суду щодо застосування положень КАС України, які зобов`язують суд вирішувати певні питання виключно у судовому засіданні з повідомленням сторін сформована, зокрема, у постановах від 20 березня 2018 року у справі № 161/6125/17 та від 15 серпня 2019 року у справі № 2а-4641/11/2670.

Водночас у матеріалах справи відсутні докази того, що Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська призначав до розгляду у судовому засіданні із повідомленням сторін питання про накладення штрафу на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 і викликав, зокрема, останнього в судове засідання.

Таким чином, суд першої інстанції фактично позбавив начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Козака Юрія Івановича права подати усні та письмові пояснення щодо наявності підстав накладення штрафу, а також відповідні докази, які могли бути враховані вказаним судом під час вирішення питання про наявність підстав для накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень.

З огляду на вищезазначене, враховуючи критерії Європейського суду з прав людини, що встановлюють, чи має звинувачення кримінальний характер, широко відомі як, «критерії Енгеля» (Engel and оthers v. Netherlands, заява № 5100/71) (передбачають необхідність суду врахування: кваліфікації правопорушення згідно з національним законодавством, характеру правопорушення та суворості покарання, якому обвинувачений ризикує бути підданий), а також вид та суворість покарання стосовно фізичної особи (штраф 53680,00 грн.) та, відповідно, необхідність застосування судом у цій справі при визначенні такого виду адміністративної відповідальності максимальних стандартів доказування, гарантуючи конституційні принципи рівності та змагальності, колегія суддів робить висновок про порушення судом першої інстанції порядку розгляду питання про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції зробив висновок про необхідність скасування ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2023 року та направлення цієї справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись: частиною 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2023 року у справі №200/18788/17 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 05 березня 2024 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя А.О. Коршун

суддя С.В. Сафронова