Справа № 380/4895/23
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-03-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/4895/23 пров. № А/857/18294/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року (суддя Кухар Н.А., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення м.Львів, дата складання повного тексту не зазначено),

в адміністративній справі №380/4895/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в особі Сухопутних Військ ЗСУ, Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Командування Сухопутних Військ ЗСУ, Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Міністерство оборони України,

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У березні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів Військової частини НОМЕР_1 в особі Сухопутних Військ ЗСУ, Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Командування Сухопутних Військ ЗСУ, Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просив:

- зобов`язати Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (оскільки військова частина НОМЕР_1 розформована) скасувати наказ №10-ос від 11 січня 2023 р. командира військової частини НОМЕР_1 в частині переведення, вибування ОСОБА_1 старшого солдата з розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з 11 січня 2023 р. до військової частини НОМЕР_4 , та прийняти наказ відносно ОСОБА_1 з урахуванням довідки ВЛК від 25 червня 2022р. за № 401;

- зобов`язати Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України скасувати наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 28.12.2022 р. №377-РС в частині переведення, вибування ОСОБА_1 старшого солдата з розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з 11 січня 2023 р. до військової частини НОМЕР_4 , та прийняти наказ з урахуванням довідки ВЛК від 25 червня 2022 р. за № 401;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 скасувати наказ №68 від 09 березня 2023р. командира військової частини НОМЕР_2 в частині переведення, вибування ОСОБА_1 старшого солдата з розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 з 09 березня 2023 р. до військової частини НОМЕР_3 , та прийняти наказ відносно ОСОБА_1 з урахуванням довідки ВЛК від 25 червня 2022 р. за № 401;

- зобов`язати Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України скасувати наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 11.02.2023 р. №77-РС в частині переведення, вибування ОСОБА_1 старшого солдата з розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 з 09 березня 2023 р. до військової частини НОМЕР_3 , та прийняти наказ з урахуванням довідки ВЛК від 25 червня 2022 р. за № 401;

- визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_2 щодо не розгляду рапорту Кравченко Я.В. від 31.01.2023 р.;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 розглянути рапорт від 31.01.2023 р. та видати ОСОБА_1 направлення на медичний огляд у Центральній військово-лікарській комісії (вул. Госпітальна, 16, м. Київ), службову характеристику для проведення медичного огляду та пакет інших необхідних документів;

- зобов`язати Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України розглянути рапорт від 31.01.2023 р. та видати ОСОБА_1 направлення на медичний огляд у Центральній військово-лікарській комісії (вул. Госпітальна, 16, м. Київ), службову характеристику для проведення медичного огляду та пакет інших необхідних документів;

- зобов`язати Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки видати ОСОБА_1 направлення на медичний огляд у Центральній військово-лікарській комісії (вул. Госпітальна, 16, м. Київ), службову характеристику для проведення медичного огляду та пакет інших необхідних документів.

Відповідачі Львівський ОТЦК та СП, Командування Сухопутних Військ ЗСУ, Військова частина НОМЕР_2 позовних вимог не визнали, в суді першої інстанції кожен подав свій відзив на позовну заяву, у яких просили у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідач Військової частини НОМЕР_3 подав пояснення щодо позовних вимог.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06.09.2023 у задоволенні позову відмовлено повністю.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що командир військовослужбовця не може безпідставно відмовити у направленні свого підлеглого на проходження медичного огляду до ВЛК (ЦВЛК). Отримання від свого підлеглого рапорту про направлення на медичний огляд, для командира є підставою для направлення його до ВЛК (ЦВЛК) на такий огляд. Крім того, відповідно до вимог Положення № 402, позивач має право на оскарження у ЦВЛК рішення військово-лікарської комісії від 25.06.2022р. № 401, згідно з яким його було визнано обмежено придатним, для чого йому було необхідно пройти медичний огляд саме у ЦВЛК. З тих підстав вважає апелянт, що рішення суду 1-ої інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності співвідповідачів та зобов`язання направити позивача на проходження медичного огляду до ЦВЛК є необґрунтованим та незаконним. При цьому, не відповідає вимогам закону рішення окружного суду і в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправними та зобов`язання скасування наказів № 10-ос від 11.01.2023р., № 377-РС від 28.12.2022р., № 68 від 06.03.2023р. та № 77-РС від 11.02.2023р. Зазначає скаржник, що для вирішення справи немає жодного значення неприбуття позивача до військової частини НОМЕР_3 та відповідно відсутність призначення на конкретну посаду у цій частині, адже призначення його на будь-яку посаду у бойовій частині буде протирічити рішенню ВЛК № 401 від 25.06.2022р. Додатково вказує апелянт, що позивач має статус непридатного до військової служби знятого з військового обліку 21.10.1986 року на підставі висновку ВЛК Білоцерківським військкоматом Київської області, що підтверджується записом у військовому квитку. ОСОБА_1 є хворим на епілепсію з супутньою психічною хворобою - сутінковим розладом, що є підставою про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку. Вказане підтверджується віднайденим військовим квитком і останніми обстеженнями у спеціаліста-епілептолога та результатами МРТ.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 06.09.2023 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач Військова частині НОМЕР_2 подав відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому просить відмовити у задоволені апеляційної скарги.

Також відповідач Військова частина НОМЕР_5 подав відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому вказує, що суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, надав доказам правильну правову оцінку. Просить оскаржене рішення суду у цій справі залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивача ОСОБА_1 проходив військову службу з 03.03.2022 року у Військовій частині НОМЕР_1 . Військова частина НОМЕР_1 була окремим НОМЕР_6 батальйоном ТРО, який знаходився в підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 31.01.2023 року Військова частина НОМЕР_1 ліквідована.

Згідно довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_7 від 25.06.2022р. №401, старший солдат військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 визнаний обмежено придатним до військової служби (а.с. 60).

Наказом від 11.01.2023 року №10-ос тво Командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) ОСОБА_1 зараховано у розпорядження командира бригади НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_4 на підставі наказу командувача Сухопутних військ Збройних сил України №377-РС від 28.12.2022р.. Вказаним наказом ОСОБА_1 переведено в 116-ту окрему механізовану бригаду в/ч НОМЕР_2 механізоване з`єднання Сухопутних військ Збройних сил України, яке станом на кінець січня 2023 року формується (а.с. 19, 217).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 09 березня 2023 року №68 позивач з 09 березня 2023 року переведений до військової частини НОМЕР_3 на підставі наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 11.02.2023р. №77-РС (а.с. 18, 217-зв.).

Також встановлено, що 30.01.2023 ОСОБА_1 звернувся із рапортом до командира військової частини НОМЕР_2 про направлення на медичний огляд до Центральної військово-лікарській комісії м. Київ (а.с. 125).

Згідно направлення №390 від 09.02.2023 року виданого військовою частиною НОМЕР_2 ОСОБА_1 направлено на стаціонарне лікування в кардіологічне відділення в/ч НОМЕР_2 (а.с. 64).

У подальшому позивач 10.02.2023 подав рапорт до командира військової частини НОМЕР_2 щодо направлення його на стаціонарне лікування до неврологічного відділення військового шпиталю у м.Львові (а.с. 67, 114).

Згідно направлення №81 від 11.02.2023 року виданого військовою частиною НОМЕР_2 ОСОБА_1 направлено на стаціонарне лікування до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону м. Львів (а.с. 68, 115).

Вважаючи протиправними вказані вище накази та бездіяльність щодо не розгляду рапорту від 31.01.2023р. (фактично від 30.01.2023р.), позивач звернувся до суду з цим позовом.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, враховуючи наступне.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

В апеляційній скарзі позивач, зокрема, оспорює висновки окружного суду щодо необґрунтованості позовних вимог до співвідповідачів про зобов`язання направити позивача на проходження медичного огляду до ЦВЛК та про скасування наказів щодо переведення до військової частини НОМЕР_3 з військової частини НОМЕР_2 .

Надаючи оцінку спірним правовідносинам у цій частині, суд першої інстанції вірно виходив з такого.

Положеннями частин першої та другої статті 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і такий триває і по сьогодні.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ (надалі - Закон №3543-ХІІ в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено:

- мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано;

- особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;

- воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно частини дев`ятої статті 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Відповідно до частини дванадцятої статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, громадяни України, які приписуються до призовних дільниць, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується Міністерством оборони України та центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі, визначено Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII).

Відповідно до частини першої статті 11 Закону №2011-XII, соціальний захист військовослужбовців-діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Турбота про збереження та зміцнення здоров`я військовослужбовців - обов`язок командирів (начальників).

Військовослужбовці, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, мають право на безоплатну кваліфіковану медичну допомогу у військово-медичних закладах охорони здоров`я.

За відсутності за місцем проходження військової служби військово-медичних закладів охорони здоров`я чи відповідних відділень або спеціального медичного обладнання, а також у невідкладних випадках медична допомога надається державними або комунальними закладами охорони здоров`я за рахунок Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення №402).

Відповідно до пункту 1.1, 1.2 Розділу І Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза це медичний огляд військовослужбовців з метою визначення ступеня придатності військовослужбовців до військової служби.

Згідно з пунктом 2.3.4 Розділу І Положення №402, ЦВЛК має право, серед іншого, оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи.

Пунктом 1.1 розділу II Положення №402 визначено, що медичний огляд проводиться військово-лікарською комісією з метою визначення придатності військовослужбовців до військової служби.

Відповідно до підпункту б пункту 6.1 глави 6 розділу ІІ Положення №402, направлення на медичний огляд проводиться: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

Пунктом 6.10 розділу II Положення №402 встановлено, що медичний огляд військовослужбовців, які отримали захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії), з метою визначення ступеня придатності до військової служби проводиться при визначеному лікарсько-експертному наслідку (результаті) захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії).

Згідно з пунктом 6.4 глави 6 розділу ІІ Положення №402, у разі виявлення під час обстеження або лікування у військовому лікувальному закладі у військовослужбовця захворювання, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), які зумовлюють у мирний час непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або непридатність до військової служби у мирний час, обмежену придатність у воєнний час (пункти "а", "б" статей Розкладу хвороб, без індивідуальної оцінки), у воєнний час - непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, ці особи направляються на медичний огляд для встановлення ступеня придатності до військової служби за рішенням начальника військового лікувального закладу на підставі подання начальника лікувального відділення, у якому обстежується (лікується) військовослужбовець, про що робиться запис в історії хвороби (медичній книжці), який завіряється підписом начальника військового лікувального закладу.

В свою чергу, відповідно до пункту 20.4 глави 20 розділу ІІ Положення №402 у воєнний час за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає постанову придатний до військової служби, за винятком статей 2-в, 4-в, 5-в, 12-в, 13-в, 14-в, 17-в, 21-в, 22-в.

Аналіз наведеним норм свідчить про те, що військовослужбовці, які проходять військову службу, звільняються з військової служби, у тому числі за станом здоров`я, на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або обмежену придатність до військової служби.

Визначення ж придатності за станом здоров`я до військової служби військовослужбовців забезпечується військово-лікарською експертизою, направлення на яке видається, у тому числі, командирами військової частини.

Відповідно до приписів частини 10 статті 1 Закону № 2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, проведення медичного огляду військовослужбовців, наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі - Положення №402).

Згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Згідно з пунктом 1.3 глави 2 розділу І Положення № 402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Що стосується медичного огляду військовослужбовців, то пунктом 6.1 глави 6 розділу II Положення №402 передбачено, що направлення на медичний огляд проводиться військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

Відповідно до пункту 6.4 глави 6 розділу II Положення №402, у разі виявлення під час обстеження або лікування у військовому лікувальному закладі у військовослужбовця захворювання, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), які зумовлюють у мирний час непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або непридатність до військової служби у мирний час, обмежену придатність у воєнний час (пункти а, б статей Розкладу хвороб, без індивідуальної оцінки), у воєнний час - непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, ці особи направляються на медичний огляд для встановлення ступеня придатності до військової служби за рішенням начальника військового лікувального закладу на підставі подання начальника лікувального відділення, у якому обстежується (лікується) військовослужбовець, про що робиться запис в історії хвороби (медичній книжці), який завіряється підписом начальника військового лікувального закладу.

Суд апеляційної інстанції у розглядуваній справі враховує, що судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 було направлено в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 28.12.2023 №377-РС. ОСОБА_1 20 січня 2023 року прибув до військової частини НОМЕР_2 та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 20.01.2023 № 20 з 20.01.2023 був зарахований до списків військової частини НОМЕР_2 і на всі види забезпечення.

В подальшому, відповідно до наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 11.02.2023 № 77-РС, ОСОБА_1 , було призначено на посаду солдата резерву 2 резервної роти військової частини НОМЕР_3 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 09.01.2023 № 68 позивач виключений зі списків військової частини НОМЕР_2 та усіх видів забезпечення.

30.01.2023 ОСОБА_1 звернувся із рапортом до командира військової частини НОМЕР_2 про направлення на медичний огляд до Центральної військово-лікарській комісії.

З наявного в матеріалах справи рапорту встановлено, що згідно резолюції командир Військової частини НОМЕР_2 звернувся до начальника медичної служби Військової частини НОМЕР_2 надати інформацію щодо наявності/відсутності підстав задоволення рапорту. За результатами розгляду рапорту начальник медичної служби Військової частини НОМЕР_2 надано письмову відповідь командиру Військової частини НОМЕР_2 щодо відсутності підстав для направлення позивача до Центральної військово-лікарської комісії.

Водночас, згідно направлення №390 від 09.02.2023 року виданого військовою частиною НОМЕР_2 ОСОБА_1 направлено на стаціонарне лікування в кардіологічне відділення в.ч. НОМЕР_2 .

У подальшому позивач 10.02.2023 подав рапорт до командира військової частини НОМЕР_2 щодо направлення його на стаціонарне лікування до неврологічного відділення військового шпиталю у м.Львові.

Згідно направлення №81 від 11.02.2023 року виданого військовою частиною НОМЕР_2 ОСОБА_1 направлено на стаціонарне лікування до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону м. Львів.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив, що командир військової частини НОМЕР_2 розглянув рапорт ОСОБА_1 щодо направлення його на стаціонарне лікування, а тому підстави для задоволення позовних вимог у цій частині відсутні.

Вирішуючи позовні вимоги в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_2 скасувати наказ №68 від 09.03.2023 та зобов`язати Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України скасувати наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 11.02.2023 р. №77-РС в частині переведення, вибування ОСОБА_1 старшого солдата з розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 з 09.03.2023 до військової частини НОМЕР_3 , та прийняти наказ з урахуванням довідки ВЛК від 25.06.2022 за №401, а також щодо висновків суду про відмову у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними та зобов`язання скасування наказів №10-ос від 11.01.2023р., №377-РС від 28.12.2022р., №68 від 06.03.2023р. та №77-РС від 11.02.2023р., колегія суддів враховує таке.

Згідно з наказом Міністерства оброни України від 14.08.2008 №402 Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, на підставі статей 23 б, 62в, 64б графи ІІ Розкладу хвороб, особи в мирний час визнаються непридатними до військової служби, а у воєнний час обмежено придатними, як це передбачено підпунктом б) п. 20.3 Наказу МОУ від 14.08.2008 № 402.

З урахуванням того, що позивача було визнано обмежено придатним до військової служби, то у відповідності до підпункту г п. 20.3 Наказу МОУ від 14.08.2008 № 402 він є непридатним до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Військовослужбовці, визнані обмежено придатними до військової служби, придатні до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

Відповідно до п. 14 наказу МОУ від 15.09.2022 № 280 Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, зарахування до списків особового складу військової частини прибулого особового складу (або прийому на роботу працівників) здійснюється наказом по стройовій частині у день їх прибуття (прийому на роботу) до військової частини.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не прибув до військової частини НОМЕР_3 , то у відповідача не було можливості призначити позивача на посаду з урахуванням висновку ВЛК №401 від 25.06.2022року.

Отже, в цій частині відсутні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів враховує, що наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 28.12.2023 №377-РС було видано з дотриманням всіх вимог, визначених частиною другою статті 2 КАС України.

Реалізація цього наказу відбулася у встановленому порядку шляхом: видання командиром військової частини НОМЕР_1 наказу (по стройовій частині) від 19.01.2023 №17-ос про виключення позивача зі списків військової частини, видачі позивачу припису від 19.01.2023 № 509 щодо прибуття його до військової частини НОМЕР_2 ; фактичного прибуття позивача до військової частини НОМЕР_2 ; видачі командиром військової частини НОМЕР_2 наказу (по стройовій частині) від 20.01.2023 №20 щодо зарахування позивача з 20.01.2023 до списків військової частини НОМЕР_2 та на всі види забезпечення (а.с. 106).

При цьому, особливістю зарахування в розпорядження є те, що протягом часу перебування в розпорядження військовослужбовець не призначається на відповідну посаду. За час перебування в розпорядженні на військовослужбовця покладається виконання лише загальних обов`язків військовослужбовця, перебування у розташуванні військової частини, несення внутрішньої служби, тощо. На військовослужбовця не покладається виконання обов`язків за посадою.

Відповідно до пункту 1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі Положення №1153/2008), положенням визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України (Абзац перший пункту 12 Положення №1153/2008).

Відповідно до пункту 116 Положення №1153/2008, зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі: 1) розформування (реформування) військової частини або скорочення штатних посад, якщо до кінця встановленого строку проведення цих заходів не вирішено питання щодо дальшого службового використання вивільнених військовослужбовців. Військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження посадових осіб наказами командирів (начальників), які мають право призначення на ці посади. Військовослужбовці, які зараховані в розпорядження відповідно до підпунктів 1 - 12-1 цього пункту, продовжують проходити військову службу згідно з цим Положенням, виконуючи обов`язки військової служби в межах, визначених посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають.

Суд враховує, що перебування в розпорядженні є тимчасовим заходом, який здійснюється з метою безумовного дотримання їх прав та соціальних гарантій військовослужбовцям, зокрема щодо надання всіх належних видів забезпечення (грошового, продовольчого, речового, медичного тощо) до призначення на посаду для подальшого проходження військової служби.

У своїх доводах відповідач Військова частина НОМЕР_2 зазначає, що у зв`язку з проведенням організаційно-штатних заходів військову частину НОМЕР_1 розформовано, посаду яку обіймав позивач скорочено. Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 28.12.2023 №377-РС позивача було увільнено від займаної посади, яка була скорочена та направлено в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 .

Пунктом 117 Положення №1153/2008 встановлено, що призначення на посади військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів (начальників), проводиться в якомога коротший строк, але не пізніше ніж через два місяці з дня звільнення з попередньої посади, за винятком випадків, передбачених підпунктами 12-16 пункту 116 цього Положення.

З урахуванням зазначеного, будь-які обмеження медичного характеру щодо перебування військовослужбовців (у тому числі обмежено придатних до військової служби) в розпорядженні відсутні.

На виконання цих вимог було видано наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 11.02.2023 №77-РС, яким позивача було призначено на посаду солдата резерву 2 резервної роти військової частини НОМЕР_3 .

Зазначений наказ було видано відповідно вимог законодавства про проходження військової служби, в межах повноважень Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України та у спосіб визначений законодавством.

За встановлених обставин і наведеного правового регулювання суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення відповідних позовних вимог, що не спростовано доводами апеляційної скарги.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що позивач має статус непридатного до військової служби знятого з військового обліку 21.10.1986 року на підставі висновку ВЛК Білоцерківським військкоматом Київської області, що підтверджується віднайденим військовим квитком і новими обстеженнями у спеціаліста-епілептолога та результатами МРТ, то суд апеляційної інстанції зазначає, що такі обставини не були наявними на момент спірних правовідносин.

Так, згідно доводів самого позивача, військовий квиток серії НОМЕР_8 було віднайдено лише 11 серпня 2023 року; виписка з медичної картки амбулаторного хворого № НП-2208 була складена лише 27 червня 2023 року; електроенцефалограма сформована 14 липня 2023 року; магнітно-резонансна томографія від 13 липня 2023 року (а.с. 236-255).

Отже, наведені апелянтом нові обгрунтування і військово-медичні матеріали не існували на час винесення спірних наказів і рапорту в період грудня 2022 березня 2023 року, а тому не можуть бути покладені в основу підставності позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що підтвердити чи спростувати зазначені доводи для військовослужбовця можливо лише шляхом проведення ВЛК компетентним органом.

Суд наголошує, що статтею 14 розділу Загальні обов`язки військовослужбовців Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника, тобто по команді.

Крім цього, позивач має право звернутися до компетентного органу (посадової особи) із рапортом (заявою) про направлення його на Військово-лікарську комісію із наданням нових (нововиявлених) матеріалів (військово-медичних документів).

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції в оскарженій частині винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року в адміністративній справі №380/4895/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в особі Сухопутних Військ ЗСУ, Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Командування Сухопутних Військ ЗСУ, Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль