Справа № 240/21257/23
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 із позовом до Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області, яка призвела до не нарахування та невиплати дитині позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 15.01.2023 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;
- зобов`язати Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області поновити на дитину позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 15.01.2023 нарахування та виплату щомісячної грошової допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі, що дорівнює 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що вона та її дитина перебувають на обліку в Управлінні, як громадяни, що проживають в зоні радіоактивного забруднення, отже на думку позивача її дитина має право на допомогу передбачену ст.37 Закону №796-XII. Вважає, що у зв`язку із прийняттям рішення Конституційним Судом України від 17.07.2018 №6-р/2018, відповідач повинен був нараховувати та виплачувати їй щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, передбачену ст.37 Закону №796-XII, чого зроблено не було.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
08.12.2023 на адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому зазначено про те, що дитина позивача на обліку в Управлінні, як отримувач щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, передбаченої ст.37 Закону №796-XII, не перебуває.
Відповідно до положень частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що позивач та її дитина проживають у населеному пункті на території радіоактивного забруднення, який відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Дитина позивача на обліку в УПСЗН, як отримувач щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, передбаченої ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не перебувала до 01.01.2015, з відповідною заявою про призначення вищезгаданої допомоги її дитині позивач звернулась до Управління лише 14.03.2023.
Дитина позивач на час розгляду справи не має статусу дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, оскільки посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи видане на ім`я ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутнє.
Позивач звернулась до відповідача із заявою в якій просила нарахувати та виплачувати їй на дитину щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановлену статтею 37 Закону №796-XII, на що відповідач листом від 12.04.2023 №07/09-10/5347-Р повідомив про відсутність підстав нарахування та виплати такої допомоги та зазначив, що дитина позивача, як отримувач щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, передбаченої ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не перебуває на обліку в Управлінні. А також повідомив про відсутність відповідних коштів на виплату щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, передбаченої ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернулася з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
У преамбулі Закону №796-ХІІ зазначено, що цей Закон визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.
Частиною 1 статті 1 "Мета та основні завдання Закону" Закону України №796-ХІІ визначено, що Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
З наведених норм вбачається, що положення Закону №796-ХІІ, зокрема ст.37 Закону №796-ХІІ, спрямовані на соціальний захист громадян, які відносяться до потерпілого населення, зокрема до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, застосування ядерної зброї.
Колегія суддів прийшла до висновку, що вказаний розділ Закону України №796-ХІІ не встановлює наявність в осіб, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, обов`язкового статусу громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки визначальним в даному випадку є місце проживання особи, яка звертається за призначенням підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру.
Однак, у справі що розглядається, предметом позову є призначення та виплата щомісячної дитині позивача грошової допомоги за ст.37 Закону №796-ХІІ.
Стаття 37 Закону №796-XII міститься у розділі VI Закону України №796-ХІІ "Захист населення, яке потерпіло від Чорнобильської катастрофи", з назви якого вбачається, що цей розділ та норми, які у ньому містяться, спрямовані на захист саме потерпілого населення, а не будь яких осіб, як у випадку зі статтею 39 Закону України №796-ХІІ, яка міститься у розділі VI Закону України №796-ХІІ "Особливості регулювання праці громадян, які працюють на територіях радіоактивного забруднення", та норми якої розповсюджуються на невизначене коло осіб, які проживають на територіях радіоактивного забруднення.
У матеріалах справи відсутні докази того, що дитина позивача є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Оскільки дитина позивача - ОСОБА_2 не відноситься до кола осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тобто до кола потерпілих осіб на соціальний захист яких спрямовані положення ст.37 розділу VI Закону №796-ХІІ "Захист населення, яке потерпіло від Чорнобильської катастрофи", тому суд відмовляє у задоволенні адміністративного позову.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору та не поніс судових витрат, тому суд у відповідності до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, не стягує судові витрати із відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.М. Гурін