Справа № 420/36642/23
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2024-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Служби Безпеки України (вул.Володимирська,33, м.Київ, 01601) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дій,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Служби Безпеки України за результатом якого позивач просить:

визнати протиправною відмову Служби безпеки України у надані ОСОБА_1 інформації відповідно до Конституції України, Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про інформацію»;

зобов`язати УСБУ в Одеській області відповідно до Конституції України та Закону України «Про звернення громадян» і Закону України «Про інформацію», підготувати та надати ОСОБА_1 об`єктивну та повну відповідь на запитуваному у заявах від 25.07.2023р. та 02.11.2023р. інформацію.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач подавав письмові заяви до Служби безпеки України, в яких просив надати вичерпну відповідь про запитувану інформацію на 01.01.2018р., а також у зв`язку з прийняттям відомчих наказів «Про грошове забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України», а саме: Наказ СБУ № 245/ДСК від 14.02.2019p.; Наказ СБУ № 1715/ДСК від 07.11.2019p.; Наказ СБУ № 1125/ДСК від 15.10.2020р.; Наказ СБУ № 155/ДСК від 15.02.2021p.; Наказ СБУ № 45/ДСК від 21.01.2022p.; Наказ СБУ № 5/ДСК від 19.01.2023р. та інші, якими визначено грошове забезпечення за посадою спеціаліст І категорії (тарифний розряд - 27), яку він займав на день звільнення зі служби, враховуючи відповідній оклад за посадою, доплату за військове (спеціальне) звання, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії. Проте, позивач зазначає, що вичерпної відповіді на надіслані заяви відповідачем не надано, що слугувало підставою звернення до суду.

Ухвалою суду від 29 грудня 2023 року відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Служби Безпеки України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дій. Визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідач не подав.

Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

13 вересня 2013 р. майор Служби безпеки України ОСОБА_1 , звільнений на пенсію за вислугу 26 років 2 місяців і 29 днів із Управління Служби безпеки України в Одеській області на підставі наказу Голови Служби безпеки України №1060-OC.

З 24 вересня 2013р. позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-XII.

25 липня 2023 р. позивач подав письмову заяву до Служби безпеки України, в якої я просив надати мені вичерпну відповідь про запитувану інформацію на 01.01.2018р., а також у зв`язку з прийняттям відомчих наказів «Про грошове забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України», а саме: Наказ СБУ № 245/ДСК від 14.02.2019p.; Наказ СБУ № 1715/ДСК від 07.11.2019p.; Наказ СБУ № 1125/ДСК від 15.10.2020р.; Наказ СБУ № 155/ДСК від 15.02.2021p.; Наказ СБУ № 45/ДСК від 21.01.2022p.; Наказ СБУ № 5/ДСК від 19.01.2023р. та інші, якими визначено грошове забезпечення за посадою спеціаліст І категорії (тарифний розряд - 27), яку він займав на день звільнення зі служби, враховуючи відповідній оклад за посадою, доплату за військове (спеціальне) звання, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

08.09.2023р. Управлінням Служби безпеки України в Одеській області надано позивачу відповідь №65/23/Б-865/207 в якій зазначено, що за посадою спеціаліст І категорії Управління станом на 01.01.2018 можливо конкретно визначити лише одну складову грошового забезпечення - посадовий оклад у розмірі 5500,00 грн.

Додатково проінформовано про те, що накази Центрального управління Служби безпеки України, на які посилаєтесь позивач у своїй заяві визначають лише граничні розміри деяких надбавок (доплат, премій). Персональні розміри цих видів грошового забезпечення встановлюються окремо кожному військовослужбовцю наказом відповідного керівника залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою, відповідно до його особистого вкладу в загальні результати служби, наявності доступу та допуску до державної таємниці та ступеню секретності відомостей, що становлять державну таємницю, з якими згідно з посадовими обов`язками постійно працює військовослужбовець. Отже, грошове забезпечення військовослужбовця є індивідуальним і може відрізнятися навіть за відповідними (аналогічними) військовими посадами.

02 листопада 2023 року, позивач вдруге звернувся з аналогічною письмовою заявою до Служби безпеки України.

Служба безпеки України листом від 05.12.2023 року за № 21/3/2-Б-241/108, надала позивачу інформацію щодо розмірів грошового забезпечення військовослужбовців за посадою, аналогічною посаді спеціаліст І категорії, яку позивач займав на день звільнення зі служби, після 05 березня 2019 року і по теперішній час згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із врахуванням Наказу СБУ № 1715/ДСК від 07.11.2019p.; Наказу СБУ № 1125/ДСК від 15.10.2020р.; Наказу СБУ № 155/ДСК від 15.02.2021p.

Позивач вважає, що запитувану інформацію надано йому не в повному розмірі та за захистам своїх прав звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації регулюються Законом України "Про інформацію" від 02.10.1992 № 2657-ХІI (далі Закон № 2657-ХІI) .

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, врегульовано Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VI).

Відповідно до ст. 1 Закону №2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст. 12 Закону №2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них (ч.1 ст.13 Закону №2939-VI).

Статтею 3 Закону № 2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до ст.5 Закону №2939-VI одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

У свою чергу, відповідно до ч.1 ст.19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

У відповідності до ч.1 ст.20 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною 4 тієї ж статті закріплено, що у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Отже, усі мають право звертатись із інформаційними запитами до суб`єктів владних повноважень та інших розпорядників публічної інформації, які у свою чергу зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, а у випадках визначених ч.4 ст.20 Закону № 2939-VI на протязі 20 робочих днів, надати на нього відповідь.

Водночас, відповідно до положень ч.1 ст.24 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень:

1) ненадання відповіді на запит;

2) ненадання інформації на запит;

3) безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію;

4) неоприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону;

5) надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації;

6) несвоєчасне надання інформації;

7) необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом;

8) нездійснення реєстрації документів;

9) навмисне приховування або знищення інформації чи документів.

Перелік підстав для відмови у задоволенні запиту на інформацію визначений ч.1 ст.22 Закону № 2939-VІ, а саме: розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Суд зауважує, що вказаний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

При цьому, згідно з п.4 ст.22 Закону № 2939-VІ, у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Суд звертає увагу, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в Постанові від 12 травня 2022 року у справі справи №160/11446/21 зробив наступний правовий висновок, а саме: - «Аналізуючи приписи статті 15 Закону України «Про звернення громадян», варто зауважити, що суб`єкт, якому адресовано звернення, зобов`язаний, зокрема, перевіряти викладені в зверненнях факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомити громадянина про наслідки розгляду звернення.

Отже, не будь-яка відповідь на звернення може свідчити про розгляд такого звернення в розумінні Закону України «Про звернення громадян», оскільки його розгляд (як результат діяльності суб`єкта, якому адресовано звернення) повинен відповідати статті 15 цього Закону».

21 вересня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду розглянув касаційну скаргу у справі №820/5938/16, та зробив наступний правовий висновок, а саме: - «Розпорядник у відповіді на запит вказує, якому саме з інтересів загрожує розголошення запитуваної інформації, в чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає право громадськості знати цю інформацію. Лише тоді відмова у доступі до запитуваної інформації буде вважатися обґрунтованою та такою, що здійснена відповідно до норм Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації»».

19 березня 2019 року Велика Палата Верховного Суду розглянула апеляційну скаргу у справі № 800/369/17 за позовом особи до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання повного доступу до інформації згідно з запитом та недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит; зобов`язання відповідача надати у повному обсязі доступ до інформації згідно з запитом та зробила правовий висновок, а саме: - «Отже, право особи на доступ до публічної інформації включає в себе не тільки право на отримання відповідної інформації, а й право на своєчасність її отримання».

В свою чергу судом встановлено, що позивач подавав письмові заяви до Служби безпеки України, в яких просив надати вичерпну відповідь про запитувану інформацію на 01.01.2018р., а також у зв`язку з прийняттям відомчих наказів «Про грошове забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України», а саме: Наказ СБУ № 245/ДСК від 14.02.2019p.; Наказ СБУ № 1715/ДСК від 07.11.2019p.; Наказ СБУ № 1125/ДСК від 15.10.2020р.; Наказ СБУ № 155/ДСК від 15.02.2021p.; Наказ СБУ № 45/ДСК від 21.01.2022p.; Наказ СБУ № 5/ДСК від 19.01.2023р. та інші, якими визначено грошове забезпечення за посадою спеціаліст І категорії (тарифний розряд - 27), яку він займав на день звільнення зі служби, враховуючи відповідній оклад за посадою, доплату за військове (спеціальне) звання, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

В свою чергу відповідачем не надано вичерпної та повної інформації, яку запитував позивач.

У відповідності до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін на підтвердження правомірності своїх правових позицій, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Служби Безпеки України (вул.Володимирська,33, м.Київ, 01601) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дій задовольнити.

Визнати протиправною відмову Служби безпеки України у надані ОСОБА_1 інформації відповідно до Конституції України, Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про інформацію».

Зобов`язати Служби Безпеки України (вул.Володимирська,33, м.Київ, 01601, ) відповідно до Конституції України та Закону України «Про звернення громадян» і Закону України «Про інформацію», підготувати та надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) об`єктивну та повну відповідь на запитуваному у заявах від 25.07.2023р. та 02.11.2023р. інформацію.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко