Справа № 400/11022/23
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2024-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2024 р. № 400/11022/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагар В. С. в порядку письмового провадження розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

треті особиМіністерство оборони України, просп. Повітрофлотський, 6,м. Київ,03168,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), у якій позивач просить суд:

Визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 у вигляді не розгляду заяви ОСОБА_1 від 27.07.2023 про надання інформації та у вигляді відмови нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду в розмірі 100 000 гривень за періоди з 01.05.2022 по 30.06.2022, а також з 01.02.2023 по 20.06.2023 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України Nє168 від 28.02.2022 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду в розмірі 100 000 гривень за періоди з 01.05.2022 по 30.06.2022, а також з 01.02.2023 по 20.06.2023 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України Nє168 від 28.02.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . У періоди з 01.05.2022 по 30.06.2022, з 01.02.2023 по 20.06.2023 позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України через що наявні підстави для отримання додаткової винагороди, передбаченої Постанови № 168.

Ухвалою від 11.09.2023 року суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.

Ухвалою від 21.02.2024 року суд витребував від військової частини НОМЕР_1 докази по справі.

29.02.2024 року на адресу суду від відповідача надійшли витребувані судом докази по справі.

01.03.2024 року та 04.03.2024 року (через електронний суд) на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що ОСОБА_1 з 01.05.2022 по 30.06.2022 не входив до складу будь яких угрупувань військ, які залучалися до виконання бойових (спеціальних) завдань. відповідно до Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2023 Nє260 «Про Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» ( зі змінами), розділу XXXIV п.2 додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року Nє168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується у розмірі 100000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах). З наведеного слідує, що сам лише факт виконання позивачем у спірних періодах обов`язків військової служби (несення військової служби), без виконання умов визначених Постановою Nє168, не покладає на військову частину НОМЕР_1 обов`язок видавати наказ про нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн. Таким чином, військова частина НОМЕР_1 щодо ОСОБА_1 , діяла виключно у правовому полі, дотримуючись вимог законодавства, його права не порушувала, а відтак у задоволенні його позову до військової частини НОМЕР_1 слід відмовити повністю.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_1 відповідно до наказу командира військової частини (по стройовій частині) НОМЕР_1 від 24.02.2022є46, був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 і на всі види забезпечення з 25 люто го 2022 року на посаду старшого номера обслуги 1-го розрахунку 2-го гарматного

артилерійського взводу 1-ої гарматної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.02.2023є33 Солдат ОСОБА_1 , старшого номера обслуги 1-го розрахунку 2-го гарматного артилерійського взводу 1-ої гарматної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 , призначено наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 02 лютого 2023 року Nє 8-РС на посаду стрільця-зенітника 2-го зенітного ракетного відділення зенітного ракетного взводу військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.06.2023є171 солдат за призовом ОСОБА_1 , стрільць-зенітник 2-го зенітного ракетного відділення зенітного ракетного взводу військової частини НОМЕР_1 , зараховано наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 18 червня 2023 року Nє49-РС у розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 вважати таким, що 20 червня 2023 року вибув до нового місця служби в село Дачне Одеської області.

Так, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.01.2023є26 солдат ОСОБА_1 з 26.01.2023 вибув у відрядження до визначеного району зосередження з метою виконання службових (бойових) завдань. Підстава: бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_5 /ПУ від 26.01.2023.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.04.2023є116 солдат ОСОБА_1 26.04.2023 прибув з відрядження до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 . Підстава: бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_6 /ПУ від 26.04.2023.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.05.2023є130 солдат ОСОБА_1 з 10.05.2023 вибув у відрядження до визначеного району зосередження з метою виконання службових (бойових) завдань. Підстава: бойове розпорядження командира військової частини

НОМЕР_7 /ПУ від 10.05.2023.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.06.2023 Nє167 солдат ОСОБА_1 16.06.2023 прибув з відрядження до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 . Підстава: бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_8 від 16.06.2023.

27.07.2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати інформацію у вигляді довідки щодо нарахування та виплати йому щомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди, передбаченою Постановою № 168 за його безпосередню участь у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 01.05.2022-30.06.2022, 01.02.2023-20.06.2023 рр.

Позивач зазначає, що відповідач відмовився надати інформацію, копії документів та вчиняти дії спрямовані на вирішення спору стосовно питань виплати грошового забезпечення.

24.10.2023 військовою частиною НОМЕР_1 була видана довідка № 1415 про те, що позивач дійсно в період з 26.01.2023 по 26.04.2023, з 10.05.2023 по 16.06.2023, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України перебуваючи в районі с.Музиківка Білозерського району Херсонської області.

За змістом довідки про щомісячні види грошового забезпечення, додаткові винагороди військовослужбовцям під час дії воєнного стану, виданої позивачу , у спірний період додаткова винагорода виплачувалась у наступному розмірі:

Травень 2022 року 30000,00 грн., червень 2022 року 30000,00 грн., лютий 2023 року 30000,00 грн., березень 2023 року 30000,00 грн., квітень 2023 року 26000,00 грн., травень 2023 року 21290,32 грн., червень 2023 прку 17000,00 грн.

Вважаючи протиправною бездіяльність військової частини відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у спірні період, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання, а саме межі реалізації військовослужбовцями своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, а також відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

За частиною другою статті 1-2 Закону № 2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася згідно з Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022 від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023. Указом Президента України від 06.11.2023 № 734/2023 строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, тобто, останній діє на момент розгляду цієї справи.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), пунктом 1 (на момент виникнення спірних відносин, у редакції від 21.01.2023) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

З наведеного слідує, що сам лише факт виконання позивачем у спірному періоді обов`язків військової служби (несення військової служби), без виконання умов визначених Постановою №168, не покладає на відповідача обов`язок видавати наказ про нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн.

Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44 було внесено зміни до наказу Міністерства оборони України 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (далі Порядок № 260) та доповнено розділом XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану». Даний наказ застосовується з 01.02.2023.

Пунктом 2 розділу XXXIV Порядку № 260 (у редакції наказу МОУ від 25.01.2023 № 44) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах, зокрема:

100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;

на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;

з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

Згідно з пунктами 3,4 розділу XXXIV Порядку № 260 райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.

Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин (пункт 8 розділу XXXIV Порядку № 260).

Таким чином, для отримання підвищеної додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень, передбаченою Постановою №168 військовослужбовцю, необхідно безпосередньо брати участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), у період здійснення зазначених заходів та виконувати бойові (спеціальні) завдання визначені пунктом 2 розділу XXXIV Порядку № 260 з обов`язковим підтвердженням такої участі, бойовим наказом (розпорядженням), журналом бойових дій та рапортом командира підрозділу про участь в таких заходах.

З матеріалів справи судом встановлено, що протягом травня-червня 2022 року, лютого-червня 2023 року позивачу, як військовослужбовцю, який виконує бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) здійснювалась виплата додаткової винагороди, передбаченою Постановою № 168 у розмірі до 30000 грн, що підтверджується довідкою про розмір грошового забезпечення позивача.

Матеріалами справи встановлено, що зокрема у спірні періоди, а саме з 26.01.2023 по 26.04.2023, з 10.05.2023 по 16.06.2023 рр. позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України перебуваючи в районі с.Музиківка Білозерського району Херсонської області.

Щодо періоду з 01.05.2022-30.06.2022 рр. матеріали справи містять рапорт т.в.о. Ст.помічника начальника штабу з кадрів і стройової частини ВЧ НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_2 , яка доповіла що особовий склад військової частини в період з 01.05.2022-30.06.2022 рр. не входив до складу будь-яких угрупувань військ, які б залучалися до виконання бойових завдань, тому відсутня підстава та можливість надання рапортів та постових відомостей за вказані періоди стосовно позивача.

Суд наголошує, що довідка є додатковим документом, що складається з огляду на первинні документи, які підтверджують виконання безпосередніх службових дій кожним військовослужбовцем за визначений відрізок дат. Достовірність її відомостей має підтверджуватися окрім бойового наказу (розпорядження) записами в журналах бойових дій, відповідних рапортах уповноваженої особи.

Між тим, слід зауважити, що довідка від 24.10.2023 № №1415 є підставою для отримання статусу учасника бойових дій і не визначає підстави та розмір нарахування додаткової винагороди передбаченої Постановою №168. Так, у вказаних довідках містить примітка, що «ця довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій».

Форма довідки, яка дає право військовій частині визначити розмір додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, було доведено до військових частин окремим дорученням Міністра оборони України №5718/з від 06.03.2023. Така довідка видається командиром частини за наявності підтвердження факту безпосередньої участі військовослужбовця належними чином оформленими документами: рапортами командира підрозділу, журналом бойових дій, бойовим наказом (бойовим розпорядженням). Довідка вказаної форми в матеріалах справи відсутня.

Загальні вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами у військових частинах (установах) Збройних Сил України, штабах угруповань військ, (далі військові частини, установи), включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік, зберігання і контроль за виконанням, встановлює Інструкція з діловодства у Збройних Силах України, затверджена наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124 (далі - Інструкція № 124).

Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції № 124 у Збройних Силах України створюються такі види документів (далі документи): наказ, директива, розпорядження, бойовий наказ, бойове розпорядження, окреме доручення (доручення), рішення, протокол, положення, постанова, інструкція, історичний формуляр, формуляр, правила, план, звіт, доповідь, донесення, доручення, акт, звуко- та відеозаписи, програма, алгоритм, рапорт, заява, телеграма, телефонограма, факсограма, службовий лист, довідка, методичні рекомендації, доповідна та пояснювальна записки, протокол, припис, посвідчення про відрядження, відпускний квиток, графік відпусток, обхідний лист та інші документи, розроблені в установленому порядку.

Бойовий наказ - акт військового управління за встановленою формою, яким відповідно до плану операції (бойових дій) доводяться бойові завдання підпорядкованим військам (силам). Як правило, використовується для постановки бойових завдань в оперативно-тактичній та тактичній ланці.

Бойове розпорядження - розпорядчий документ, яким доводяться бойові завдання підпорядкованим військовим частинам (установам) і підрозділам. Бойове розпорядження доводиться після вироблення замислу (плану) та визначення завдань військовим частинам і підрозділам. Використовується в усіх ланках управління в ході підготовки та ведення операції (бойових дій).

У матеріалах справи наявні витяги із журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 інв.№ 26/55/дск від 24.11.2023, в якому зазначено бойове розпорядження командира АГ ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 2924дск та витяг із журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 інв.№ 26/60/дск від 21.02.2023, в якому зазначено бойове розпорядження командира АГ ОУВ «Херсон» № 619дск. Вказані бойові розпорядження є однією з підстав видачі довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Разом з тим, витяг із журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 інв.№ 26/55/дск від 24.11.2023 не входить до спірного періоду ненарахування та невиплати додаткової винагороди позивачу у підвищеному розмірі. А із витягу із журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 інв.№ 26/60/дск від 21.02.2023 неможливо встановити виконання саме позивачем бойових завдань.

При цьому, слід зазначити, що бойові розпорядження (по тексту - БР), на підставі яких позивач вибував у відрядження та прибував з них, не зазначені у переліку підстав видачі довідки про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

При цьому, судом встановлено, що наказами Головнокомандувача Збройних Сил України «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» №52 від 01.03.2023, №89 від 01.04.2023, №111 від 01.05.2023, №148 від 01.06.2023 р.№183 від 01.07.2023, село Музиківка Білозерського району Херсонської області протягом лютого червня 2023 року не були віднесені до районів ведення воєнних (бойових) дій.

Таким чином, виконання позивачем у спірний період бойових завдань у складі сил та засобів, що беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування військової агресії Російської Федерації у Херсонській області, не є підставою для нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн, оскільки позивач не брав безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), перелік яких затверджено вище зазначеними наказами Головнокомандувача Збройних Сил України, у період здійснення зазначених заходів.

Додатково суд наголошує, що в межах розгляду цієї справи суд не ставить під сумнів ймовірну участь позивача у бойових діях або інших заходах за спірний період, проте при прийнятті цього рішення виходить виключно із існуючої доказової бази, наявної у справі, надано як позивачем так і відповідачем.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 72 та частини першої статті 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На виконання частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина друга вказаної статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що незважаючи на встановлену вказаною нормою презумпцію винуватості суб`єкта владних повноважень, позивач не звільняється від свого процесуального обов`язку, встановленого частиною першою статті 77 КАС України, довести належними та достатніми доказами ті обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи положення частин першої, другої статті 77, 90 КАС України, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) про визнання дії/бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В. С. Брагар