Справа № 282/177/24
Суддя: Носач В. М.
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 282/177/24
Провадження № 2-а/282/6/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року

смт.Любар

Суддя Любарського районного суду Житомирської області Носач В.М., розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє Тещенко Микола Миколайович, до поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області Демидюка Руслана Валерійовича, Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови серії ББА №313528 від 22 січня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії ББА №313528 від 22.01.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області старшим сержантом поліції Демидюком Русланом Валерійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП, якою накладено стягнення із застосуванням ч.2 ст.36 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 510 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що поліцейським СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області старшим сержантом поліції Демидюком Р.В. 22.01.2024 складено постанову серії ББА №313528 від 22.01.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та ч.2 ст.122 КУпАП, якою накладено стягнення із застосуванням ч.2 ст.36 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

Із змісту постанови слідує, що ОСОБА_1 22.01.2024 о 10 год. 35 хв. в с.Новий Любар вул.Перемоги керував транспортним засобом ВАЗ - 211540 д.н.з. НОМЕР_1 та пасажир не користувався пасивними засобами безпеки (ременем безпеки) та водій після зупинки не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.2.3 (в), п. 9.9 (б) ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121, ч.2 ст. 122 КУпАП.

Працівниками поліції ОСОБА_1 було вказано на порушення ним правил дорожнього руху, та поліцейським СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області старшим сержантом поліції Демидюком Р.В. відносно ОСОБА_1 складено оскаржувану постанову.

В подальшому працівниками поліції з використанням спеціальних технічних засобів було проведено огляд ОСОБА_1 з метою перевірки перебування його в стані алкогольного сп`яніння.

За результатами проведеного огляду поліцейським СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №400142 від 22.01.2024 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Наразі у провадженні Любарського районного суду Житомирської області перебуває справа №282/122/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник Тещенко М.М. вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови поліцейським СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області старшим сержантом поліції Демидюком Р.В. порушено порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, а постанова є незаконною і підлягає скасуванню з наступних підстав.

Зазначає, що у п. 7 оскаржуваної постанови працівником поліції здійснено посилання на докази, якими підтверджена вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, а саме на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис події - «відео із нагрудного портативного відео реєстратора бодікамера №am 00107».

Із наявних у справі №282/122/24 відеозаписів за 22.01.2024, у тому числі здійснених із використанням відеореєстратора установленого в салоні службового автомобіля працівників поліції слідує, що під час руху і до моменту зупинки транспортного засобу ВАЗ - 211540 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 відсутні відомості, що пасажир автомобіля (особа жіночої статі, яка перебувала на передньому пасажирському сидінні) не була пристебнута ременем безпеки.

Також записами із відео реєстратора на який здійснено посилання п.7 оскаржуваної постанови не зафіксовано факт того, що водієм ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу на вимогу працівників поліції не було увімкнено аварійну світлову сигналізацію.

Відомості щодо не увімкненої світлової сигналізації зафіксовано виключно у словесній формі під час спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 .

Разом з тим, сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР України не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Усні та письмові пояснення пасажира транспортного засобу (особи жіночої статі) з приводу обставин справи та інкримінованих ОСОБА_1 правопорушень не отримувались.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

З огляду на це представник позивача вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови працівники поліції у якості доказів могли використовувати виключно відомості зафіксовані технічними засобами, поясненнями свідків, із зазначення про них у п. 7 постанови. У даній справі це відсутнє.

Факт того, що після зупинки транспортного засобу на вимогу працівників поліції ОСОБА_1 не увімкнув аварійну світлову сигналізацію зафіксовано на відеозапис здійснений на відеореєстратор установлений у салоні службового автомобіля працівників поліції, однак посилання у п. 7 оскаржуваної постанови на такий технічний носій відсутні.

Зазначає, що із наявних відеозаписів слідує, що працівник поліції вказує ОСОБА_1 на порушення ним правил ПДР, як на сам факт, а не причину зупинки транспортного засобу, а причиною зупинки стала поведінка ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом, яка не зафіксована технічними засобами, що свідчить про те, що працівники поліції чекали на автомобіль, яким на момент зупинки керував ОСОБА_1 .

Представник позивача переконаний, що працівниками поліції під час зупинки транспортного засобу порушено вимоги ч. 3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», а як наслідок їх послідуючі дії по винесенню оскаржуваної постанови є незаконними, оскільки належні докази вини ОСОБА_1 у порушенні ПДР до моменту зупинки транспортного засобу відсутні.

Ухвалою судді Любарського районного суду Житомирської області від 02 лютого 2024 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

21 лютого 2024 року на адресу суду від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву до якого додано диск з відеозаписами. У відзиві представник відповідача вказує, що причиною зупинки ОСОБА_1 стало порушення ним вимог Правил дорожнього руху. Доказом встановлення вини позивача у порушенні Правил дорожнього руху являється винесена у встановленому законом порядку постанова по справі про адміністративне правопорушення та відеодокази, що долучаються до відзиву. Вказує, що відеозаписом із відеореєстратора службового автомобіля установлено, що на відео зафіксовано порушення позивачем ПДР України, а саме рух автомобілем із пасажиром не пристебнутим паском безпеки та подальшу зупинку автомобіля марки «ВАЗ 211504», номерний знак НОМЕР_1 , на вимогу правоохоронців.

Після зупинки, поліцейські повідомили водію ОСОБА_1 про причину зупинки та суть скоєних ним адміністративних правопорушень. У свою чергу, у подальшому, під час винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , останній порушення ним правил дорожнього руху не заперечував.

Зазначає, що перед початком розгляду справи поліцейськими, ОСОБА_1 ознайомлено зі ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, а також роз`яснено його право на отримання правової допомоги.

За правовою характеристикою, правопорушення передбачене ч.5 ст.121 та ч.2 ст.122 КУпАП вважається закінченим з моменту допущеного проступку. Не має значення наступні дії та виправдання порушника. Поліцейський чітко сформулював кваліфікуючу ознаку проступку.

Твердження позивача на неправомірні дії з боку поліцейського, допущені під час складання спірної постанови є необґрунтованими, оскільки будь-яких доказів наявності таких дій суду не надано.

Представник відповідача просить розгляд справи здійснювати без участі представника відповідача ГУНП в Житомирській області. Ухвалити рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУНП в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та стягненні з бюджетних асигнувань ГУНП в Житомирській області судових витрат відмовити в повному обсязі.

Ухвалу суду про відкриття провадження у справі поліцейському СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Демидюку Р.В. вручено 02.02.2024, за місцем його служби, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ч.9 ст.126 КАС України, вважається, що повістку вручено посадовій чи службовій особі, яка є учасником судового процесу, якщо її доставлено за адресою місця служби цієї особи в порядку, встановленому частиною восьмою цієї статті.

Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження відповідач до суду не подав. Правом подання відзиву на позовну заяву поліцейський СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Демидюк Р.В. не скористався.

У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши позов та докази, яким він обґрунтовується, відзив відповідача, дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що постановою поліцейського СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області старшого сержанта поліції Демидюка Р.В. серії ББА №313528 від 22 січня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП.

Із вказаної постанови вбачається, що 22 січня 2024 року о 10 год. 35 хв. в с.Новий Любар вул.Перемоги водій керував транспортним засобом ВАЗ-211540 д.н.з. НОМЕР_1 , пасажирка не користувалася засобами пасивної безпеки, а саме: ременем безпеки та водій після зупинки не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.2.3 в та п. 9.9 б Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення передбачене ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою серії ББА №313528 від 22.01.2024, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статі 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порядок використання фото та відео техніки встановлюється п. 9 ч.1 ст.31 та ст.40 Закону України «Про національну поліцію».

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частина 5 ст.121 КУпАП вказує, що порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як передбачено ч.2 ст.122 КУпАП, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно положень ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Із дослідженого в судовому засіданні диску з відеозаписами встановлено, що причиною зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 було, зокрема те, що пасажирка даного автомобіля не була пристебнута ременем безпеки. Крім того, під час зупинки працівниками поліції транспортного засобу водій не увімкнув аварійну сигналізацію. Під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення водій жодним чином не заперечував факту вчинення ним адміністративного правопорушення, визнав вину у вчиненому правопорушенні.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та відеодокази судом встановлено, що в діях позивача наявний склад адміністративних правопорушень передбачених ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП. Інспектор патрульної поліції мав законні підстави для зупинки транспортного засобу, ним дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів. Постанова серії ББА №313528 від 22 січня 2024 року обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством, тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Суд вважає безпідставним посилання представника позивача не те, що відеозаписи є неналежним доказом у справі, оскільки вони містять послідовне відображення вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, порядок розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення, відеозаписи не містять слідів фальсифікації, не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи.

Згідно з частиною першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів наданих сторонами, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки досліджені докази свідчать про наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, відповідно до ст.139 КАС України судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 243-244, 246, 250, 272, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області Демидюка Руслана Валерійовича, Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови серії ББА №313528 від 22 січня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Любарський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Носач