Справа № 440/1488/24
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/1488/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій і рішення незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій просить:

- визнати протиправними дії та рішення про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 № 33 від 26.01.2024 р. Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком як державному службовцю з урахуванням норм ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, пунктів 10, 12 Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VІІІ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи у митних та податковий органах з 05.12.1994 р. по 31.08.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно зі ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, пунктів 10, 12 Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VІІІ - з 17.01.2024 р. обчисливши таку пенсію на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, та здійснити виплату такої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю, на думку позивача, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 33 від 26.01.2024, яким йому було відмовлено у переведені на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", аргументуючи тим, що стаж позивача на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби станом на день набрання чинності Законом №889- VIII (01.05.2016) є меншим 20 років.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

27.02.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що основним критерієм, за яким визначається віднесення тієї чи іншої посади до відповідних категорій посад державних службовців, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XI.

04.03.2024 надійшов відзив від Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Згідно з рішенням №33 від 26.01.2024 позивачу відмовлено в проведенні перерахунку пенсії, оскільки станом на 01.05.2016 року ОСОБА_1 не перебувала на посадах державної служби, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІ та не має 20 років стажу на зазначених посадах, відтак права на призначення пенсії згідно Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VII у неї немає.

Враховуючи викладене вище, ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". Тому, враховуючи вищезазначене, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області заперечує проти задоволення позову та позов вважає необґрунтованим.

За приписами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Відповідно до частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

З 10.09.2020 ОСОБА_1 отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

17.01.2024 позивач звернулась до ГУПФУ в Полтавській області із заявою про переведення її з одного виду пенсії на інший, а саме: з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу".

За принципом екстериторіальності розгляд заяви здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №33 від 26.01.2024 відмовлено ОСОБА_1 у переведенні пенсії за віком як державному службовцю згідно Закону України "Про державну службу", у зв`язку з відсутністю необхідного стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 закону України №3723-ХІІ.

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ "Про державну службу" (далі Закон №3723-ХІІ), передбачені розділом ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10.12.2015 №889-VІІІ "Про державну службу" (далі Закон №889-VІІІ).

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно із пунктами 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, після 1 травня 2016 року (дати набрання чинності Законом №889-VІІІ) право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ зберігають лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ та мають передбачені частиною 9 статті 37 Закону №3723-ХІІ страховий стаж і стаж державної служби.

Так, підставою для відмови в призначенні пенсії є відсутність необхідного спеціального стажу, оскільки відповідачем не зараховано до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди її роботи на посадах в органах митниці.

Разом з тим, згідно із пунктом 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Частиною 18 статті 37 Закону №3723-XII визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Згідно із пунктом 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283(далі- Порядок №283) (в редакції, чинній на час роботи позивача, чинного до 01.05.2016) до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи (пункт 4 Порядку №283).

Відповідно до статті 407 Митного кодексу України посадовими особами митної служби України є працівники митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, на яких цим Кодексом та іншими законами України покладено здійснення митної справи, організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і яким присвоєно спеціальні звання.

Правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України "Про державну службу" (стаття 408 Митного кодексу України).

Також, згідно зі статтею 569 Митного кодексу України працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями. Особи, вперше прийняті на службу до митних органів на посади, які передбачають виконання завдань, зазначених у статті 544цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, приймають Присягу державних службовців, якщо раніше вони не приймали такої Присяги. Правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 588 Митного кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Отже, законодавством, яке діяло в період роботи (служби) позивача, та яке діє на теперішній час, визначено, що посадові особи митних органів є державними службовцями, а тому періоди роботи (служби) в митних органах зараховуються до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - Порядок №622).

Пунктом 2 Порядку №622 визначено, що згідно з пунктами 10 і 12розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від16.12.1993 № 3723-XII "Про державну службу" мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу», зокрема, мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають, зокрема, чоловіки, які досягли віку 62 роки та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до норм статті 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 позивач:

- 05.12.1994 призначена інспектором митного поста "Кременчук" наказом 160-к від 05.12.1994р.;

- 06.06.1995 р. прийняла присягу державного службовця;

- 31.03.1997 р. звільнена з посади за ст.40 п.1 КЗпП у зв`язку з ліквідацією митниці наказом № 39-к від 31.03.1997 р.;

- 01.04.1997 р. призначена інспектором митного поста "Кременчук" наказом №1-к від 01.04.1997 р.;

- 05.06.1999 р. присвоєно персональне звання "Інспектор митної служби 1 рангу" наказом №366к від 05.06.1999 р.;

- 10.07.2000р. звільнена у зв`язку з переходом в Полтавську митницю наказом №190-к від 07.07.2000р.;

- 11.07.2000р. призначена на посаду старшого інспектора відділу митних доходів та платежів митного поста "Кременчук" в порядку переведення із Полтавської регіональної митниці наказом № 6-к від 07.07.2000р.;

- 15.06.2001р. присвоєно персональне звання "Радник митної служби 3 рангу" наказом №288к від 15.06.2001р.;

- 07.05.2003р. призначена на посаду головного інспектора сектора митної статистики митного поста "Кременчук" наказом №48-К від 06.05.2003 р.;

- 01.04.2004 р. присвоєне спеціальне звання "Інспектор митної служби 1 рангу" наказом №286-к від 30.03.2004 р.;

- 25.06.2005 р. присвоєне спеціальне звання "Радник митної служби 3 рангу" наказом №114-к від 01.07.2005 р.;

- 06.02.2006 р. призначена начальником сектора митної статистики митного поста "Кременчук" наказом №18-а від 06.02.2006 р.;

- 01.05.2008 р. призначена головним інспектором відділу митного оформлення митного поста "Кременчук" наказом №78-к від 22.04.2008 р.;

- 20.01.2012 р. переведена на посаду головного інспектора митного поста "Кременчук" наказом №20-к від 19.01.2012 р.;

- 20.03.2013 р. Полтавська митниця реорганізована шляхом приєднання до Полтавської митниці Міндоходів;

- 01.06.2013 р. переведена на посаду головного інспектора митного поста "Кременчук" наказом №15-о від 01.06.2013 р.;

- 01.06.2013 р. присвоєний 12 ранг державного службовця наказом №52-о від 26.06.2013 р.;

- 23.09.2013 р. переведена на посаду головного інспектора відділу митного поста "Кременчук" наказом №162-о від 23.09.2013 р.;

- 01.11.2013 р. переведена на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення митного поста "Кременчук" наказом №209-о від 01.11.2013 р.;

- 27.12.2013 р. присвоєне спеціальне звання "радника податкової та митної служби ІІІ рангу" наказом №267-о від 24.12.2013 р.;

- 07.11.2014 р. переведена на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста "Кременчук" наказом №13-о від 07.11.2014 р.;

- 05.02.2016 р. переведена на посаду державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Кременчук» наказом №26-о від 04.02.2016 р.;

- 12.07.2017 р. переведена на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста "Кременчук" наказом №112-о від 12.07.2017р.;

- 21.09.2017 р. переведена на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста "Кременчук" наказом №161-о від 19.09.2017 р.;

- 04.12.2019 р. звільнена з посади в порядку переведення до Дніпровської митниці Держмитслужби наказом №248-о від 04.12.2019 р.;

- 05.12.2019 р. призначена в порядку переведення з Полтавської митниці ДФС посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста "Кременчук" наказом №41-о від 05.12.2019 р.;

- 05.12.2019 р. присвоєно 6 ранг державного службовця наказом №41-о від 05.12.2019 р.;

- 01.07.2020 р. присвоєно спеціальне звання радника митної служби Ш рангу;

- 28.07.2020 р. переведена на рівнозначну посаду головного державного інспектора Відділу митного оформлення №1 митного поста "Кременчук" наказ №519-о від 28.07.2020 р.;

- 31.08.2021 р. звільнена із займаної посади в зв`язку з виходом на пенсію наказ №606-о від 30.08.2021.

Отже, зважаючи на те, що як Законом України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 , так і нормами діючих до нього профільних Законів України "Про державну службу" №3723-XII та №509-ХІІ та Порядку №283, було передбачено зарахування до стажу державної служби роботу (службу) на посадах керівних працівників і спеціалістів в митних органах, враховуючи те, що ОСОБА_1 з грудня 1994 року по 31.08.2021 безперервно працювала в митних органах, прийняла присягу державного службовця, обіймала відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері митної політики), те, що їй присвоювались відповідні ранги державних службовців та спеціальні звання у визначеному Законом "Про митну справу в Україні" порядку, а також те, що позивач одержувала заробітну плату за виконувану роботу за рахунок державного бюджету, - то всі періоди роботи (служби) позивача підлягають зарахуванню до стажу державної служби.

Щодо тієї обставини, що позивачу присвоювались спеціальні звання та ранг інспектора митної служби, а не ранги державного службовця, суд зазначає, що Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №306 від 20 квітня 2016 року "Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями" (далі - постанова №306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

Вищенаведені норми підтверджують, що посадові особи контролюючих органів, в даному випадку митного органу, віднесені до державних службовців за певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців. Відтак, спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової служби - прирівнюються до рангів державного службовця, визначених постановою Кабінету Міністрів України №306.

Додатком 6 постанови №306 передбачено, що спеціальне звання "Радник податкової та митної справи ІІІ рангу" прирівнюється до 3 рангу державного службовця, спеціальне звання "інспектор податкової та митної справи II (другого рангу)" прирівнюється до 8 рангу державного службовця; спеціальне звання "інспектор податкової та митної справи І (першого рангу)" прирівнюється до 7 рангу державного службовця; спеціальне звання "інспектор податкової та митної справи III (третього рангу)" прирівнюється до 9 рангу державного службовця; спеціальне звання "радник податкової та митної справи III рангу" прирівнюється до 6 рангу державного службовця.

З 01.06.2013 позивачу був присвоєний 12 ранг державного службовця, а з 27.12.2013 спеціальне звання "радник податкової та митної справи ІІІ рангу".

Відповідно до норм статті 26 Закону №3723-XII встановлюються такі ранги державних службовців: службовцям, які займають посади, віднесені до шостої категорії, може бути присвоєно 13,12 і 11 ранг.

При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Отже, посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Враховуючи викладене, періоди роботи позивача в митних органах зараховуються до стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Отже, на момент набрання чинності законом "Про державну службу" № 899 (01.05.2016) стаж роботи позивача на вищезазначених посадах складав більше 20 років.

Станом на момент звернення до відповідача з заявою від 21.07.2023 позивач набув право на отримання пенсії за віком державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу".

Тому суд вважає протиправним та скасовує рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 33 від 26.01.2024 року про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Щодо позовних вимог зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи у митних та податковий органах з 05.12.1994 р. по 31.08.2021 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно зі ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІ, суд зазначає настпуне.

Станом на час розгляду даної справи існує прогалина щодо нормативного врегулювання перерахунку пенсій, призначених відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, колегія суддів, враховуючи, що пенсійне забезпечення державних службовців, після прийняття Закону № 889-VIII, здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", вважає за можливе застосувати за аналогією положення вказаного закону до спірних правовідносин.

Згідно з частиною 3, 5 статті 45 Закону України № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З наведеного слідує, що при переведенні з одного виду пенсії на інший Пенсійний фонд має враховувати не тільки документи, наявні в пенсійній справі, а й додатково подані документи.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Такі рішення приймаються на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.

Вирішуючи питання щодо органу Пенсійного фонду, який має обов`язок щодо поновлення порушеного права позивача, суд зазначає, що пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005р. № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У зв`язку із чинністю вказаної вище норми Порядку №22-1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області розглянуто заяву позивача про призначення пенсії, який у розглянутому спорі є органом, що призначає пенсію.

Таким чином, суд зобов`язує саме Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області вчинити дії, направлені на поновлення порушених ним прав позивача.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, про задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи у митних та податковий органах з 05.12.1994 р. по 31.08.2021 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо переведення з пенсії за віком на пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про державну службу" від 17.01.2024 року, з якої позивач звернулась до органів Пенсійного фонду.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведену норму, витрати, понесені позивачем у даній справі в сумі 968,96 грн судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1, з вини якого спір доведений до розгляду в суді.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 260-263, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області (вул. 28-ї Армії, буд. 6,м. Херсон, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, ) про визнання дій і рішення незаконними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 33 від 26.01.2024 р. Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні пенсії за віком як державному службовцю з урахуванням норм ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, пунктів 10, 12 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VІІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи у митних та податковий органах з 05.12.1994 року по 31.08.2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.01.2024 про переведення з пенсії за віком призначеної згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком державного службовця відповідно до пункту 12 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-ХІІ та статті 37 Закону України Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.В. Костенко