Справа № 560/19413/23
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2024-03-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

08 березня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоров`я "Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи" про визнання протиправним та скасування результату експертного огляду, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом від 03.11.2023 в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати результати експертного огляду ОСОБА_1 та експертне рішення про не встановлення ОСОБА_1 групи інвалідності та встановлення ОСОБА_1 25 відсотків втрати працездатності прийняті Хмельницькою обласною медико-соціальної експертною комісією КЗОЗ "Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи" та внесені до Акту №4376 огляду медико-соціальною комісією від 28 серпня 2023 року та протоколу засідання медико-соціальною експертною комісією №117 від 28 серпня 2023 року; 2) зобов`язати Хмельницьку обласну медико-соціальної експертну комісію КЗОЗ "Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи" провести медичний огляд ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо встановлення групи інвалідності, ступеня втрати працездатності на підставі документів медико-експертної справи ОСОБА_1 .

У позові позивач пояснив, що 28 серпня 2023 року Хмельницькою обласною медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 видано довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА №059805, якою встановлено ступінь втрати працездатності у відсотках - 25% по причині втрати працездатності: поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини. Вважає, що відповідач не дотримався вимог законодавства при експертному обстеженні в органі медико-соціальної експертизи, тому є підстави для проведення повторного огляду ОСОБА_1 медико-соціальною експертною комісією Хмельницької обласної МСЕК (арк. спр.2-10).

Відповідно до ухвали від 09.11.2023 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників та витребував докази (арк. спр.39).

У Відзиві на позов від 01.12.2023 відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Пояснив, що за результатом очного огляду ОСОБА_1 , вивчення наданої документації та опитування, 28.08.2023 комісією одностайно прийнято рішення, яким ОСОБА_1 не визнано особою з інвалідністю, однак йому визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 25%. Позивач не скористався правом оскарження рішення Хмельницької обласної МСЕК до Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ України. Вважає, що відповідач не порушив прав та законодавство при прийнятті рішення щодо ОСОБА_1 (арк. спр.43-48).

Встановивши обставини (факти), якими сторони пояснюють вимоги та заперечення, оцінивши надані учасниками справи докази, враховуючи норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд робить такі висновки, беручи до уваги наступне.

Довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 за №854 від 28.10.2022 щодо солдата ОСОБА_1 стверджено: "Поранення, ТАК пов`язане із захистом Батьківщини", а також: "Обмежено придатний до військової служби" (арк. спр.67).

Відповідно до протоколу засідання МСЕК Комунального закладу охорони здоров`я "Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи" за №117 від 28.08.2023 у ОСОБА_1 не встановлено інвалідності, втрата професійної працездатності - 25% (арк. спр.54-55).

У Акті огляду медико-соціальної експертної комісії №4376 від 28.08.2023 зроблені записи, зокрема: п.31 пп.31.1 "25% (двадцять п`ять) згідно наказу МОЗ 3420 від 05.06.12" та п.34 "Ступінь функціональних порушень % в даний час не дає підстав для встановлення групи інвалідності" (арк. спр.56-59).

Статтею 3 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" визначено, що інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських об`єднань осіб з інвалідністю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року N 1317 затверджено Положення про медико-соціальну експертизу (далі - Положення), яке визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Відповідно до п.4 Положення медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Пунктом 15 Положення визначено, що комісії проводять своєчасно огляд (повторний огляд) осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за місцем їх проживання або лікування, у тому числі за місцем тимчасового проживання у закладах соціального захисту для бездомних громадян та центрах соціальної адаптації осіб, звільнених з місць позбавлення волі, за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після пред`явлення паспорта чи іншого документа, що засвідчує особу.

Відповідно до п.19 Положення, комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. N 1317, також затверджено Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності (далі Положення №1317), яке визначає порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями (далі - комісії).

Відповідно до п.3 Положення №1317, медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Пунктом 13 Положення №1317 визначено, що ступінь втрати працездатності військовослужбовців і військовозобов`язаних у період проходження ними служби (зборів) встановлюється у відсотках з метою виплати страхових сум за державним обов`язковим особистим страхуванням у день розгляду комісією таких документів: 1) копії свідоцтва про хворобу, виданого за затвердженою Міноборони формою військово-лікувальним закладом або територіальним центром комплектування та соціальної підтримки у разі визнання військово-лікарською комісією військовослужбовця або військовозобов`язаного в період проходження служби (зборів) не придатним за станом здоров`я для подальшого проходження служби (зборів) унаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання. Ступінь втрати працездатності застрахованого військовослужбовця або військовозобов`язаного встановлюється з дня проведення військово-лікарською комісією його огляду, але не пізніше дати звільнення такого військовослужбовця або військовозобов`язаного з військової служби; 2) довідки про придатність військовослужбовця або військовозобов`язаного до військової служби, що видана військово-лікувальним закладом або територіальним центром комплектування та соціальної підтримки за затвердженою Міноборони формою, якщо: застрахованого визнано обмежено придатним до військової служби (зборів) або професійної діяльності у разі втрати ним здоров`я внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаного у період проходження військової служби (зборів), але не підлягає звільненню з військової служби (зборів); ступінь втрати працездатності військовослужбовця або військовозобов`язаного встановлюється на підставі поданих військово-лікарською комісією документів; застрахованого визнано військово-лікарською комісією придатним до військової служби (зборів) у разі втрати ним здоров`я внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаного у період проходження військової служби (зборів). Ступінь втрати працездатності застрахованого встановлює комісія після закінчення його лікування.

Відповідно до п.24 Положення №1317, рішення Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії може бути оскаржене до МОЗ, а згідно з п.25 рішення комісії може бути оскаржене до суду в установленому законодавством порядку.

Позивач не згідний з рішенням відповідача від 28.08.2023 про встановлення йому втрати професійної працездатності - 25%, що оскаржив у судовому порядку. Протиправність рішення суб`єкта владних повноважень фактично обгрунтовує рядом медичних документів наданих суду, зокрема, виписками з медичних карток (арк. спр.32-35) та висновками представника позивача - адвоката, зробленим у позові щодо порушень, зокрема, не врахування відповідачем дослідження №3658 від 11.05.2023, чому суд дає критичну оцінку, враховуючи вищевказане та висновки Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постанові від 13 червня 2018 року у справі №806/526/16 зауважив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Також, згідно висновків Верховного Суду, наведених у постанові Верховного Суду від 12 червня 2020 року у справі №810/5009/18, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд в межах розгляду справи не вправі надавати власну оцінку на предмет наявності підстав для визнання позивача таким, що придатний до військової служби у мирний час.

Отже, оцінка висновку МСЕК, яким, зокрема визначається ступінь втрати працездатності та інвалідність особи, з медичного критерію не вирішується судом, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 13 червня 2018 року у справі №806/526/16 та від 12 червня 2020 року у справі №810/5009/18, і встановлених обставин у цій справі, суд робить висновок, що позивач не довів позовні вимоги, що підтверджено доказами, які перевірено судом, тому позов не задовольняється. При цьому, потрібно враховувати, що незгода ОСОБА_1 з рішенням відповідача від 28.08.2023 про встановлення йому втрати професійної працездатності - 25%, і не встановлення інвалідності, відповідно до п.24 Положення №1317 може бути ним оскаржене до МОЗ з урахуванням наявних медичних документів, що суд роз`яснює позивачу.

З врахуванням положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 від 03.11.2023 залишити без задоволення.

Судові витрати, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 08 березня 2024 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
Відповідач:Комунальний заклад охорони здоров`я "Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи" (вул. Пілотська, 1,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,293)
Головуючий суддя А.І. Петричкович