Справа № 160/13539/23
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
секретаря судового засідання: Осуховської Ж.С.,
представника відповідача: Борсук Ю.В.,
16.06.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОЧКА-М» до Дніпровської міської ради, в якому позивач просить суд:
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Дніпро, проспект Праці, будинок 14В, та складається з будівлі підприємства торгівлі літ. А-1, загальною площею 27,0 кв.м. 14.04.2023 позивач звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проте, Дніпровською радою подане клопотання позивача не розглянуто. Позивач зауважує, що відповідач повинен був прийняти відповідне рішення на пленарному засіданні за результатом розгляду клопотання позивача. На підставі вищевикладеного позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.
Цією ж ухвалою встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов.
Представник позивача в судове засідання, призначене на 18.12.2023, не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, причини нез`явлення суду не повідомив.
Представник відповідача в судове засідання, призначене на 18.12.2023, з`явився, просив суд у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Основним видом економічної діяльності ТОВ «ТОЧКА-М» є 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у.
24.04.2023 ТОВ «ТОЧКА-М» звернулось до Дніпровської міської ради із клопотанням (вх. №36/802 від 24.04.2023) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0044 га., яка знаходиться за адресою: м. Дніпро, район Шевченківський, проспект Праці, будинок 14В (чотирнадцять В).
В адміністративному позові позивач наголошує на тому, що вказане клопотання Дніпровською міською радою не розглянуто, рішення за результатом розгляду вказаного клопотання суб`єктом владних повноважень не прийнято, чим порушено права та законні інтереси позивача.
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за результатами розгляду клопотання позивача, останній звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до пунктів «а» та «б» ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема: розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
На підставі ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Відповідно до ч. 1 ст. 118 Земельного кодексу України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.
Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Статтею 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що місцеве самоврядування в Україні це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Відповідно до ст. 53 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» основною формою роботи виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є його засідання. Засідання виконавчого комітету скликаються відповідно сільським, селищним, міським головою (головою районної у місті ради), а в разі його відсутності чи неможливості здійснення ним цієї функції - заступником сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради (районної у місті ради - заступником голови ради) в міру необхідності, але не рідше одного разу на місяць, і є правомочними, якщо в них бере участь більше половини від загального складу виконавчого комітету.
Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Згідно пп. 9 п. «б» ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою.
За приписами ч. 1 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.
Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

В свою чергу, суд звертає увагу, що обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, на виконання зазначених вище приписів чинного законодавства, Дніпровською міською радою було розглянуто клопотання ТОВ «ТОЧКА-М» про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та за результатом розгляду останнього прийнято рішення від 22.11.2023 №185/43 «Про відмову ТОВ «ТОЧКА-М», , у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки про просп. Праці, 14В (Соборний район) по фактичному розміщенню будівлі підприємства торгівлі».

Отже, відповідачем клопотання позивача було розглянуто та прийнято рішення за результатом розгляду останнього, що вказує на відсутність порушення відповідачем прав та законних інтересів позивача.

Суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 у справі №638/16822/13-а (провадження №К/9901/4704/18) вказав, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

При вирішенні даної справи суд враховує, що згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10.02.2010).

Відповідно до ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Під час розгляду означеної адміністративної справи судом не встановлено, а позивачем не доведено порушення його прав шляхом допущення стосовно позивача протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо неприйняття рішення за результатами розгляду клопотання ТОВ «ТОЧКА-М» про видачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Положеннями ч. 2 ст. 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

З огляду на викладене, враховуючи фактичні обставини у даній справі, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог ТОВ «ТОЧКА-М» та відсутність підстав для їх задоволення.

У зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову розподіл судових витрат між сторонами у даній справі не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-77, 90, 139, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОЧКА-М» (вул. Генерала Пушкіна, буд. 1, м. Дніпро, 49107; ідентифікаційний код юридичної особи 41986693) до Дніпровської міської ради (пр-т Д.Яворницького, буд. 75, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код юридичної особи 26510514) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядну та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 27.12.2023.

Суддя О.В. Царікова