Справа № 520/19382/23
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2024-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

11 березня 2024 року № 520/19382/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХСТРОЙСНАБ" (вул. Вишнева, буд.38, м. Харків, 61035, ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях (м-н Свободи, Держпром, 6 під, 7 пов., м. Харків,61022, ), третя особа Приватне підприємство "Стройпром" (вул. Вишнева, 38, м. Харків, 61035, ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХСТРОЙСНАБ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях, третя особа Приватне підприємство "Стройпром", в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову №029239 від 06.07.2023 року складену Відділом державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті, про застосування адміністративно-господарського штрафу, щодо накладення адміністративно - господарського штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю ТЕХСТРОЙСНАБ в сумі 8500 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХСТРОЙСНАБ" не є автомобільним перевізником вантажу, який 21.06.2023р. перевозив водій ОСОБА_1 автомобільним транспортом марки КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Зазначив, що позивач лише є власником цього транспорту, проте автомобільним перевезником вантажу, згідно договору оренди, товарно-транспортною накладною від 21.06.2023, подорожнього листа, рахунку фактури є Приватне підприємство "Стройпром". Вказав, що результати вимірювання при проведенні габаритно - вагового контролю автомобіля КАМАЗ 53213, якій є бетонозмішувачем, перебував у русі та перевозив бетон, не можна вважати достовірними, зважаючи на неможливість встановлення точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним вантажем. Також зазначив, що відповідач не забезпечив йому можливості взяти участь у розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідно й надати свої пояснення з приводу виявленого порушення.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що 21.06.2023 року був зупинений транспортний засіб марки КАМАЗ державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Відповідно до пред`явлених водієм документів, вказаний транспортний засіб зареєстрований та використовувався позивачем. За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки КАМАЗ, вантажний бортовий, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , встановлено, що: навантаження на здвоєну вісь складає 20,700 кг., при нормативно допустимих 19,000, тобто встановлені порушення пункту 22.5 Правил дорожнього руху України перевищення вагових норм на 8,9%. Відповідно до ч. 4 п. 4 Порядку №1007/1207 та на підставі талону про зважування, контролюючими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях складено довідку про здійснення габаритно-вагового контролю №0052698 від 21.06.2023. На підставі п. 6 Порядку № 422, у зв`язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, контролюючими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях, складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0055018 від 21.06.2023. Враховуючи вимоги п. 25 Порядку № 1567 06.07.2023 за результатами розгляду справ відповідно до акту №АР025817 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №0292239 від 06.07.2023 за порушення ст.48 Закону України Про автомобільний транспорт, п.22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, та відповідно до ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт застосовано адміністративно - господарський штраф в розмірі 8500 грн. за порушення ст.48 Закону України Про автомобільний транспорт, п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, та відповідно до ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях на підставі направлення №Р000921 від 16.06.2023 року проводилась рейдова перевірка на 40 км а/д «Харків - Красноград - Перещепино».

21.06.2023 року був зупинений транспортний засіб марки КАМАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Як зазначив відповідач водій надав для перевірки посадовим особам Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях наступні документи: посвідчення водія відповідної категорії; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

При цьому, позивач вказав, що водієм, крім вказаних документів надав: таваро - транспортну накладну від 21.06.2023р., подорожній лист вантажного автомобіля №025528 від 21.06.2023р.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , транспортний засіб марки КАМАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить Товариству з обмеженою відповідальністю ТЕХСТРОЙСНАБ.

За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки КАМАЗ, вантажний бортовий, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , встановлено, що: загальна маса транспортного засобу з вантажем становила 25,850 т при нормі 26 т; навантаження на першу одиночну вісь транспортного засобу становить 5,150 т при нормі 11,5 т; навантаження на здвоєну вісь транспортного засобу становить 20,700 т при нормі 19,0 т. Дані габаритно-вагового контролю зазначені у талоні № 15419 від 21.06.2023. Контролюючими особами складено довідку про здійснення габаритно-вагового контролю № 0052698 від 21.06.2023.

У зв`язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, контролюючими особами, складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № АР 025817 від 21.06.2023.

В акті зазначено, що транспортний засіб КАМАЗ 53213 (номерний знак НОМЕР_1 ), щодо якого проводився габаритно-ваговий контроль, належить Товариству з обмеженою відповідальністю ТЕХСТРОЙСНАБ.

Розгляд справи призначено відповідачем на 06.07.2023 з 9.00 до 12.00, про що він повідомив позивача, шляхом направлення повідомлення № 48089/38/24-22 від 28.06.2023 рекомендованим поштовим відправленням на адресу позивача, зазначену в ЄДРЮОФОП. Вказане відправлення отримане позивачем 11.07.2023р.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідачем винесло постанову №029239 від 06.07.2023 про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕХСТРОЙСНАБ адміністративно-господарського штрафу у сумі 8500 грн. за порушення вимог статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Не погоджуючись з постановою про застосування адміністративно - господарського штрафу №029239 від 06.07.2023 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

По суті спірних правовідносин судом зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-III, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

В силу частини сьомої статті 6 Закону № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед інших: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; контроль за дотриманням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах.

Приписами частини чотирнадцятої статті 6 Закону № 2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з частинами сімнадцятої - двадцятої статті 6 Закону № 2344-III рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право: використовувати спеціалізовані автомобілі; використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку; супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.

Автомобільні перевізники, їх уповноважені особи (водії), автомобільні самозайняті перевізники, суб`єкти господарювання, які надають автостанційні послуги, мають право фіксувати процес проведення планової, позапланової або рейдової перевірки (перевірки на дорозі) засобами фото- і відеотехніки, не перешкоджаючи проведенню таких перевірок.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 1567).

За приписами пункту 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до статті 34 Закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен, серед іншого, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Як передбачено статтею 48 Закону № 2344-ІІІ, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

В силу частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 49 Закону № 2344-III передбачено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

При цьому Законом № 2344-ІІІ передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу саме до автомобільних перевізників.

В розумінні вимог статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Приписами пункту 1 Правил № 363 визначено, що перевізник - фізична або юридична особа суб`єкт господарювання, який надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами. Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу. Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Відповідно до пункту 11.1 зазначених Правил, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Так, згідно до подорожнього листа, товарно - транспортної накладної та видаткової накладної від 21.06.2023р. перевезення вантажу (бетон) вантажним автомобілем здійснювалось ПП "Стройпром".

04.01.2022 року між ТОВ «ТЕХСТРОЙСНАБ» та ПП « СТРОЙПРОМ» укладений договір оренди № 8, згідно якого бетонозмішувач КАМАЗ АХ 44-63 АЕ, власником ТОВ «ТЕХСТРОЙСНАБ» переданий в оренду (з екіпажем) орендарю ПП «СТРОЙПРОМ», строк оренди до 31.12.2024 року. Автомобіль КАМАЗ НОМЕР_1 , переданий орендарю 04.01.2022 року, згідно акту приймання - передачі від 04.01.2022 року.

Водій ОСОБА_1 має трудові відносини як з орендодавцем, так і з орендарем, відповідно до наказів про прийняття на роботу.

Відповідно до рахунку-фактури № СФ-0000057 від 21.06.2023 року, постачальником бетону М 300 П-4 в кількості 5 куб. м., є ПП «СТРОЙПРОМ», одержувачем МК "М`ЯСНИЙ ТОВ", сума оплати за вантаж без ПДВ 20937,50грн., ПДВ- 4187,50грн., разом 25125,00 грн.

Щодо посилання відповідача, що водієм при проведенні перевірки не надавались вказані документи, суд зазначає, що акт перевірки не містить відмітки про вказані обставини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач в даних відносинах не виступав автомобільним перевізником.

У постанові від 22.02.2023 у справі № 240/22448/20 Верховний Суд, вирішуючи питання щодо визначення належного суб`єкта, відповідального за порушення законодавства про автомобільний транспорт зауважував на тому, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена статтею 60 Закону № 2344-III, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозиться вантаж. При цьому, автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб (адже такі дані не завжди можуть збігатися) або зі слів водія.

Аналогічні висновки за схожих обставин справи викладені Верховним Судом у постанові від 12.10.2023 року у справі № 280/3520/22.

Тобто, положення статті 60 Закону № 2344-III не можуть бути застосовані до особи, яка не є учасником правовідносин, щодо яких компетентним органом проводиться перевірка дотримання законодавства про автомобільний транспорт (постанова Верховного Суду від 07 грудня 2023 року у справі № 620/18215/21).

При цьому, на підставі самих лише реєстраційних документів на транспортний засіб не визначити суб`єкта, який має нести відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Ці вихідні дані орган контролю отримує на місці перевірки, тоді як постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу виноситься за результатами розгляду справи в територіальному органі Укртрансбезпеки і саме під час її розгляду і має бути встановлений суб`єкт (особа порушника), який в розумінні частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ має нести відповідальність за порушення вимог цього Закону.

У постанові від 23.08.2023 року у справі № 600/1407/22-а за схожих обставин справи Верховний Суд зауважив на тому, що автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу (статті 33, 50 Закону № 2344-III). Не без того, що надання послуги з перевезення вантажів може передбачати використання (на законних підставах) транспортного засобу, який належить іншій особі, але ця обставина не змінює правового статусу перевізника в цих правовідносинах, особливо коли йдеться про застосування відповідальності, передбаченої частиною першої статті 60 Закону № 2344-III.

Отже, Верховний Суд констатує, що положення статті 60 Закону № 2344-III застосовуються виключно до автомобільного перевізника і не можуть бути застосовані до особи, яка не є учасником правовідносин, щодо яких компетентним органом проводиться перевірка дотримання законодавства про автомобільний транспорт.

Така позиція є сталою та послідовною і неодноразово зазначалась у постановах Верховного Суду у справах цієї категорії.

Вказані висновки також зазначені в постанові Верховного Суду від 06.03.0204р. справа № 200/461/22.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що спірна постанова прийнята відповідачем без урахування всіх обставин, що мають значення для її прийняття, отже є необґрунтованої та підлягає скасуванню.

При розв`язанні спору, суд зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), вичерпно реалізував усі діючі механізми з`ясування об`єктивної істини; надав оцінку усім юридично значимим факторам та нормам закону, котрі здатні вплинути на правильне вирішення спору; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін; повно та детально виклав власні висновки та міркування як з приводу тлумачення належних норм права, так і з приводу усіх слушних доводів поданих учасниками спору процесуальних документів.

Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати належить розподілити відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХСТРОЙСНАБ" (вул. Вишнева, буд.38, м. Харків, 61035, ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях (м-н Свободи, Держпром, 6 під, 7 пов., м. Харків, 61022, ), третя особа Приватне підприємство "Стройпром" (вул. Вишнева, 38, м. Харків, 61035, ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті № 029239 від 06.07.2023р. про застосування адміністративно - господарського штрафу до ТОВ"ТЕХСТРОЙСНАБ" у сумі 8500 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях (м-н Свободи, Держпром, 6 під, 7 пов., м. Харків, 61022, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХСТРОЙСНАБ" (вул. Вишнева, буд.38, м. Харків, 61035, ) сплачений судовий збір в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн.00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.