Справа № 560/746/24
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/746/24
РІШЕННЯ

іменем України

12 березня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКШН" до Хмельницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКШН" звернулося з позовом до Хмельницької митниці, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 18.07.2023 №UA400000/2023/000160/2 винесене Хмельницькою митницею, як відокремленим підрозділом Державної митної служби України;

визнати протиправною та скасувати картку відмови у митному оформленні товарів від 18.07.2023 №UA400030/2023/000068, яка винесена Хмельницькою митницею, як відокремленим підрозділом Державної митної служби України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару за ціною контракту, відповідають вимогам ст. 53 Митного Кодексу України, є належними та допустимими та підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей та їх дані піддаються обчисленню, що свідчить про неправомірність висновків митного органу про наявність будь-яких розбіжностей, а визначення митним органом митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення за другорядним методом (резервним) здійснено з порушенням вимог митного законодавства. Наголошує, що не беручи до уваги інформацію, яка зазначена у поданих документах, митниця зробила хибний висновок, що декларантом не подані документи, які потрібні для визначення митної вартості товару, тому Хмельницька митниця не визнає заявлену митну вартість товару. Вказує, що рішення, які оскаржуються не містять жодних пояснень, щодо зроблених контролюючим органом коригувань на обсяги партій ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, тощо.

Ухвалою від 18.01.2024 суд відкрив спрощене позовне провадження у справі, та витребував від Хмельницької митниці належним чином засвідчену копію митної декларації від 18.07.2023 №23UA76U8.

Відповідачем 06.02.2024 подано до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що саме декларант зобов`язаний довести митному органу, що хоча продавець та покупець і пов`язані між собою особи, однак такі відносини не вплинули на ціну товарів, що були імпортовані. Проте, в даному випадку, декларант, знаючи що продавець та покупець є пов`язаними особами, під час подання МД не надав доказів того, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем не вплинув на заявлену декларантом митну вартість оцінюваних товарів. Зазначає, що у митного органу були обґрунтовані сумніви щодо заявленої декларантом митної вартості товару відповідності до статті VII ГАТТ, що є підставою вважати подані до митного оформлення документи, як такі які не містять достовірної інформації щодо "дійсної вартості" товару.

Представник позивача 13.02.2024 подав до суду відповідь на відзив, у якій наголошує, що обов`язок доведення того, що пов`язаність між продавцем та покупцем вплинув на митну вартість задекларованого товару, лежить на органі доходів і зборів. У разі якщо орган доходів і зборів не справляється із цим обов`язком, то необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у ч. 12 ст. 58 МК України, не вплинули на ціну оцінюваних товарів. У зв`язку з тим, що відповідач не надав жодним письмових обґрунтувань такого впливу, а тільки констатував факт пов`язаності осіб в рішенні про коригування митної вартості - повинні бути застосовані положення ч. 14 ст. 58 МК України. В обґрунтування рішень митний орган поклав "зауваження", які або взагалі відсутні, або не мають відношення до числових значень складових митної вартості товарів; не врахував принцип закріплений у ст. 49 Митного кодексу України, який полягає в тому, що враховується ціна, яка сплачена або підлягає сплаті за товари.

Представник відповідача 19.02.2024 подав до суду заперечення, у якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

ПАТ "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКШН" зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, основний вид господарської діяльності згідно з КВЕД: 23.42 Виробництво керамічних санітарно-технічних виробів.

Під час здійснення господарської діяльності 01.04.2022 між ПАТ "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКШН" (надалі - покупець) та Geberit Produktions GmbH (надалі - продавець) було укладено договір поставки №104 (надалі - Договір/Контракт), предметом якого була поставка Позивачу товару (надалі - Товар), зазначеного в комерційних рахунках (та/або інвойсах) (в. 1.1. Контракту) та на підставі окремих замовлень Покупця (п. 4.1. Контракту).

На виконання Контракту на адресу Покупця у липні 2023 року було направлено наступний Товар:

- відповідно до інвойсу № від 13.07.2023 сформованого на підставі замовлення Покупця №БФ000000872 від 11.04.2023 Покупцю був направлений Товар: змивна клавіша Geberit Delta 01 для подвійного змиву (артикул 115.107.21.1) за ціною 10,67 євро за одиницю (672 штуки), (надалі - Товар 1) та інсталяція з бачком прихованого монтажу Duofix-Basic артикул (895.125.00.0) за ціною70,51євро за одиницю (672 штуки) - Товар 2.

З метою митного оформлення Товару за Замовленнями Покупця №БФ000000872 від 11.04.2023 позивачем була заповнена та подана до Хмельницької митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України митна декларація №23UA76U8 від 18.07.2023 в якій Товар задекларований у митний режим "імпорт".

При проведенні процедур/митного оформлення Хмельницька митниця винесла рішення про коригування митної вартості товарів від 18.07.2023 №UА400000/2023/000160/2 та картку відмови у митному оформленні товарів від 18.07.2023 №UA400030/2023/000068 відносно Товару 1, а саме змивної клавіші Geberit Delta 01 для подвійного змиву (артикул 115.107.21.1) збільшивши вартість за одиницю з ціни 10,67 євро за одиницю до 17,10 євро за одиницю

Підставою для прийняття рішення стало встановлення митним органом, що даний - товар імпортувався іншим імпортером за декларацією від 12.06.2023 №23UA94U5 та застосування Хмельницькою митницею другорядного методу митного оформлення - за ціною ідентичного товару.

Відповідно до рішення: "відсутні окремі документи, наявність яких підтверджується іншими товаросупровідними документами, а саме додаток до договору GKP-LG-17-05-21 та документи, передбачені договором 031/23П. Документи/подані згідно ч. 2, ч. 3 та ч. 4 ст. 53 МКУ розбіжності, що впливають на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів в частині націнки зазначеної в листі відправника та калькуляції собівартості; документи, подані для підтвердження, заявленої митної вартості не містять всіх відомостей щодо числового значення складових митної вартості товару, визначених частиною 1б статті 58 МК України, в тому числі комісійної (брокерської) винагороди, витрат на навантаження, витрат на транспортування зі Швейцарії до Німеччини, що також підтверджується розрахунком ціни та страхування вантажу передбаченого договором перевезення". Також до митної вартості не додано комісійну винагороду експедитора, визначену рахунком на перевезення, оскільки експедиційні послуги надаються на протязі всього маршруту перевезення.

Також, відповідно до документів, що містять відомості про вартість перевезення транспортні витрати місця відвантаження до кордону України як такі, відповідно до статті 58 МКУ включаються до митної вартості товару становлять 30,43 грн./км та від місця перетину митного кордону України до м. Славута, як такі, що відповідно до цієї ж статті не мають додаватись, становлять 72 грн./км. Таким чином, витрати на транспортування до митного кордону нижчі, ніж витратила транспортування після ввезення, що ставить під сумнів достовірність, включення складових митної вартості товарів таких як транспортування тощо. У митного органу наявні обґрунтовані підстави вважати, що існуючий зв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість товару №1, оскільки митні оформлення ідентичних артикулів, що поставляються згідно контракту, укладеного, з виробником товару здійснюються за ціною 17,10 євро/шт. При цьому, товари, що переміщуються згідно посередницького контракту за рівнем ціни 10,67:євро/шт.

Також митний орган зазначив, "що з огляду на вищевикладене, відповідно до ч. 3 та ч. 4 статті 53 МКУ для підтвердження числового значення митної вартості товарів необхідно протягом 10 календарних днів надати такі додаткові документи на товар:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (Угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями/та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

7) виписку з бухгалтерських та банківських документів Покупця, що стосується відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогійних) на території України;

8) довідкову інформацію щодо вартості у країні - експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам»;

9) розрахунок ціни (калькуляцію).

18.07.2023 позивач подав пояснення №937/01-18 до якого додав копію платіжної інструкції №84 від 13.06.2023 по оплаті ідентичного товару.

Відповідно до Картки відмови у митному оформленні: "В митному оформлені відмовлено на підставі ч. 6 ст. 54 МК України, а саме: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2- 4 ст. 53 МК України; відсутність у наданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України. Митним органом винесено рішення про коригування митної вартості від 18.07.2023 №UA400000/2023/000160/2".

Позивач скористався процедурою випуску у вільний обіг товару, передбаченою ч. 7 ст. 55 МК України, оформивши митну декларацію №23UA02U7 від 18.07.2023.

Крім того, позивач скористався правом подання додаткових документів, та направив митному органу лист від 06.10.2023 №1258/01-18, в якому просив розглянути додаткові документи та скасувати відповідні рішення.

Митний орган листом №7126-1/15/13/4471 від 17.10.2023 відмовив в скасуванні рішень.

Вважаючи вказані рішення протиправними, а свої права порушеними ПАТ "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКШН" звернулося до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митний кодекс України (далі МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Частиною 1 ст. 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).

Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом подання за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до пунктів 23 та 24 ч. 1 ст. 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль-сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За змістом ст.ст. 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (ч. ч. 1 та 2 ст. 51 МК України).

У ч. 2 ст. 52 МК України зазначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Частиною 1 ст. 53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У ч. 2 цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності-інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням ч. 4 вказаної статті у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті забороняється (ч. 5 ст. 53 МК України).

Частиною 1 ст. 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Сукупний аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 12.03.2019 у справі № 820/8016/15 та від 26.11.2019 у справі № 821/107/16.

Статтею 57 МК України унормовано, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст.ст. 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу.

Частинами 2 та 3 ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

За приписами ч. ч. 4, 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Так, в обґрунтування вибору правомірності прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів та другорядного методу визначення митної вартості оцінюваних товарів митним органом зазначено, що документи, подані згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 53 МК України містять розбіжності що впливають на правильність визначення митної вартості та ознаки відсутності окремих складових митної вартості товару.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Позивач аргументуючи свої доводи звертає увагу на наявність спільної аргументації по рішенню про коригування та картки відмови в митному оформленні.

Так, при митному оформленні позивач подав наступні документи:

1) митна декларація, в якій митній наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного-договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів та надані документи, що підтверджують зазначене;

2) контракт поставки товарів від 01 квітня 2022 року №104 та Замовлення на поставку товарів Покупця №БФ000000872 від 11.04.2023, оскільки відповідно до умов Контракту поставка відбувається на підставі Замовлень Покупця (п. 4.1. Контракту);

3) інвойс № від 13.07.2023, суд зазначає, що на дату митного оформлення інвойс не був оплачений, про що було повідомлено відповідачу. В подальшому, позивачем було надано відповідачу платіжну інструкцію №84 від 13.06.2023 по оплаті за цим же Контрактом попередньої поставки ідентичного товару за ціною визначеною позивачем без коригування митного органу;

4) контракт на перевезення №GKP - -RT-17-05-21 від 17.05.2021, укладений між ПрАТ «ГЕБЕВІТ КЕРАМІК ПРОДАЩКН» та Приватним підприємством "Ріо Транс" з Додатком №6 від 28.12.2022 з продовженням строку дії контракту на 2023 рік, Замовлення на перевезення №№13/07 від 13.07.2023 (укладено Позивачем з ПП "Ріо Транс") рахунок - фактура №РТ-0001219 від 13.07.2023. Також був наданий договір на перевезення від 03.06.2023 №031/23П (безпосередній перевізник, зазначений в CMR) для прослідковування ланцюжку перевізників, але без наявності фінансових, зобов`язань позивача перед безпосереднім перевізником.

Оскільки товар який ввозився на митну територію України не підлягає ліцензуванню - така ліцензія відсутня та не надавалась.

Оскільки страхування товару не здійснювалося і не було обов`язку у сторін Контракту №104 від 01.04.2022 здійснити таке страхування, відповідні документи відсутні та не надавались. Відсутність проведення страхування також зазначено в рахунку ПП "Ріо Транс" №РТ-0001-219 від 13.07.2023.

Також, як вже зазначалося судом, позивач скористався своїм правом, передбаченим частиною 6 ст. 53 МК України і за власним бажанням надав відповідачу додаткові наявні документи для підтвердження заявленої ним вартості товару, такі як:

- копія експортної митної декларації країни відправлення MRN 23DE03В1 від 13.07.2023;

- розрахунок ціни (калькуляцію) 115.107.21.1 від 13.07.2023;

- міжнародну товарно-транспортну накладну - (CMR) від 13.07.2023;

- пакувальний лист №601818059 від 13.07.2023;

- лист - пояснення від 13.04.2023;

- лист - повідомлення від 22.05.2023;

- лист - пояснення від 13.04.2023;

- лист - повідомлення від 22.05.2023.

Тобто, митному органу надані документи, які підтверджують факт і вартість витрат.

Суд також окремо звертає увагу на посилання відповідача на постанову Верховного суду від 12.03.2019 №826/2313/16 щодо того, що тільки у позивача існує обов`язок довести митному органу, що хоча покупець та продавець і пов`язані між собою особи, однак такі відносини не вплинули на ціну товарів, що були імпортовані.

Стосовно вказаного, суд бере до уваги твердження позивача, що у постанові Верховного суду по справі №2826/2313/16 від 26.11.2020 року інший висновок: "Обов`язок доведення того, що пов`язаність між продавцем та покупцем вплинув на митну вартість задекларованого товару, лежить на органі доходів і зборів. У разі якщо орган доходів і зборів не справляється із цим обов`язком, то необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у ч. 12 ст. 58 МК України, не вплинули на ціну оцінюваних товарів".

В ході розгляду справи, судами попередніх інстанцій було вірно встановлено, що Митниця не підтвердила факту про те, що взаємозв`язок між покупцем та продавцем якимось чином вплинув на заявлену митну вартість задекларованого товару.

З поданих доказів суд з`ясував, що відповідач не надав письмових обґрунтувань такого впливу, а тільки констатував факт пов`язаності осіб в рішенні про коригування митної вартості - повинні бути застосовані положення ч. 14 ст. 58 МК України, а саме, що у разі відсутності обґрунтувань з боку митного органу необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на піну оцінюваних товарів.

Відповідач також не надав письмового окремого обґрунтування впливу пов`язаності осіб тоді як у ч. 15 ст. 58 МК України, закріплюється, що декларант має право відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв`язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Щодо доводів відповідача про те, що товар поставляється, згідно посередницького договору та у позивача існує обов`язок підтвердити транспортні витрати від Виробника товару (Швейцарія) до Продавця товару (Німеччина), який є продавцем для позивача згідно договору поставки №104 від 01.04.2022 та ці витрати відсутні в розрахунку ціни №115.107.21.1 до Інвойсу № від 13.07.2023.

Суд наголошує, що позивач отримує товар згідно договору поставки №104 від 01.04.2022, який надавався для митного оформлення та не є посередницьким договором, а тому не може передбачати брокерську (комісійну) винагороду посередника. При митному оформленні позивач для договору поставки №104 від 01.04.2022 використав кодування 4100 (розшифрування в митній декларації до графи 44). Продавцем товару виступає компанія Geberit Produktions GmbH, яка є продавцем товару згідно вищезазначеного контракту та яка зазначена в розшифруванні до графи 2 Митної декларації.

Згідно з наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 №1011 "Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій" під кодом 4100 зазначається, що зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів.

Отже, вищезазначене кодування зазначається саме тоді, коли застосовується договір купівлі-продажу товарів та не має місця застосування посередницьких договорів.

Щодо підтвердження витрат на навантаження та транспортування від Швейцарії до Німеччини то суд враховує доводи позивача щодо того, що згідно з умовами договору поставки від 01.04.2022 №104 (пункт 4.1.) та інвойсу № від 13.07.2023 зазначена умова поставки FCA Пфуллендорф Німеччина (Інкотермс 2020). Згідно умов FCA (Інкотермс 2020). Поставка вважається здійсненою, коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий Покупцем, якщо названі місцем є площі продавця. Тобто витрати на навантаження відносяться на рахунок Продавця та включаються в ціну товару, який поставляється на умовах FCA (Інкотермс 2020). Тому, вимоги Митного органу надати підтвердження транспортування від Швейцарії до Німеччини не відповідають вищенаведеним умовам поставки, в яких чітко зазначено місце поставки - Пфуллендорф (Німеччина).

Додатково суд акцентує увагу на твердженні відповідача про наявність розбіжностей у відношенні націнки, зазначеної в листі виробника від 22.05.2023 (2,3% та 3,25%) та показників в калькуляції собівартості (26,5%)

До даних тверджень суд ставиться критично оскільки ці показники стосуються різних компаній.

Калькуляція собівартості (Costplus 26,5%) складалась у відповідності до поставки покупцю ПрАТ "ГЕБЕР1Т КЕРАМІК ПРОДАКШН" від продавця "Geberit Produktions GmbH" згідно інвойсу № від 13.07.2023. А показники цільової марки в розмірі 2,3% та 3,25% наводились в листі-поясненні від 22.05.2023 стосовно інших компаній, а саме ТОВ "ГЕБЕРІТ ТРЕЙДІНГ" та головної компанії "Geberit International AG".

Такими показниками в листі - поясненні від 22.05.2023 позивач обґрунтовував позицію бо взаємовідносини між "завод - виробник" та "інший завод виробник" (позивач) групи Geberit відрізняються від взаємовідносин «головна компанія "Geberit International AG" та дистриб`ютор ТОВ "ГЕБЕРІТ ТРЕЙДІНГ".

Також суд звертає увагу, що твердження митного органу про те, що до митної вартості не додано комісійну винагороду експедитора, визначену рахунком на перевезення, оскільки експедиційні послуги надаються на протязі всього маршруту перевезення, є необґрунтованими.

Так в рахунку на перевезення №РТ-0001219 від 13.07.2023 визначені експедиторські послуги по території України, інші експедиторські послуги, ніж зазначено в первинних документах сторонами не замовлялись, не надавались та не отримувались, а чітке зазначення території України, як місця надання таких послуг.

Стосовно тверджень відповідача щодо відсутності доказів страхування товару, то судом з`ясовано, що договором перевезення №GKP-RT-17-05-21 від 17.05.2021, укладеним між позивачем та ПП "РІО ТРАНС" та Заявкою на перевезення №13/07 від 13.07.2023, як і розрахунком ціни - не передбачено обов`язку по страхування вантажу. Факт відсутності страхування також підтверджується рахунком ПП "РІО ТРАНС" №РТ-0001219 від 13.07.2023.

Стосовно необхідності подання документів, передбачених договором №031/23П то суд враховує твердження позивача, що Договір від 03.06.2023 №031/23П, укладений між ПП "РІО ТРАНС" та ФОП ОСОБА_1 (безпосередній перевізник згідно CMR), надавався митниці виключно з інформаційною метою для відслідковування ланцюжку перевізників, при цьому вказівка митниці на відсутність документів, підтверджуючих страхування по договору від 03.06.2023 №031/23П не відповідає ознаці відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за пі товари, передбаченій у ст. 49 та ч. 3 ст. 53 МК України, бо позивач немає ніяких договірних взаємовідносин з ФОП ОСОБА_1 , а тому будь-які документи по договору від 03.06.2023 №031/23П, укладеного між приватним підприємством "РІО ТРАНС" та ФОП ОСОБА_1 не впливають на вартість митного оформлення для позивача та не повинні надаватись митному органу. У даному випадку ПП "РІО ТРАНС" уклало договір з ФОП ОСОБА_1 від власного імені, а суми транспортних витрат, що зазначені у документах, які подавались Митному органу на підтвердження транспортних витрат є остаточними та додаткової оплати будь-яких витрат/винагороди, які повинен сплатити саме Декларант понад розміру суми, яка зазначена у рахунку №РТ-0001219 від 13.07.2023 - не передбачено.

Щодо застосування відповідачем другорядного методу митного оформлення - за ціною ідентичного товару, суд зазначає наступне.

Наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари розмитнено у попередні періоди за іншою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 16.07.2020 у справі № 815/6833/17.

Крім цього, Верховний Суд в постанові від 02 липня 2020 року у справі №804/2061/17 зауважив, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами, як помилково вважає митний орган.

Поряд з цим, Верховний Суд у постанові від 25 червня 2020 року у справі №826/3096/16 вказав, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Також, за сталою практикою Верховного Суду (постанови від 10 червня 2021 року у справі №815/6854/17, від 14 липня 2020 року у справі №809/1734/16, від 21 жовтня 2021 року у справі №420/4820/19) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню. Вказана позиція обґрунтована у постановах від 08 лютого 2019 року у справі №825/648/17 та від 25 лютого 2020 року у справі № 260/718/19 Верховного Суду.

Враховуючи викладене, оскаржене рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови у митному оформленні товарів винесені Хмельницькою митницею без урахування усіх обставин та без дотриманням норм чинного законодавства.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскаржуваний висновок не відповідає ч. 2 ст. 2 КАС України, тому підлягає скасуванню судом, а отже позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Хмельницької митниці про коригування митної вартості товарів від 18.07.2023 №UA400000/2023/000160/2.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Хмельницької митниці від 18.07.2023 №UA400030/2023/000068.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницької митниці на користь Приватного акціонерного товариства "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКШН" судові витрати у виді судового збору в сумі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Приватне акціонерне товариство "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКШН" (вул. Козацька 136, м. Славута, Хмельницька обл., Шепетівський р-н, 30000 , код ЄДРПОУ - 32285199)
Відповідач:Хмельницька митниця (вул. Пілотська 2, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29010 , код ЄДРПОУ - 43997560)

Головуючий суддя П.І. Салюк