Справа № 200/7589/23
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2024-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2024 року Справа№200/7589/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голуб В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними, скасування рішень від 09.11.2023 та від 22.12.2023 № 23, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними, скасування рішень від 09.11.2023 та від 22.12.2023 № 23, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він звернуся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії. Проте, 09.11.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було винесено рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 № НОМЕР_1 . Позивач вважає його таким, що не відповідає приписам законодавства, адже при розрахунку його стажу не було враховано періоди роботи з 12.04.2007 по 05.12.2008 на ТОВ «Ремшахтобуд» та з 01.01.2013 по 18.10.2013 на ТОВ ШК «Донецькшахтопроходка». На переконання позивача, вказаний період має бути врахований до пільгового стажу, який дає право на пенсію на пільгових умовах відповідно частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для працівників, які були зайняті на роботах не менше 20 років, адже він належним чином зафіксований у його трудовій книжці.

Поряд з цим, позивач наголошує, що після винесення рішення про відмову від 09.11.2023, відповідачем також було надано листа від 10.11.2023, в якому було зазначено, що з 02.11.2023 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах та те, що в грудні планується виплата пенсії за грудень та борг за листопад 2023. Дата виплати 20 число місяця. Проте, на порталі portal.pfu.gov.ua також було оприлюднено рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову в призначенні пенсії № 23 від 22.12.2023 (на заміну рішення про призначення від 02.11.2023), однак зазначене рішення взагалі є незрозумілим щодо підстав його винесення та було розміщено на порталі 17.11.2023, тобто дата винесення рішення є передчасною та помилковою.

З огляду на вказане, позивач просить суд:

визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області неправомірними, скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 09.11.2023 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за його заявою від 02.11.2023;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.11.2023, врахувавши період з 12.04.2007 та 05.12.2008 та з 01.01.2013 по 18.10.2013 до пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. 8 Закону України № 345 «Про підвищення престижності шахтарської праці»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити пенсію ОСОБА_1 за період з 02.11.2023;

визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 22.12.2023 № 23.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області позов не визнав. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами, відповідач зазначив, що за принципом екстериторіальності документи позивача розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області та відповідно за результатами розгляду поданих документів прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 23 від 22.12.2023, так як відсутній необхідний страховий стаж. Відповідач наголошує, що стаж позивача обчислено з врахуванням витягу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5, де в тому числі зазначено на підставі звіту страхувальника періоди роботи, які зараховуються до пільгового стажу. Також зазначає, що до пільгового стажу зараховано період роботи з 12.04.2007 по 12.09.2008 (не зараховано з 13.09.2008 по 05.12.2008).

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було також надано відзив на позов. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами відповідач зауважив, що управлінням було прийнято рішення від 09.11.2023 про відмову в призначенні пенсії № 23 у зв`язку з тим, що у позивача на дату звернення відсутній необхідний пільговий стаж. Так, пільговий стаж роботи позивача на дату звернення, при досягненні ним повних 41 року, складає 42 роки 04 місяці 17 днів. До страхового стажу зараховано всі періоди роботи згідно наданих документів. Разом з тим, згідно з заявою ОСОБА_1 від 10.11.2023 щодо призначення пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було винесено рішення щодо призначення пенсії. На вимогу листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.12.2023 за № 0500-0305-9/107313 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області рішення про призначення пенсій за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 було переглянуто та винесено рішення від 22.12.2023 № 23 про відмову в призначенні пенсії. З огляду на вказане, відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Донецький окружний адміністративний суд ухвалою від 28 грудня 2023 року залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху.

Ухвалою від 03.01.2024 року суд прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними, скасування рішень від 09.11.2023 та від 22.12.2023 № 23, зобов`язання вчинити певні дії, та відкрив провадження по справі № 200/7589/23. Розгляд адміністративної справи суд вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Разом з тим, суд зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Надалі дію воєнного стану продовжено та на момент винесення рішення суду він діє.

З огляду на введення на території України воєнного стану, справа розглянута судом протягом розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України із зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 , про що свідчать копії паспорта серії НОМЕР_2 .

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 від 02.11.2001 судом встановлено, що у період з 12.04.2007 та 05.12.2008 та з 01.01.2013 по 18.10.2013 ОСОБА_1 працював на посадах, робота на яких дає право на пенсію на пільгових умовах відповідно частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для працівників, які були зайняті на роботах не менше 20 років.

02 листопада 2023 року позивач звернуся до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.

Втім, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 09.11.2023 № 23 позивачу відмовлено у призначення пенсії через недостатність пільгового стажу.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було також винесено рішення від 22.12.2023 № 23, яким також відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу.

Із розрахунку стажу позивача, судом встановлено, що період 12.04.2007 по 12.09.2008 зараховано до пільгового стажу ОСОБА_1 (ст. 14 П/П, підземні, сп.1, р.1., п-р.1, п.а-в). Проте, періоди з 13.09.2008 по 05.12.2008 та з 01.01.2013 по 18.10.2013 не враховані до пільгового стажу позивача.

Вважаючи протиправною відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

На підставі частини третьої статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах - робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

На підставі статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

З 16.01.2003 по 24.06.2016 застосовувався Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36.

В період з 03.08.2016 року - Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.

Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202, із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 № 341.

Як визначено пунктом 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації вимагається в двох випадках:

1) відсутність трудової книжки;

2) відсутність в трудовій книжці відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.

Суд зазначає, що у трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 02.11.2001 містяться записи про роботу позивача повний робочий день у періоди з 13.09.2008 по 05.12.2008 та з 01.01.2013 по 18.10.2013. Доказів протилежного відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, не надано. Отже, вказані періоди мають бути зараховані позивачу до пільгового стажу.

Втім, період з 12.04.2007 по 12.09.2008 вже зарахований до пільгового стажу ОСОБА_1 , а тому вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Суд вважає помилковою позицію пенсійного органу в частині того, що стаж позивача обчислено з врахуванням витягу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5, де в тому числі зазначено на підставі звіту страхувальника періоди роботи, які зараховуються до пільгового стажу, оскільки обов`язок подання звітів покладено саме на роботодавця. Позивач не може нести негативні наслідки за невиконання або неналежне виконання роботодавцем своїх обов`язків щодо подання звітності.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 09.11.2023 та від 22.12.2023 за № 23 підлягають скасуванню, адже ґрунтуються на невірному визначені пільгового стажу позивача.

Крім того, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати вказані рішення протиправними, як того вимагають приписи с. 245 КАС України.

Стосовно визнання дій відповідачів протиправними, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні цих позовних вимог, адже розгляд документів та прийняття рішень є реалізацією відповідачами владно-управлінських функцій. Втім, правові наслідки для позивача несуть лише спірні рішення.

Щодо вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.11.2023, врахувавши період з 12.04.2007 та 05.12.2008 та з 01.01.2013 по 18.10.2013 до пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. 8 Закону України № 345 «Про підвищення престижності шахтарської праці», суд зазначає наступне.

В першу чергу, суд зазначає, що з метою повного та всебічного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.11.2023, врахувавши період з 13.09.2008 по 05.12.2008 та з 01.01.2013 по 18.10.2013 до пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд зауважує, що саме Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області має розглянути заяву позивача, адже ним було вперше відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Стосовно позовних вимог застосування ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI "Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі - Закон № 345), дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Відповідно до приписів статті 8 Закону № 345 мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Так, на переконання суду, на момент винесення спірних рішень позивач мав необхідні 15 років стажу, про що свідчить розрахунок стажу та не заперечується відповідачами у відзиві, а тому пенсійними органами мали були застосовано вказані положення статті 8 Закону № 345.

Отже, вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимог зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити пенсію ОСОБА_1 за період з 02.11.2023, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, з огляд на таке.

Реалізація суб`єктами публічної адміністрації своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень частини другої статті 19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.

У свою чергу, під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Обмежуючим фактором для рішень представників влади згідно з визначенням владних дискреційних повноважень є закон і справедливість.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Комітетом Ради 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховує положення Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980, а саме суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Разом з тим, пунктом 4 частини 1 статті 5 КАС України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07 березня 2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20 березня 2018 року у справа № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4554/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12 квітня 2018 року у справі № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві з застосуванням слова може.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже, правовідносини щодо призначення пенсії та здійснення нарахування та виплати пенсії позивачу відносяться до виключної компетенції працівників Пенсійного фонду України, та є їх дискреційними повноваженнями і суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади, та втручатися в делеговані повноваження.

Отже, вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити пенсію не підлягають задоволенню. Втім, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути його заяву із зарахуванням спірних періодів та з урахуванням висновків суду.

За таких обставин суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 717, 76 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позов ОСОБА_1 суд задовольнив частково, суд дійшов висновку про необхідність стягнення суми судового збору у розмірі 700, 00 грн за рахунок бюджетних асигнувань кожного з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 9, 77, 133, 139, 242, 244-250, 255, 262, 295, 297, 371, 382 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська обл., м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, ) про визнання дій протиправними, скасування рішень від 09.11.2023 та від 22.12.2023 № 23, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії від 09.11.2023 № 23, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії від 22.12.2023 № 23, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області відносно ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.11.2023, врахувавши період з 13.09.2008 по 05.12.2008 та з 01.01.2013 по 18.10.2013 до пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

В решті заявлених вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 700, 00 грн. (сімсот гривень).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 700, 00 грн. (сімсот гривень).

Повний текст рішення складено 11.03.2024.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб