Справа № 520/11002/22
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2024-03-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Кухар М.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2024 р. Справа № 520/11002/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2023, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/11002/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУ ПФУ, відповідач), у якому просив:

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області які полягають у обмеженні пенсії максимальним розміром та ненарахуванні ОСОБА_1 з 01.07.2021 доплати до пенсії згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб» в розмірі 2000 гривень;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.07.2021 щомісячну доплату в розмірі 2000 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» в повному обсязі з урахуванням раніше виплачених сум та з 01.02.2022 без обмеження пенсії максимальним розміром.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2023 у справі № 520/11002/22 позов було задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у ненарахуванні ОСОБА_1 з 01.07.2021 доплати до пенсії згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб" в розмірі 2000,00 грн.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд.5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) з 01.07.2021 щомісячну доплату в розмірі 2000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб в повному обсязі, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

20.10.2023 представник позивача звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про винесення додаткового рішення, а саме: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.07.2021 щомісячну доплату в розмірі 2000 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» в повному обсязі з урахуванням раніше виплачених сум та з 01.02.2022 без обмеження пенсії максимальним розміром».

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2023 року в задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі № 520/11002/22 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним вище додатковим рішенням, її в апеляційному порядку оскаржив позивач, який покликаючись на те, що таке є незаконним та необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить оскаржуване додаткове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву про винесення додаткового рішення задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції з формальних підстав наголошуючи на непоширення на позивача як норм ст.43 Закону №2262-ХІІ, так і приписів Закону №3668-УІ, в контексті обмежень максимального розміру пенсії, відмовив у задоволенні частині позовних вимог. Просить звернути увагу, що зазначені посилання не відповідають дійсності та спростовується матеріалами справи.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржуване додаткове рішення, суд першої інстанції зазначив, що згідно з абзацом 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положення Закону №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Суд першої інстанції під час судового розгляду справи встановив, що позивачу пенсію було призначено з 07.06.2016 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відтак, вважав, що враховуючи норми положення п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII (яким внесено зміни до Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи») в частині виключення не може бути застосована до позивача, оскільки пенсія йому була призначена після 01.01.2016 року.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до статті 246 КАС України у мотивувальній частині судового рішення зазначаються обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. У резолютивній частині рішення зазначається висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог.

Аналізуючи матеріали справи, а саме рішення суду першої інстанцій від 09.02.2023, колегія суддів зазначає, що при прийнятті вказаного рішення по даній справі судом було надано відповідну оцінку спірним правовідносинам.

Зважаючи на те, що позивач не звертався з апеляційною скаргою щодо прийнятого рішення судом першої інстанції у даній справі, останній погодився із способом захисту порушеного права та мотивами, якими керувався суд першої інстанції.

Переглядаючи подану позивачем заяву про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів зазначає, що така фактично зводиться до незгоди з резолютивною частиною даного рішення. Крім того, задоволення заяви позивача змінить суть прийнятого рішення, що не відповідає статті 252 КАС України.

Зокрема, апелянт зазначає, що не всі позовні вимоги належним чином вирішені.

Однак, таке обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення свідчить виключно про те, що позивач не погоджується із рішенням суду першої інстанції по суті справи.

У цій справі резолютивна частина вказаного рішення є однозначною для розуміння результату вирішеного спору, позаяк суд вказав, що позовні вимоги задовольнив частково, та які конкретно позовні вимоги задовольнив.

При цьому, колегія суддів зазначає, що визначених частиною першою статті 252 КАС України підстав для ухвалення додаткового рішення в заяві не міститься, що протиправно не враховано Харківським окружним адміністративним судом при розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення, в результаті чого, суд першої інстанції двічі розглянув одні й ті ж самі позовні вимоги із наведенням ідентичного обґрунтування підстав відмови в частині задоволення позову як в рішенні від 09.02.2023, так і додатковому рішенні від 01.11.2023.

Отже, з огляду на те, що судом першої інстанції в рішенні від 09.02.2023 наведено обґрунтування підстав відмови в частині задоволення позову, то суд першої інстанції протиправно керуючись нормами п. 1 ч. 1 ст. 252 КАС України ухвалив додаткове рішення, чим порушив норми процесуального права.

З огляду на викладене вище, апеляційний суд приходить до висновку про те, що оскаржуване додаткове рішення підлягає скасуванню із прийняттям постанови про відмову в задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно частини першої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2023 по справі № 520/11002/22 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. 242, 243, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2023 по справі № 520/11002/22 - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - відмовити .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко І.С. Чалий