Справа № 520/35620/23
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2024 року № 520/35620/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області (майдан Небесної Сотні, буд. 36, м. Харків, 61001, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

визнати протиправнимі дії територіального управління Служби судової охорони у Харківській області, щодо відмови у нарахуванні та виплаті середнього заробітку (середньо грошове забезпечення) у зв`язку з не проведенням з вини територіального управління Служби судової охорони у Харківській області виплати у день звільнення додаткової винагороди передбаченої Постановою № 168, за весь час затримки з дня наступного після звільнення з 14.07.2022 по 14.01.2023;

зобов`язати територіальне управління Служби судової охорони у Харківській області, нарахувати та виплатити середній заробіток (середньо грошове забезпечення) у розмірі 347 612,16 грн, у зв`язку з не проведенням з вини територіального управління Служби судової охорони у Харківській області виплати у день звільнення додаткової винагороди передбаченої Постановою № 168, за весь час затримки з дня наступного після звільнення з 14.07.2022 по 14.01.2023;

стягнути з територіального управління Служби судової охорони у Харківській області середній заробіток (середнє грошове забезпечення) у зв`язку з не проведенням з вини територіального управління Служби судової охорони у Харківській області виплати у день звільнення додаткової винагороди передбаченої Постановою № 168, за весь час затримки з дня наступного після звільнення з 14.07.2022 по 14.01.2023, у розмірі 347 612,16 грн;

встановити судовий контроль за виконанням рішення шляхом зобов`язання територіальне управління Служби судової охорони у Харківській області подати звіт про його виконання у встановлений судом термін, з моменту набрання рішенням законної сили.

Свої вимоги обґрунтовує тим, проходив службу у територіальному управлінні Служби судової охорони у Харківській області, на посаді начальника фінансово-економічного відділення з 21.11.2019 по 13.07.2022. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 по справі № 520/6651/22 територіальне управління Служби судової охорони у Харківській області зобов`язано здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 24.02.2022 по 13.07.2022. Позивач зазначає, що не проведення виплат додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 в день звільнення є підставою для виплати середнього заробітку (грошового забезпечення) за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На звернення позивача від 10.11.2023, відповідачем листом від 21.11.2023 № 51.07-763 повідомлено, що остаточний розрахунок був проведений своєчасно під час звільнення. Позивач вважає, що має право на виплату середнього заробітку (середньо грошове забезпечення) в розмірі 347 612,16 грн, у зв`язку з не проведенням з вини територіального управління Служби судової охорони у Харківській області виплати у день звільнення додаткової винагороди передбаченої Постановою № 168, за весь час затримки з дня наступного після звільнення з 14.07.2022 по 14.01.2023.

По справі було відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому ст. 263 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу та отримана ним.

Відповідач надав відзив на позов у якому позовні вимоги не визнав та зазначив, що наказом по територіальному управлінню від 12.07.2022 за № 242 о/с позивача звільнено з 13.07.2022 за власним бажанням та у день звільнення виплачено належні йому кошти грошового забезпечення та одноразову грошову допомогу в розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за два роки служби. З розрахунком середньоденного заробітку не погоджується, оскільки позивачем безпідставно враховано суму не нарахованої винагороди в розмірі 60000,00 гривень. Відповідач зазначає, що сума розміру додаткової винагороди, яку за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2022, яку необхідно сплатити позивачу становить 137 937,79 грн, що у два з половиною рази менше ніж визначена позивачем сума середнього заробітку (середньо грошове забезпечення) за весь час затримки її виплати з дня звільнення (347 612,16 грн).

Відповідно до ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) , зокрема, щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно вимог ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що наказом № 242о/с від 12.07.2022 по особовому складу територіального управління Служби судової охорони у Харківської області підполковника Служби судової охорони ОСОБА_1 звільнено зі служби за підпунктом 7 (за власним бажанням) п. 2 розділу ХІІ в запас Збройних Сил (із постановкою на військовий облік).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 по справі №520/6651/22 зобов`язано територіальне управління Служби судової охорони у Харківській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 24.02.2022 по 13.07.2022.

Наказом територіального управління Служби судової охорони у Харківській області про виплату додаткової винагороди окремим співробітникам територіального управління Служби судової охорони у Харківській області , наказано нарахувати та виплатити (після надходження коштів) додаткову винагороду в розмірі 30000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць з 24 лютого 2022 року по 13 липня 2022 року ОСОБА_1 у сумі 137937,79 грн, підстава рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 по справі № 520/6651/22, постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2023 у справі №520/6651/22.

Матеріали справи містять розрахунок потреби в коштах на виплату співробітнику територіального управління Служби судової охорони у Харківській області додаткової винагороди на період дії воєнного стану з 24.02.2022 по 13.07.2022.

У позовній заяві позивач зазначає, що незважаючи на те, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 по справі № 520/6651/22 зобов`язано територіальне управління Служби судової охорони у Харківській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 24.02.2022 по 13.07.2022, зазначене рішення не виконане.

Крім того, матеріали справи не містять доказів виплати позивачу додаткової винагороди.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з ч. 2 ст. 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Таким чином, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

За змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом до якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Частина перша статті 117 КЗпП України переважно стосується випадків, коли роботодавець за відсутності спору свідомо та умисно не проводить остаточний розрахунок з колишнім працівником.

Водночас, частина друга статті 117 КЗпП України стосується тих випадків, коли наявний спір між роботодавцем та колишнім працівником про належні до виплати суми та фактично охоплює два випадки вирішення такого спору.

Якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині першій статті 117 КЗпП України).

Відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальність роботодавця протягом усього періоду прострочення.

Зазначені правові висновки щодо застосування статті 117 КЗпП України викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2020 по справі №821/1083/17.

Отже, після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Таким чином, до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи КЗпП України.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2020 року по справі №813/356/16.

Отже, позивач має право на виплату йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні згідно статті 117 КЗпП України.

Відповідно до пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.

День звільнення є останнім робочим днем, який відповідним чином обліковується та оплачується на рівні звичайного робочого дня (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року по справі № 821/1226/16).

Саме в цей день (день звільнення, або день виключення зі списків частини для військовослужбовців) на підставі ст. 116 КЗпП України роботодавець повинен був виплатити звільненому працівнику всі суми, що належать йому від підприємства.

При цьому суд враховує правові висновки Верховного Суду (зокрема, які викладені у постанові від 06.08.2020 у справі № 813/851/16), відповідно до яких суд, що приймає рішення про стягнення на користь особи суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, має вказати не лише період, а і конкретну суму, яка підлягає стягненню.

Таким чином, для повного і належного захисту порушених прав та інтересів позивача суд вважає, що вимога позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є передчасно заявленою, оскільки відповідачем не здійснено повного розрахунку з позивачем на час розгляду даної справи, а відтак суд позбавлений можливості обрахувати суму середнього заробітку, що підлягає стягненню на користь позивача. Тому, у задоволенні позовної вимоги про стягнення на користь особи суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні належить відмовити у зв`язку із передчасністю такої.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Зважаючи на встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Територіального управління Служби судової охорони у Харківській області (майдан Небесної Сотні, буд. 36, м. Харків, 61001, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Заічко О.В.