Справа № 520/11056/2020
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

12 березня 2024 року Справа № 520/11056/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області донарахувати та виплатити ОСОБА_1 суми індексованого доходу відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 № 1078 та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» і Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. №159, а саме: пенсії за період з 01 жовтня 2017 року по 01 квітня 2020 року на підставі Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року у справі № 520/14348/19.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов.) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення; рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 по справі № 520/11056/2020 - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.12.2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2020 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

27 грудня 2023 року дана справа надійшла до Харківського окружного адміністративного суду та передана до провадження судді Мельникова Р.В.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.12.2023 року, зокрема, адміністративну справу за вищевказаним позовом прийнято до розгляду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2024 року розгляд справи №520/11056/2020 за вказаним вище позовом вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області: - усі наявні у нього докази, що стосуються обставин, викладених в адміністративному позові позивачем, - пояснення стосовно правової позиції відповідача у даній справі, - інформацію та належним чином засвідчені копії доказів того чи була відповідачем нарахована та виплачена позивачу індексація згідно із нормами Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" і "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 № 1078, на заборгованість з пенсійних виплат за судовим рішенням у справі №520/14348/19; - інформацію та належним чином засвідчені копії доказів того чи була відповідачем нарахована та виплачена позивачу компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" і Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. №159, на заборгованість з пенсійних виплат за судовим рішенням у справі №520/14348/19; витребувані докази зобов`язано надати до Харківського окружного адміністративного суду у строк протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали суду з дня отримання зазначеної ухвали з дотриманням вимог ч.9 ст. 79 КАС України; попереджено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про наслідки невиконання судового рішення та відповідальність, передбачену законодавством за невиконання судового рішення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 року повторно витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області: усі наявні у нього докази, що стосуються обставин, викладених в адміністративному позові позивачем, пояснення стосовно правової позиції відповідача у даній справі, інформацію та належним чином засвідчені копії доказів того чи була відповідачем нарахована та виплачена позивачу індексація згідно із нормами Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 № 1078, на заборгованість з пенсійних виплат за судовим рішенням у справі №520/14348/19; інформацію та належним чином засвідчені копії доказів того чи була відповідачем нарахована та виплачена позивачу компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» і Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. №159, на заборгованість з пенсійних виплат за судовим рішенням у справі №520/14348/19; витребувані докази вказано надати до Харківського окружного адміністративного суду у строк протягом 5 днів з дня отримання даної ухвали суду з дня отримання зазначеної ухвали з дотриманням вимог ч.9 ст. 79 КАС України; попереджено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про наслідки невиконання судового рішення та відповідальність, передбачену законодавством за невиконання судового рішення.

Через канцелярію суду 11.03.2024 року ОСОБА_1 подано заяву про відвід судді, в якій останній просить суд задовольнити його заяву про відвід судді Мельникова Р.В. у подальшому розгляді справи №520/11056/2020 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов.) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заяви про відвід вказано, що за більше ніж шістдесят днів із дня відкриття провадження у справі суддя Харківського окружного адміністративного суду Мельников Р.В. ухвалив дві ухвали відповідно від 26 січня та від 04 березня 2024 року про витребування доказів не звернувши уваги, що провадження у справі №520/11056/20 триває вже близько чотирьох років, чим порушені його права. Також вказано, що в порушення вимог діючого законодавства України та п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод його позовна заява до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії перебуває в Харківському окружному адміністративному суді з 11 листопада 2020 року без ухвалення законного рішення у справі, тобто умисно суддею Харківського окружного адміністративного суду Мельниковим Р.В. створена судова тяганина, чим порушені його права. Викладене, на думку заявника, свідчить про наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Мельникова Р.В., який порушує його право на доступ до суду.

Враховуючи строки розгляду вказаної заяви, передбачені положеннями ст. 40 КАС України, суд вважає за необхідне розглянути заяву ОСОБА_1 про відвід судді у справі №520/11056/2020 в порядку письмового провадження.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, а також подану позивачем заяву про відвід головуючому судді, зазначає наступне.

Згідно положень ч.1 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 цієї ж статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка передбачає недопустимість повторної участі судді в розгляді адміністративної справи.

Також положеннями статті 36 КАС України передбачено, що до складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Суд зазначає, що згідно з положеннями ч. 3 ст.39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Також суд зазначає, що відповідно до положень ч.4 ст.36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

В той же час метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з ціллю запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд зауважує, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

При цьому необхідним є врахування того, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді, а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості Суд уважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, практика ЄСПЛ свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункти 45- 50 рішення ЄСПЛ у справі "Морель проти Франції"; пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі "Пескадор Валеро проти Іспанії") або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі "Лука проти Румунії"), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії"; пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі "Пабла Кю проти Фінляндії"; пункт 96 рішення ЄСПЛ у справі "Мікалефф проти Мальти").

У рішенні від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" (заява № 33949/02, пункт 49) ЄСПЛ зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter ), рішення у справі "Фей проти Австрії" від 24 лютого 1993 року, пункти 27, 28 і 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії", № 33958/96, пункт 42). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", від 10 червня 1996 року, пункт 38).

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

З огляду на викладене вище слід дійти висновку про те, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами. Таким чином, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , обґрунтовуючи подану до суду заяву про відвід судді, послався на обставини тривалого перебування справи за його позовом в Харківському окружному адміністративному суді, а саме з 11.11.2020 року, без ухвалення законного рішення у справі, що на його думку свідчить про умисне створення тяганини.

Водночас суд зазначає, що заява, яка містить лише припущення про існування певних обставин, не підтверджених належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, не може бути підставою для відводу судді. Відтак, відвід, який заявляється особою судді, має бути обґрунтованим та мотивованим, а саме: особа має навести доводи із одночасним їх підтвердженням відповідними доказами, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Матеріали справи свідчать на користь того, що справа за позовом ОСОБА_1 була передана у провадження цього складу суду 27.12.2023 року після її перегляду в касаційному порядку, за результатами чого постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.12.2023 року було прийнято рішення, зокрема, про направлення справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

При цьому суд наголошує, що приписами ч.5 ст. 353 КАС України визначено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Як свідчать зміст постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.12.2023 року та викладені у ній висновки стосовно того, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки судами не з`ясовано обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення, а також залишено поза увагою частину позовних вимог, що послугувало підставою для направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відтак задля вирішення цієї справи є необхідним встановлення тих обставин, що входять до предмету доказування.

Також суд звертає увагу, що у разі наявності сумнів у неупередженості судді позивач повинен обґрунтовувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість судді.

Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи не наведення позивачем підстав для відводу судді, передбачених ст.36 Кодексу адміністративного судочинства України, суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу головуючому у справі №520/11056/2020 судді Мельникову Р.В.

При цьому, суд зазначає, що згідно положеннями ч.3 ст. 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч.4 ст.40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для передачі справи у відповідності до положень статей 31, 40 КАС України для вирішення питання про відвід судді.

Керуючись ст.ст. 31, 36-41, 236, 293, 295, 297 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Передати справу №520/11056/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії у відповідності до положень статей 31, 40 Кодексу адміністративного судочинства України для вирішення питання про відвід судді.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Мельников Р.В.