Справа № 140/2384/24
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/2384/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Миколаївська митниця про визнання протиправними та скасування постанов та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадження №74295024 видану 28.02.2024 державним виконавцем Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Паламарчук Христиною Олександрівною;

- визнати протиправною та скасувати постанову про арешт майна у виконавчому провадженні №74295024 видану 28.02.2024 державним виконавцем Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Паламарчук Христиною Олександрівною;

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадження №74295024 виданих 28.02.2024 державним виконавцем Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Паламарчук Христиною Олександрівною;

- зобов`язати державного виконавця Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Паламарчук Христину Олександрівну винести повідомлення про повернення виконавчого документа стягувану в порядку статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначено, що виконавчий документ повертається стягувану органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії державного виконавця Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Паламарчук Христини Олександрівни щодо винесення 28.02.2022 постанов про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна у виконавчому провадженні, про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні передчасними, такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки 08.02.2024 постановою Центрального районного суду м. Миколаєва задоволено заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.10.2023 по справі №490/8617/23 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 445 754 грн на 4 місяці, - до 15.05.2024 включно.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні із повідомленням сторін суддею одноособово, з урахуванням § 2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), призначено судове засідання у даній справі на 10:00 год. 12.03.2024 та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Миколаївську митницю.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що враховуючи те, що пред`явлений виконавчий документ відповідає всім вимогам визначеним Законом України «Про виконавче провадження», набрав законної сили, не пропущено строк пред`явлення до виконання відповідачем правомірно винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна у виконавчому провадженні, про арешт майна у виконавчому провадженні №74295024. З огляду на викладене, відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Миколаївська митниця в письмовому поясненні заперечили щодо задоволення позовних вимог, оскільки постанова Миколаївського апеляційного суду від 15.01.2024 та постанова Центрального районного суду м. Миколаєва у справі №490/8617/23 від 26.10.2023 набрали законної сили 15.01.2024 є остаточними і оскарженню не підлягають. Виконавчий документ постанову у справі №490/8617/23 від 26.10.2023 був пред`явлений митницею до виконання без порушення чинного законодавства. Просила відмовити в задоволенні позову.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача Паламарчук Х.О. у судовому засіданні в задоволенні позову просила відмовити повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Миколаївська митниця в судове засідання не прибула, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце судового засідання.

Після оголошеної у судовому засіданні перерви (до 15:00 12.03.2024) представники сторін в судове засідання не з`явилися. Судовий розгляд справи відповідно до приписів частини четвертої статті 229, частини третьої статті 268 КАС України проведено в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив такі обставини.

Центральним районним судом міста Миколаєва 26 жовтня 2023 року у справі №490/8617/23 винесена постанова, згідно з якою ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 483 Митного кодексу України, з накладенням стягнень у вигляді: штрафу в розмірі 100% вартості товару, безпосереднього предмету порушення митних правил, тобто в сумі 445 754 грн та конфіскації товару автомобіль марки «LAND ROVER FREELANDER», д.р.н. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , 2008 року випуску - у власність держави, з подальшою передачею (залишенням) військовій частині НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 , код НОМЕР_4 . При цьому з ОСОБА_1 судом стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 15.01.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишена без задоволення, а постанова Центрального районного суду м. Миколаєва в справі №490/8617/23 від 26.10.2023 залишена без змін.

21.02.2024 Миколаївською митницею подано до Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву про відкриття виконавчого провадження. Згідно з вищевказаною заявою митниця просила відкрити виконавче провадження про примусове виконання постанови Центрального районного суду м. Миколаєва у справі №490/8617/23 від 26.10.2023 в частині стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 445754 грн та судового збору в розмірі 536,80 грн.

28.02.2024 державним виконавцем Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Паламарчук Христиною Олександрівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №74295024 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу за порушення митних правил в розмірі 445754 грн та судового збору в розмірі 536,80 грн.

Крім того, державним виконавцем Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Паламарчук Христиною Олександрівною 28.02.2024 також винесені постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника.

Однак, Центральний районний суд міста Миколаєва постановою від 08.02.2024 по справі №490/8617/23, частково задоволена заява захисника ОСОБА_1 - адвоката Бондарєва Р.С. про відстрочу виконання постанови суду та відстрочено виконання постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.10.2023 по справі №490/8617/23 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 445754,00 грн., на 4 (чотири) місяці, - до 15.05.2024 року включно.

Вважаючи протиправними постанови державним виконавцем Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Паламарчук Христиною Олександрівною від 28.02.2024 про відкриття виконавчого провадження (ВП №74295024), про стягнення виконавчого збору та про арешт майна боржника, позивач звернувся до суду з позовом про їх скасування.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про виконавче провадження" 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до статті 2 Закону №1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно пунктом 6 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 12 Закону №1404-VIII, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

За змістом частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

У відповідності до частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Частиною четвнртою статті 4 Закону №1404-VIII визначено підстави коли виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, а саме, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Отже, вказаною нормою Закону №1404-VIII чітко визначено підстави коли виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення.

Водночас, приписами пункту 8 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася.

Відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення за наявності обставин, що ускладнюють виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, виправних чи громадських робіт або роблять її виконання неможливим, орган (посадова особа), який виніс постанову, може відстрочити її виконання на строк до одного місяця. Відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону №1404-VIII, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Зі змісту вказаних норми слідує, що підставою вирішення судом питання про відстрочку виконання рішення (постанови) є наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Верховний Суд у своїй постанові від 21.02.2019 (справа № 2-54/08) при розгляді питання про відстрочення виконання судового рішення вказав, що відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Тобто під відстрочкою виконання рішення суду розуміється перенесення судом строку виконання рішення.

Відкриття виконавчого провадження в силу статті 26 Закону №1404-VIII здійснюється на підставі виконавчого документа, строк на подання якого відповідно до приписів статті 12 цього ж Закону встановлений для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Отже рішення повинно виконуватись державним виконавцем після завершення строку, на який була надана судом відстрочка.

Водночас, відстрочка надана судом не є ні вимогою, недоліком чи невідповідністю виконавчого документа, у разі наявності яких державний виконавець може повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, а є виключним процесуальним інструментом, який застосовується судом (як безпосередньо в рішенні суду так і на стадії виконання рішення) у виконавчому документі за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Натомість приписами пункту 8 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII чітко визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу у разі якщо відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася.

При цьому, наведена норма не містить конкретного визначення на якій стадії виконавчого провадження (перед відкриттям виконавчого провадження чи під час його проведення) державному виконавцю її слід застосовувати.

З аналізу вищенаведених приписів чинного законодавства слід дійти висновку, що у разі наявності відстрочки виконання судового рішення до відкриття виконавчого провадження, то виконавчий документ повертається стягувачу, якщо відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася.

Водночас, пункту 6 частини першої статті 34 Закону № 1404-VIII зобов`язує державного виконавця зупинити виконавче провадження у разі надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення.

Вказана норма застосовується у разі надходження до державного виконавця судового рішення про відстрочку виконання рішення саме після відкриття виконавчого провадження.

Як судом встановлено, 08.02.2024 Центральний районний суд міста Миколаєва постановою по справі №490/8617/23, частково задоволено заяву захисника ОСОБА_1 - адвоката Бондарєва Р.С. про відстрочу виконання постанови суду та відстрочено виконання постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.10.2023 по справі №490/8617/23 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 445754,00 грн., на 4 (чотири) місяці, - до 15.05.2024 року включно.

28.02.2024 державним виконавцем Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Паламарчук Христиною Олександрівною винесено постанови про відкриття виконавчого провадження №74295024, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника.

Відтак, позиція позивача щодо протиправності постанови відповідача про відкриття виконавчого провадження під час її винесення ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Стосовно постанов державного виконавця Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Паламарчук Христиною Олександрівною від 28.02.2024 №74295024 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника, суд зазначає наступне.

Пункт 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Частиною четвертою статті 27 Закону № 1404-VIII визначено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частиною другою статті 56 Закону № 1404-VIII визначено, що постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Оскільки суд дійшов висновку про визнання протиправною ста скасування постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП №74295024) від 28.02.2024, враховуючи приписи частини четвертої статті 27 та частини другої статті 56 Закону №1404-V, пункт 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень постанови державного виконавця Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Паламарчук Х.О. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника також є протиправними та підлягають скасуванню.

Оцінюючи позовну вимогу щодо зобов`язання винести повідомлення про повернення виконавчого документа стягувану в порядку статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», то така задоволенню не підлягає, оскільки як зазначено вище постанова про відкриття виконавчого провадження №74295024 від 28.02.2024 скасована, а отже відсутнє провадження, яке підлягає закінченню.

Відповідно до положень, закріплених статтею 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як визначено частинами першою, другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного суд вважає, що позивач належними та допустимими доказами довів, що при прийняті оскаржувані постанови винесені всупереч закону, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна та про стягнення виконавчого збору підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 2, 72-77, 229, 243-246, 268, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про виконавче провадження, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадження №74295024 видану 28 лютого 2024 року державним виконавцем Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Паламарчук Христиною Олександрівною.

Визнати протиправною та скасувати постанову про арешт майна у виконавчому провадженні №74295024 видану 28 лютого 2024 року державним виконавцем Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Паламарчук Христиною Олександрівною.

Визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадження №74295024 виданих 28 лютого 2024 року державним виконавцем Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Паламарчук Христиною Олександрівною.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач: Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, 27А, ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Миколаївська митниця (54000, Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Маріупольська, 57А, ).

Суддя А.Я. Ксензюк