Справа № 420/32801/23
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2024-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №35 від 05.07.2023 року;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України Херсонській області виплатити ОСОБА_1 суму пенсії, що належала її чоловіку - ОСОБА_2 і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, по місяць смерті включно відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримує пенсію за віком. При цьому, за твердженням позивача, її чоловік ОСОБА_2 , на момент смерті мав недоотриману пенсію.

З огляду на зазначене, позивач 29.06.2023 року звернулась до пенсійного органу із відповідною заявою про виплату їй недоотриманої покійним чоловіком пенсії.

Разом з тим, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області рішенням №35 від 05.07.2023 року відмовило позивачу у здійсненні такої виплати, оскільки згідно Порядку №22-1 у поданих позивачем разом із заявою документах відсутнє підтвердження про спільне проживання з померлим ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та вважаючи його протиправним, позивач звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом.

Ухвалою суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

03.01.2024 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає, та зазначає, що рішення №35 від 05.07.2023 року є законним та обґрунтованим, оскільки у поданих позивачем документах згідно Порядку №22-1 відсутнє підтвердження про спільне проживання з померлим ОСОБА_2 , а саме в паспорті позивача зазначена адреса реєстрації Олешківський район, с. Раденськ, а в електронній пенсійній справі її померлого чоловіка зазначена адреса реєстрації АДРЕСА_1 .

Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримував пенсію за віком, що відповідачем за час розгляду справи не заперечувалось.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 29.01.1961 року ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 .

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 06.03.2023 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис №2667.

29.06.2023 року позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату їй недоотриманої покійним чоловіком пенсії.

Разом з тим, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області рішенням №35 від 05.07.2023 року відмовило позивачу у здійсненні такої виплати, оскільки згідно Порядку №22-1 відсутнє підтвердження про спільне проживання з померлим ОСОБА_2 , а саме в паспорті позивача зазначена адреса реєстрації Олешківський район, с. Раденськ, а в електронній пенсійній справі її померлого чоловіка зазначена адреса реєстрації АДРЕСА_1 . Рекомендовано звернутися за виплатою недоотриманої пенсії відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом оформлення спадщини.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та вважаючи його протиправними, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов, відзив, та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, закріплені у Законі України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон України №1058-IV).

Згідно ч.1 ст. 52 Закону України №1058-IV сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч.2 ст. 52 Закону України №1058-IV).

Постановою правління Пенсійного фонду України від №22-1 від 25.11.2005 року було затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року №13-1) (далі Порядок №22-1).

За абз.1 п.2.26 Порядку №22-1 для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки з померлим пенсіонером, документ, що посвідчує особу заявника.

Відповідно до п.2.16 Порядку №22-1 за документ, що засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, а також рішення суду.

Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті (абз.3 п.2.26 Порядку №22-1).

За п.2.22 Порядку №22-1 для підтвердження інформації про місце проживання особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг, врегульовані Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» №1871-IX від 05.11.2021 року (далі Закон України №1871-IX).

Згідно п.9 ст. 2 Закону України №1871-IX паспортний документ особи - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист;

Аналізуючи вищезазначене, для отримання недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, необхідно звернутися до уповноваженого пенсійного органу із відповідною заявою та надати разом із нею свідоцтво про смерть пенсіонера; документи, які підтверджують родинні стосунки з померлим пенсіонером; документ, що посвідчує особу заявника та документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Разом з тим суд зазначає, що ні у Порядку №22-1, ні у Законі України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» чітко не зазначено документи, які необхідно надати на підтвердження факту проживання з пенсіонером на день його смерті.

Так, 29.06.2023 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про виплату недоотриманої пенсії її померлого чоловіка ОСОБА_2 , та подала наступні документи: свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , копія паспорту громадянина України ОСОБА_2 , картку платника податків, свідоцтво про шлюб, довідку про відкритий рахунок у банку.

Разом з тим, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №35 від 05.07.2023 року позивачу було відмовлено у виплаті недоотриманої пенсії її померлого чоловіка, оскільки у поданих позивачем документах відсутнє підтвердження про спільне проживання з померлим ОСОБА_2 , згідно Порядку №22-1, а саме: в паспорті позивача зазначена наступна адреса - Олешківський район, с. Раденськ, а у її померлого чоловіка в електронній пенсійній справі зазначена адреса реєстрації - АДРЕСА_1 ).

Як вбачається з наданих до суду матеріалів, у паспорті серії НОМЕР_3 , виданого ОСОБА_1 , зареєстрованим місцем проживання позивача зазначено с.Раденськ. Як зазначено відповідачем в оскаржуваному рішенні, в електронній пенсійній справі померлого чоловіка позивача зазначена наступна адреса реєстрації - АДРЕСА_1 , що позивачем під час розгляду справи не заперечувалось.

При цьому суд зазначає, що зазначення у паспорті ОСОБА_1 лише населеного пункту (с. Раденськ) місця її проживання без зазначення вулиці, не свідчить про розбіжності у даних щодо місця проживання позивача та її чоловіка, які б свідчили про їх роздільне проживання. Крім того, суд враховує посилання позивача на той факт, що місце реєстрації та місце фактичного проживання особи можуть не збігатися.

На підтвердження факту сумісного проживання позивача з чоловіком до суду була надана довідка-підтвердження Комишанського старостинського округу №637-20-26 від 14.11.2023 року, яка видана ОСОБА_1 та є підтвердженням того, що ОСОБА_1 фактично проживає в АДРЕСА_2 . На день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис №2667 від 06.03.2023 року) проживали однією сім`єю, постійно вели спільне господарство.

При цьому за твердженням позивача у позові місце реєстрації її та її померлого чоловіка знаходиться та тимчасово окупованій території, а зазначена у довідці Комишанського старостинського округу адреса є адресою проживання ОСОБА_1 разом з її чоловіком станом на час його смерті.

Таким чином, наявність вищевказаної довідки-підтвердження Комишанського старостинського округу №637-20-26 від 14.11.2023 року свідчить про підтвердження факту проживання позивача з її чоловіком ОСОБА_2 на день його смерті, з огляду на що відповідач помилково дійшов до висновку про відсутність у позивача права на отримання недоотриманої пенсії її померлого чоловіка.

Суд звертає увагу сторін, з огляду на приписи Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право на отримання пенсії не може бути обмежено. Не виплата пенсії яка гарантована Конституцією України є прямим порушенням статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи, пов`язані з правом власності, визнав та утвердив у практиці принцип рівноправності, який випливає зі ст. 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Зокрема, така позиція Суду була закріплена у постанові ЄСПЛ у справі «Пайн Веллей Девелоупментс Лтд. та інші проти Ірландії» від 29 листопада 1991 року. Порушенням «мирного володіння майном», яке належить фізичним та юридичним особам, є, по суті, будь-яке втручання у право власності зазначених осіб. Саме таке втручання може мати форму позбавлення можливості використовувати об`єкти, які належать на праві власності зазначеним особам, ненадання передбачених у законодавстві дозволів, інших форм перешкоджання реалізації права власності. Як правило, суб`єктами останніх із форм втручання у право власності є державні органи та посадові особи.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №35 від 05.07.2023 року та необхідність його скасування.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та готує документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Враховуючи той факт, що довідка Комишанського старостинського округу видана 14.11.2023 року, а оспорюване рішення пенсійного органу прийняте 05.07.2023 року, суд доходить висновку, що зазначена довідка не була предметом дослідження відповідачем під час розгляду її заяви про виплату недоотриманої пенсії.

З огляду на встановлені обставини у справі №420/32801/23 суд вважає необхідним для належного захисту прав та інтересів позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.06.2023 року про виплату недоотриманої пенсії за померлого ОСОБА_2 , та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством.

В іншій частині позовних вимог зобов`язального характеру слід відмовити з вищенаведених підстав.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою суду від 29.11.2023 року ОСОБА_1 при подачі нею адміністративного позову у справі №420/32801/23 було відстрочено сплату судового збору на підставі положень ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

За подання адміністративного позову у справі з урахуванням заявлених позивачем похідних позовних вимог вона повинна була сплатити судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги задоволення основної позовної вимоги позивача у повному обсязі, суд вважає за необхідне суму судового збору у розмірі 1 073,60 грн. за подання адміністративного позову у справі №420/32801/23 стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, яке є суб`єктом владних повноважень, за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Державного бюджету України на р/р UA4015756, отримувач коштів ГУК в Од.обл./Київський р-н/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37607526, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 255, 257, 258, 262, 291, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, Херсонська область, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №35 від 05.07.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.06.2023 року про виплату недоотриманої пенсії за померлого ОСОБА_2 , та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області суму судового збору у розмірі 1 073,60 грн. за подання адміністративного позову за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Державного бюджету України на р/р UA4015756, отримувач коштів ГУК в Од.обл./Київський р-н/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37607526, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький