Справа № 520/12452/22
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 березня 2024 року

м. Київ

справа №520/12452/22

адміністративне провадження № К/990/8312/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Блажівської Н.Є.,

суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП ТРЕЙДІНГ ЛАЙН» до Головного управління ДПС у Рівненській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано Рішення комісії Головного управління ДПС у Рівненській області від 22 серпня 2022 року № 7238528/43082920 про відмову у реєстрації податкової накладної від 26 квітня 2022 року № 13; зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну від 26 квітня 2022 року № 13. В іншій частині вимог позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції Головним управлінням у Рівненській області подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 1 серпня 2023 року апеляційну скаргу Головного управління у Рівненській області залишено без руху та надано десятиденний строк з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення виявлених недоліків шляхом направлення (надання) до апеляційного суду оригіналу документу про сплату судового збору на суму 3721,50 грн.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року клопотання Головного управління ДПС у Рівненській області про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги задоволено частково, продовжено строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 6 вересня 2023 року апеляційну скаргу повернуто скаржнику.

Підставою для повернення апеляційної скарги стало те, що апелянтом не було усунуто недоліки апеляційної скарги у встановлений строк в ухвалі апеляційного суду від 21 серпня 2023 року, отриманої апелянтом 22 серпня 2023 року шляхом доставки до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд». При цьому клопотання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги, подане апелянтом 4 вересня 2023 року, суд апеляційної інстанції визнав поданим поза межами встановленого судом строку, а тому дійшов висновку про відсутність підстав для його розгляду.

Ухвалу про повернення апеляційної скарги отримано апелянтом 7 вересня 2023 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в матеріалах справи.

16 листопада 2023 року Головним управлінням ДПС у Рівненській області повторно подано апеляційну скаргу на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2024 року визнано неповажними підстави пропуску строку на апеляційне оскарження й залишено без задоволення клопотання Головного управління ДПС у Рівненській області про поновлення строку на апеляційне оскарження; апеляційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску цього строку та обґрунтованих підстав для його поновлення з відповідними доказами.

Копії цих ухвал скаржник отримав 18 січня 2024 року о 22:49 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в електронний кабінет системи «Електронний Суд» в матеріалах справи.

24 січня 2024 року Головним управлінням ДПС у Рівненській області направлено до апеляційного суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження скаржник посилався на висновки Верховного Суду у постанові від 24 липня 2023 року по справі № 200/3692/21, зауважуючи на тому, що первина апеляційна скарга була подана в межах строку на апеляційне оскарження. Зазначав скаржник й про те, що повторне подання апеляційної скарги відбулось без невиправданих затримок і зайвих зволікань, на час повторного звернення недоліки попередньої апеляційної скарги усунуто й судовий збір сплачено 16 листопада 2023 року, чим, на думку заявника, продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації права на апеляційне оскарження. Скаржник зазначав про перебування уповноважених працівників у відпустках, а також своєчасне, попри надмірне навантаження, вжиття належних заходів задля звернення з апеляційною скаргою в максимально короткі строки після повернення первісної апеляційної скарги.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2024 року визнано неповажними наведені Головним управлінням ДПС у Рівненській області підстави пропуску строку на апеляційне оскарження й залишено без задоволення клопотання Головного управління ДПС у Рівненській області про поновлення строку на апеляційне оскарження, а також відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління у Рівненській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження апеляційний суд виходив із того, що тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин. При цьому суд зауважив на тому, що Головному управлінню ДПС у Рівненській області було достеменно відомо про прийняття оскаржуваного рішення, але не дотримано порядку при первинному поданні апеляційної скарги 19 червня 2023 року, а саме, не надано документа про сплату судового збору у строк, встановлений судом та законом.

Суд апеляційної інстанції відзначив, що та обставина, що Головне управління ДПС у Рівненській області звернулось з первинною апеляційною скаргою у встановлений строк (яку було залишено без руху та повернуто з підстав неподання доказів про сплату судового збору) не є підставою вважати пропуск строку поважним, оскільки невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, адже не є такою, що не залежить від волі особи, яка її подає, і не надає такій особі права у будь-який необмежений після спливу строку апеляційного оскарження час реалізовувати право на оскарження судових рішень. Оскільки апелянт вдруге звернувся до суду через значний проміжок часу (7 вересня - 16 листопада 2023 року), а також враховуючи не своєчасну сплату судового збору суд апеляційної інстанції визнав викладені апелянтом підстави пропуску строку на апеляційне оскарження неповажними. При цьому труднощі в організації належного виконання обов`язків працівниками контролюючого органу (зокрема, завантаженість, велике надходження вхідної кореспонденції, недостатня кількість робочого часу на опрацювання кожного документа, фізичне навантаження працівників тощо), не визнано судом об`єктивними та непереборними обставинами, які перешкоджають оскаржити судові рішення в межах встановленого законодавством строку, а посилання на введення воєнного стану та рекомендації Ради суддів України від 2 березня 2022 року щодо продовження процесуальних строків за відсутності доказів, які б підтверджували наявність об`єктивних перешкод реалізувати право на апеляційне оскарження судового рішення, не є, за висновком суду, поважною причиною пропуску встановленого Кодексом адміністративного судочинства України строку. Посилання скаржника на існування судової практики Верховного Суду щодо оцінки мотивів для поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження не прийнято судом, оскільки процитовані апелянтом висновки щодо строків звернення з апеляційними скаргами слід застосовувати з урахуванням обставин, які наявні у конкретній справі.

4 березня 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління у Рівненській області на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2024 року, у якій скаржник просить скасувати судове рішення апеляційного суду та направити справу для розгляду до суду апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги скаржник посилається на те, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права і, як наслідок, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі.

Скаржник зазначає, що первинну апеляційну скаргу було подано у межах встановленого строку, водночас, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження апеляційним судом не враховано сплату судового збору згідно з платіжною інструкцією від 15 листопада 2023 року № 1665, а також не надано належну оцінку доводам скаржника щодо поважності причин пропуску цього строку. Також скаржник посилається на введення в Україні воєнного стану й недостатнє у зв`язку із цим фінансування рахунку Головного управління у Рівненській області за КВЕК 2800 («судовий збір», за яким здійснюються видатки на сплату судового збору).

Перевіряючи доводи касаційної скарги, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог пункту 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України визначено строк на апеляційне оскарження судового рішення, а пунктом першим частини п`ятої статті 296 цього Кодексу закріплено вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо надання документа про сплату судового збору.

За правилами частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт четвертий частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України).

Крім того, згідно з частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.

Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Отже, органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд касаційної інстанції звертає увагу, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не можуть бути підставою для реалізації суб`єктом владних повноважень права на касаційне оскарження у будь-який необмежений час після закінчення такого строку та, відповідно, підставою для поновлення зазначеного строку.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, по заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відтак, органи влади (у тому числі й податкові), що діють як суб`єкти владних повноважень від імені держави та є учасниками процесу, мають діяти вчасно та в належний спосіб, вони не повинні допускати затримки та невиправданого зволікання при виконанні своїх процесуальних обов`язків.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 введено в Україні воєнний, який на даний час продовжено. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Згідно з статтею 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Питання ж необхідності продовження процесуального строку, у випадку невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної чи касаційної скарги без руху з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у клопотанні скаржника. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для безумовного продовження процесуального строку, відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збору у всіх абсолютно випадках.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання апеляційної скарги здійснюється судом апеляційної інстанції у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на апеляційне оскарження судового рішення.

У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Крім того, Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3393/19, висловлено правову позицію, що причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Крім того, відсутність бюджетного фінансування не надає суб`єкту владних повноважень право в будь-який час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд апеляційної інстанції виходив з того, що подання первісної апеляційної скарги у встановлений законом строк не надає права реалізації апеляційного оскарження шляхом повторного звернення після повернення первісної скарги протягом будь-якого необмеженого строку. Суд апеляційної інстанції урахував те, що після повернення вперше поданої апеляційної скарги (7 вересня 2023 року) й до моменту звернення скаржника до суду апеляційної інстанції з такою скаргою вдруге (16 листопада 2023 року) сплинуло більше двох місяців, що свідчить про безпідставне зволікання з поданням апеляційної скарги. Натомість жодних обґрунтованих доводів про поважність причин такого зволікання заявник у клопотанні про поновлення строку не навів.

Що ж доводів скаржника про те, що судом апеляційної інстанції залишено поза увагою фактичну сплату податковим органом судового збору згідно з платіжною інструкцією від 15 листопада 2023 року № 1665, то слід врахувати те, що факт сплати скаржником судового збору не визнано судом достатньою підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження. Роблячи такі висновки суд апеляційної інстанції врахував те, що сплата судового збору була здійснена апелянтом не своєчасно, а будь-яких доказів на підтвердження вжиття у період з 23 травня 2023 року по 15 листопада 2023 року заходів щодо сплати судового збору, зокрема шляхом подання на оплату відповідного платіжного доручення, не подано. Дії, спрямовані на виконання процесуального обов`язку із сплати судового збору, були вчинені апелянтом за сплином більше 5 місяців з дня закінчення тридцятиденного строку на подання апеляційної скарги. Надаючи оцінку поданим апелянтом випискам з рахунків на дати 31 липня 2023 року, 25 серпня 2023 року апеляційний суд зауважив на тому, що ці виписки не підтверджують відсутність коштів для сплати судового збору протягом періоду з моменту виникнення права на апеляційне оскарження до моменту повторного звернення до суду, оскільки такі виписки свідчать про відсутність коштів на рахунку КЕКВ 2800 лише станом на конкретну дату. При цьому організацію роботи (перебування у відпустках працівників, їх завантаженість роботою тощо) Головного управління ДПС у Рівненській області визнано суб`єктивним чинником, а тому суд вказав на те, що за відсутності об`єктивних підстав, що підтверджені належними та допустимими доказами, ці обставини не є поважною підставою для поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження.

Таким чином, подана касаційна скарга є необґрунтованою. Правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, у розумінні частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Рівненській області на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП ТРЕЙДІНГ ЛАЙН» до Головного управління ДПС у Рівненській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя доповідач Н.Є. Блажівська

Судді О.В. Білоус

І.Л. Желтобрюх