Справа № 440/2395/24
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

04 березня 2024 рокум. ПолтаваСправа № 440/2395/24

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Петрова Л.М., розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту, а саме просить:

- зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт та заборону відчуження з майна ОСОБА_1 (ШН НОМЕР_1 ) - 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , який накладено на підставі постанови б/н від 12.11.2002 виконавця Відділу державної виконавчої служби Октябрського районного управління юстиції м. Полтави Іващенко І.С., видалити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Запис про арешт майна від 18.03.2005 року за номером 1777347.

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , що видане Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління юстиції від 27 жовтня 2023 року (актовий запис № 1879). Позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Святецької І.В., якою 02.02.2024 року було зареєстровано спадкову справу № 71940997 (витяг № 75670492 від 02.02.2024 року). Одночасно позивачем було з`ясовано, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 18.03.2005 року за № 1777347 реєстратором Першою Полтавською державною нотаріальною конторою було внесено запис (реєстраційний номер обтяження 1777347) про арешт 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 . Запис внесено на підставі постанови б/н від 12.11.2002 року виконавцем Відділу державної виконавчої служби Октябрського районного управління юстиції м. Полтави Іващенко І.С. Позивач зазначає, що має намір вступити у спадщину після свого померлого батька, а в зв`язку з чинним арештом нерухомого майна та записом про це у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, не дає підстав та заважає нотаріусу оформити свідоцтво про прийняття спадщини, так як без зняття чинного арешту нерухомого майна позивач не зможе в подальшому розпорядитися своїм майном. Згідно з відповіді на заяву про скасування арешту майна № 26314 від 19.0.2024 року, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив, що згідно з інформаційного пошуку за прізвищем, ім`ям та по-батькові в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотеки, Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про обтяження мого майна № 1777347 від 18.03.2005 року, внесеного реєстратором Першою Полтавською державною нотаріальною конторою було внесено запис (реєстраційний номер обтяження 1777347) про арешт 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 . Запис внесено на підставі постанови б/н від 12.11 2002 року виконавцем Відділу державної виконавчої служби Октябрського районного управління юстиції м. Полтави Іващенко І.С. Згідно інформації Першої державної нотаріальної контори, арешт накладений на підставі виконавчого листа № 1-256, виданого 16.05.2002 року Київським районним судом м. Полтави. Згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, в тому числі спецрозділу, інформація про щодо виконавчого провадження про виконання виконавчого листа № 1-256, виданого 16.05.2002 року відсутня, звернуто увагу, що обтяження накладено 12.11.2002 року, а Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень запрацював з 20.05.2003 року. Надати більше інформації, відповідно до вказаної відповіді, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, не зможе, оскільки строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву, становить 3 роки. Зазначено, що даний випадок не відноситься до переліку підстав для зняття виконавцем арешту, і це може бути зроблено лише за рішенням суду. Позивач вважає, що Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції протиправно відмовляє у скасуванні арешту мого майна, чим порушує законні права та інтереси позивача як власника відповідного майна.

За змістом частин 1, 2 статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2, 7 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; суб`єкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно із частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частинами першою-третьою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; 2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить суд зняти арешт та заборону відчуження з майна ОСОБА_1 (ШН НОМЕР_1 ) - 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , який накладено на підставі постанови б/н від 12.11 2002 року виконавця Відділу державної виконавчої служби Октябрського районного управління юстиції м. Полтави Іващенко І.С., видалити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Запис про арешт майна від 18.03.2005 року за номером 1777347.

Порядок зняття арешту з майна, накладеного у виконавчому провадженні, регламентований статтею 59 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII Про виконавче провадження (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до частин першої та другої цієї статті особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Частиною третьою статті 59 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

У частині четвертій статті 59 Закону № 1404-VIII наведений перелік підстав для зняття державним виконавцем арешту з майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні. Ці підстави застосовуються виконавцем у випадках незавершеного виконавчого провадження.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, як це передбачено частиною п`ятою статті 59 Закону № 1404-VIII.

Згідно зі статтею 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Згідно із частиною першою статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

З матеріалів позову вбачається, що арешт накладений на підставі виконавчого листа №І-256, виданого 16.05.2002 Київським районним судом м. Полтава.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

При цьому, відповідно до частини першої статті 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Суд уважає, що цей спір за своєю суттю не є публічно-правовим, а стосується захисту цивільних прав позивача щодо нерухомого майна, яке обтяжене арештом, тож цей спір із приводу зняття арешту з нерухомого майна не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має розглядатись судами загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.09.2019 у справі № 826/16025/18.

У даному випадку, позов спрямований на захист цивільних прав позивача.

За таких обставин спір у цій справі не має ознак публічно-правового та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що даний спір не відноситься до юрисдикції адміністративних судів і не може бути розглянутий за правилами КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження у адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, суд відмовляє у відкритті провадження у даній справі.

Керуючись ст.170, 243, 248 КАС України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту.

Роз`яснити позивачеві, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Позовну заяву разом із усіма доданими до неї документами повернути позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали до Другого апеляційного адміністративного суду, в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.М. Петрова