Справа № 539/4258/23
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2024-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 р.Справа № 539/4258/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21.11.2023 (суддя: Алтухова О.С., м. Лубни, Лубенський район, Полтавська область) по справі № 539/4258/23

за позовом ОСОБА_1

до Броварського РТЦК та СП

про визнання постанови протиправною, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Броварського РТЦК та СП (далі по тексту відповідач), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову начальника Броварського РТЦК та СП від 24.07.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу на суму 5100 грн..

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21.11.2023 по справі № 539/4258/23 в задоволенні позову ОСОБА_1 до Броварського РТЦК та СП про визнання постанови протиправною, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21.11.2023 по справі № 539/4258/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 ..

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що протокол був розглянутий за відсутності позивача та його захисника. Начальник Броварського РТЦК та СП не прийняв до уваги клопотання захисника позивача, а також клопотання позивача про перенесення розгляду справи та надання можливості ознайомитись з матеріалами справи. Окрім цього, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 умисно не впустив його до приміщення військкомату, незважаючи на те, що на дату розгляду справи ОСОБА_1 був присутній у ІНФОРМАЦІЯ_2 , але черговий його на розгляд справи не пропустив. Таким чином, протокол був розглянутий з грубим порушенням його права на захист.

Крім того, вказує, що оскаржувана постанова не містить вказівки на жоден спеціальний нормативно-правовий акт про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, норми якого були порушені позивачем. Отже, відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення не з`ясовано всіх обставин, за яких нібито позивачем вчинено правопорушення та які мають значення для правильного вирішення справи.

Відтак, спірна постанова є протиправною та такою, що належить скасувати.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.07.2023 відносно ОСОБА_1 уповноваженою особою Броварського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Київської області складено протокол про адміністративне правопорушення № 578 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та роз`яснено його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що свідчить особистий підпис позивача у вищезазначеному протоколі. (а.с.13).

Постановою №707 від 24.07.2023 уповноваженої особи Броварського РТЦК та СП ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн.(а.с.2).

Згідно з актом про вручення повістки (при відмові від підпису), складеним уповноваженою особою Броварського РТЦК та СП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вручено повістку зі строком прибуття до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_1 на 09 год. 00 хв. 08.07.2023.

Відповідно до розписки та рапорту начальника мобілізаційного відділення Броварського РТЦК та СП від 12.07.2023, повістку ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає в АДРЕСА_1 , отримав 05.07.2023.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 578 від 12.07.2023, розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 210-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 призначено до розгляду на 12.07.2023 на 17 год. 00 хв., однак за клопотанням позивача розгляд справи призначено на 13.07.2023 о 9.00 годині. ( а.с.36)

13.07.2023 року ОСОБА_2 надав письмове клопотання про перенесення слухання справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з необхідністю залучення захисника . (а.с.35).

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 210-1 КУпАП перенесено на 24.07.2023, що підтверджується копію листа Броварського РТЦК та СП від 13.07.2023, долученого до матеріалів справи. (а.с.37)

24.07.2023 ОСОБА_1 та його захисник адвокат Кушнірук В.М. не з`явилися на розгляд протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , зокрема адвокат надіслав клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з його зайнятістю в іншій справі.

Листом від 04.08.2023 Броварський РТЦК та СП повідомив адвоката Кушнірука В.М. в інтересах ОСОБА_1 про те, що адміністративна справа відносно ОСОБА_1 розглянута 24.07.2023 з винесенням постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 5100 грн., у задоволенні клопотання про перенесення розгляду справи на більш пізню дату відмовлено, у зв`язку з тим, що строк розгляду справи про адміністративне правопорушення становить 15 днів.

Не погодившись з постановою відповідача про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210-1 КУпАП, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав вважати, що оскаржувана постанова винесена протиправно та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 ч.1 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого статтею 210 КУпАП є порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин в особливий період.

Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Крім того, Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу " здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Згідно зі ст. 1 вищезазначеного Закону, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

У відповідності до ч. ч. 5, 6 ст. 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через медіа.

Частиною 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), згідно зі ст. 235 КУпАП, розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Так, за приписами частини першої статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи (ч. 1 ст. 277 КУпАП).

Статтею 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (ст. 279 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як вбачається з матеріалів справи, Броварським РТЦК та СП під час розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, скоєне ОСОБА_1 , було дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення: за місцем виявлення правопорушення складено протокол про адміністративне правопорушення, порушнику роз`яснено його права, зокрема право не свідчити проти себе та право на захист, що ОСОБА_1 засвідчив власним підписом, повідомлено про дату слухання справи, про що також свідчить підпис останнього, відібрано власноручні пояснення позивача, вчинення адміністративного правопорушення засвідчено двома свідками, клопотання ОСОБА_1 від 13.07.2023 задоволено та перенесено розгляд справи на 24.07.2023, до матеріалів справи зібрано докази про вчинення позивачем порушення.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення дотримано вимоги КУпАП щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, перевірено наявність повноважень на розгляд справи, досліджено докази вчинення адміністративного правопорушення, накладено стягнення в межах санкції статті КУпАП.

Доводи позивача про те, що оскаржувана постанова не містить вказівки на жоден спеціальний нормативно-правовий акт про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, норми якого були порушені позивачем, колегія суддів відхиляє, оскільки зміст викладеної фабули оскаржуваної постанови відображає диспозицію, викладену у частині другій статті 210-1 КУпАП (в особливий період ОСОБА_1 не з`явився до збірного пункту Броварського РТЦК та СП у строки, зазначені в отриманих ним документах, чим порушив ч.3 ст 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

При цьому, позивачем не спростовано факт порушення ним ч. 3 ст 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Клопотання адвоката позивача про повторне перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення у зв`язку участю 24.07.2023 у кримінальному процесі у справі № 285/1337/16-к не підтверджується жодними доказами.

Доводи позивача про те, що начальник Броварського РТЦК та СП умисно не впустив його до приміщення військкомату, незважаючи на те, що на дату розгляду справи ОСОБА_1 був присутній у ІНФОРМАЦІЯ_2 , але черговий його на розгляд справи не пропустив, не підтверджені жодними доказами, а тому відхиляються судом.

Інших поважних причин неявки за повісткою позивачем та його представником не зазначено, доказів в цій частині не надано.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а, відтак, погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, оскільки оскаржувана постанова відповідає вимогам КУпАП України, винесена на підставі та в межах повноважень наданих відповідачу, за наявністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно із п.1 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21.11.2023 по справі № 539/4258/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова О.А. Спаскін