Справа № 592/16680/23
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 р.Справа № 592/16680/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

за участю секретаря судового засідання Юсіфової Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.01.2024, головуючий суддя І інстанції: Корольова Г.Ю., м. Суми, повний текст складено 03.01.24 по справі № 592/16680/23 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головне управління ДПС у Сумській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з адміністративним позовом до Головного управління державної податкової служби у Сумській області, в якому просила суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №567/18-28-07-06 від 18.10.2023 року, що винесена в.о. начальника Головного управління ДПС у Сумській області Снєжком Артемом Олександровичем, якою притягнуто фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.163-15 КУпАП у виді штрафу 1700 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.01.2024 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення №567/18-28-07-06 від 18.10.2023, що винесена в.о.начальника Головного управління ДПС у Сумській області Снєжком Артемом Олександровичем, якою притягнуто фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.163-15 КУпАП у виді штрафу 1700 грн скасовано.

Стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління державної податкової служби у Сумській області судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що підпунктом 20.1.48 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України встановлено право контролюючого органу відкрито застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису; відкрито здійснювати звукозапис, фото-, відеофіксацію (відеозйомку), накопичувати та використовувати таку мультимедійну інформацію (фото, відео-, звукозапис) під час проведення перевірок. Тобто здійснювати фото-, відео-, аудіо- фіксацію під час проведення перевірок є правом контролюючого органу, а не обов`язком. Головне управління ДПС у Сумській області звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що ФОП ОСОБА_1 в позовній заяві та під час судового розгляду в суді першої інстанції не заперечувала факт відсутності банківського терміналу (POS-терміналу). Крім цього, Головним управлінням ДПС у Сумській області у відзиві на позовну заяву та під час розгляду в суді першої інстанції було наголошено, що згідно з і інформаційних ресурсів ДПС України у ФОП ОСОБА_2 відсутні відкриті поточні рахунки у банківських установах на момент здійснення фактичної перевірки. Також наголошує на пропуску позивачкою строку звернення до суду, посилаючись на те, що остання отримала оскаржувану постанову 24 жовтня 2023 року, проте звернулася до суду з позовною заявою про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення лише 01 листопада 2023 року, тобто після спливу встановленого десятиденного строку для оскарження з дати прийняття такої постанови.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, позивачка просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Також просила стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 за надання правової допомоги під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що включають в себе складання відзиву на апеляційну скаргу та участь в судовому засіданні.

За приписами ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283,285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1ст. 268 КАС України).

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2ст. 268 КАС України).

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що згідно з наказом ГУ ДПС у Сумській області від 25.09.2023 № 1416-кп «Про проведення фактичної перевірки» у період з 27.09.2023 по 03.10.2023 було проведено фактичну перевірку за місцем фактичного провадження (здійснення) діяльності, розташування господарського об`єкту (кіоску за адресою: АДРЕСА_1 ), через який здійснює (проводить) діяльність ФОП ОСОБА_1 .

Актом фактичної перевірки від 03.10.2023 за № 6115/18/19/РРО/ НОМЕР_1 було зафіксовано, що при здійсненні контрольної-розрахункової операції у кіоску ФОП ОСОБА_1 проведеної на підставі підпунктів 20.1.10 та 20.1.11 пункту 20.1 статті 20 Кодексу, пов`язаної з придбанням алкогольного напою (пива «Чернігівське біле», ємн. 0,5 л. за ціною 36,00 грн.) службовим (посадовим) особам ГУ ДПС у Сумській області було відмовлено у розрахунку з використанням банківської платіжної картки (електронних платіжного засобу) у зв`язку з відсутністю банківського терміналу (POS- терміналу).

У подальшому, головним державним інспектором відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Войтенком І.Г. за зафіксованим фактом порушення, згідно акту фактичної перевірки від 03.10.2023 за №6115/18/19/РРО/ НОМЕР_1 щодо недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, відносно ФОП ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол від 03.10.2023 за № 528/18-28-07-06 згідно з ч. 1 ст.163-15 КУпАП.

18.10.2023 в.о.начальника Головного управління ДПС у Сумській області Снєжком А.О. у відношенні ФОП ОСОБА_1 винесено постанову про адміністративне правопорушення №567/18-28-07-06, відповідно до якої позивача визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.163-15 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Вищезазначеною постановою встановлено недотримання ФОП ОСОБА_1 вимог частини двадцять дев`ятої статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» та пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 липня 2022 року № 894 «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги)» у частині недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Не погодившись із вказаною постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, позивачка звернулася до суду.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, ст. 7 КпАП України визначено, що ніхто не може бути підданий заходу стягнення у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження по справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого дотримання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

У відповідності до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Ст.245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 КУпАП).

Згідно із ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 280 КУпАП).

За приписами ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, судом першої інстанції зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що 27.09.2023 проведено фактичну перевірку за місцем фактичного провадження (здійснення) діяльності ФОП ОСОБА_1 , а саме кіоску за адресою: АДРЕСА_1 ) та встановлено факт відсутності банківського терміналу (POS-терміналу) та відкритих рахунків у банківських установах.

При цьому, протокол № 528/18-28-07-06 про адміністративне правопорушення щодо ФОП ОСОБА_1 , за результатами розгляду якого винесено оскаржувану постанову, складено 03.10.2023, тобто з порушенням строку, встановленого для складення такого протоколу, який визначено ч. 2 ст. 254 КУпАП.

Вказане свідчить, що відповідачем порушено дотримання відповідної процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, вказаний протокол не є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи те, що відповідачем порушено процедуру притягнення позивачки до адміністративної відповідальності, інші доводи відповідача про те, що здійснення фото-, відео-, аудіо- фіксації під час проведення перевірок є правом контролюючого органу, а не обов`язком, а також про те, що позивачка в позовній заяві та під час судового розгляду в суді першої інстанції не заперечувала факт відсутності банківського терміналу (POS-терміналу), колегія суддів відхиляє, оскільки таким доводам можливо надавати лише у випадку якщо відповідачем під час розгляду справи не було допущено таких процедурних порушень, які нівелюють саму сутність правопорушення.

Щодо доводів в апеляційній скарзі про пропуск позивачкою строку звернення до суду, колегія суддів зазначає таке.

Згідно ч.2ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Під час звернення до суду першої інстанції позивачка у клопотанні про поновлення пропущеного строку зазначила, що вказаний строк пропустила з тієї причини, що їй не було відомо про існування оскаржуваної постанови, адже складалася вона у її відсутність.

Згідно частини 1статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, враховуючи, що позивачкою пропущено строк звернення до суду з поважних причин та подану позовну заяву в межах десятиденного строку з дня отримання оскаржуваної постанови, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про його поновлення.

Частиною 1 ст.77 КАС України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідач не довів правомірності оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Також у відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки просила стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн за надання правової допомоги під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що включають в себе складання відзиву на апеляційну скаргу та участь в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 п. 1 ч. 3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, ухвалить нове судове рішення, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

За приписами ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 7 статті 139 КАС України).

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем своєчасно зроблено заяву про відшкодування понесених витрат на правову допомогу та надано докази на їх підтвердження.

Частинами 3, 4 статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Судом встановлено, що представництво інтересів ФОП ОСОБА_1 у судах першої та апеляційної інстанції здійснювалося адвокатом Четвертак Л.В. на підставі договору про надання професійної правничої допомоги від 16.10.2023.

В межах Договору від 16.10.2023 адвокатом надано позивачу послуги на загальну суму 1000 грн відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт. Вартість гонорару є узгодженою та має фіксований розмір, що не змінюється в залежності від кількості складених процесуальних документів.

На підтвердження факту сплати гонорару за виконання робіт позивачем надано квитанцію від 04.03.2024.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу і пропорційності їх складності правовому супроводу справи, колегія суддів вважає, що заявлений розмір витрат на правову допомогу в сумі 1000,00 грн є співмірним зі складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг.

Колегія суддів зауважує, що дана справа є справою незначної складності, обсяг обставин, які є предметом доказування по даній справі, та доказів, якими підтверджуються ці обставини не є надто значним.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що з урахуванням витраченого адвокатом часу та адекватністю заявленої до відшкодування суми, відшкодуванню на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.01.2024 по справі № 592/16680/23 залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області () судові витрати з надання професійної правничої допомоги в сумі 1000 (одна тисяча) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко