Справа № 440/18187/23
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року м. ПолтаваСправа №440/18187/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги:

визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області від 26.04.2023 №11 про заборону в`їзду в Україну громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

12.12.2023 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі також позивач) до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області (далі також, відповідач, УДМС в Полтавській області) про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвалою від 18.12.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 26.12.2023 продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 05.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/18187, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Аргументи учасників справи

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначав, що визначена оскаржуваним рішенням відповідача заборона в`їзду в Україну Кочішвілі Малхазу протягом трьох років є неправомірною та такою, що не відповідає приписам статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства". Позивач має посвідку на постійне проживання на території України № НОМЕР_1 , термін дії якої до 28.01.2030. Рішенням УДМС посвідку на постійне місце проживання не скасовано. Позивач має спільну дитину з громадянкою України ОСОБА_2 , сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 від 26.07.2019, виданим Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. До початку повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну позивач фактично проживав однією сім`єю зі своєю дружиною та сином.

Представник позивача стверджував, що оскаржуване рішення щодо заборони в`їзду в Україну терміном на 3 роки, є прийнятим без дотримання принципу пропорційності та без врахування усіх тих негативних наслідків, які настануть для позивача та його сім`ї у разі його виконання.

Оскільки, позивач покинув територію України ще до 24.02.2022, всі вказівки, зазначені у листі УРС в Полтавській області ДСР НПУ №1028/55/115/0/2022 від 20.04.2022, на підставі якого винесено рішення УДМС у Полтавській області про заборону в`їзду на територію України, виключають можливість вчинення ОСОБА_1 будь-яких правопорушень на території України, а також їх планування, а отже вищезазначене рішення про заборону в`їзду до України є протиправним та порушує права та свободи позивача й перешкоджає його воз`єднанню зі своєю сім`єю.

Відповідач проти позову заперечував.

06.02.2024 до суду надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача зазначав, що до УДМС 20.04.2022 надійшов лист Управління стратегічних розслідувань в Полтавській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 20.04.2022 №1028/55/115/0-2022 про розгляд питання щодо прийняття рішення щодо заборони в`їзду в Україну строком на 3 роки громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У вказаному вище поданні ГУНП зазначено, що позивач притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення за ст. 185 КК України, що підтверджується відповідною інформацією. Крім того, згідно інформації з ЄДРСР, позивач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Рішенням УДМС від 26.04.2022 №11 громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонено в`їзд в Україну строком на три роки відповідно до абзаців 2, 3 частини 1 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон), підпункту б) пункту 4 Інструкції про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом МВС України від 17.12.2013 № 1235 (далі - Інструкція 1235).

На виконання пункту 8 Інструкції 1235 УДМС 26.04.2022 за вих. № 5301.6- 2760/53.3-22 до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України направлено відповідне доручення та засвідчену копію рішення про заборону в`їзду в Україну позивачу протягом трьох років.

Представник УДМС у відзиві зазначив, що на теперішній час Україна перебуває в умовах воєнного стану, введеного та продовженого відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275- IX) у зв`язку із повномасштабною збройною агресією зі сторони російської федерації, а тому орган кримінальної поліції, що уповноважений здійснювати оперативно-розшукову діяльність, в межах своїх повноважень вправі та зобов`язаний вживати відповідних заходів щодо захисту прав та законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають на території України і вносити подання до УДМС про заборону в`їзду особам, щодо яких володіють відповідною оперативною інформацією.

Відтак, на думку представника УДМС, під час виконання своїх повноважень відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 є громадянином Грузії, ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_1 отримав 16.01.2020 дозвіл на імміграцію в Україну на підставі пункту 1 частини 3 статті 4 Закону України "Про імміграцію" та документований УДМС 29.10.2020 посвідкою на постійне проживання № НОМЕР_1 строком дії до 28.01.2030.

Згідно даних підсистеми "Аркан" ЄІАС УМП позивач виїхав за межі України 05.03.2022 та до цього часу перебуває за межами держави, що підтверджував і сам позивач у позові.

До УДМС 20.04.2022 надійшов лист Управління стратегічних розслідувань в Полтавській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 20.04.2022 №1028/55/115/0-2022 про розгляд питання щодо прийняття рішення щодо заборони в`їзду в Україну строком на З роки громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У листі повідомлено про те, що за результатами отриманої оперативної інформації громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить загрозу охороні громадського порядку, а також охороні здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні. Тому, керуючись абз. 2, 3 частини першої статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", Інструкцією про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженою наказом МВС від 17.12.2013 №1235, Управління стратегічних розслідувань клопоче про заборону в`їзду в Україну громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на три роки.

Також у вказаному листі ГУНП зазначено, що позивач притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення за статтею 185 КК України, що підтверджується відповідною інформацією. Крім того, згідно інформації з ЄДРСР, позивач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Рішенням УДМС від 26.04.2022 №11 громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонено в`їзд в Україну строком на три роки відповідно до абзаців 2, 3 частини 1 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон), підпункту б) пункту 4 Інструкції про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом МВС України від 17.12.2013 № 1235 (далі - Інструкція 1235).

На виконання пункту 8 Інструкції 1235 УДМС 26.04.2022 за вих. № 5301.6- 2760/53.3-22 до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України направлено відповідне доручення та засвідчену копію рішення про заборону в`їзду в Україну позивачу протягом трьох років.

Позивач не погодився із прийнятим рішенням від 26.04.2022 №11 про заборону в`їзду, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом через уповноваженого представника.

Норми права, які підлягають застосуванню

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлення порядку їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України від 22.09.2011 № 3773-VI Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (далі - Закон №3773-VI, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За частиною 1 статті 13 Закону України № 3773-VІ, в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну; якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду;

Відповідно до приписів частини 3 статті 13 Закону України № 3773-VІ, рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону, або уповноваженим підрозділом Національної поліції України. У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.

Згідно пункту 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 360, Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Пунктом 3 Інструкції про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.2013 № 1235 (надалі Інструкція № 1235), передбачено, що рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС України та її територіальними органами за наявності підстав, зазначених в абзаці 2, 3 та 7 частини 1 статті 13 Закону України №3773-VІ.

Згідно пункту 4 Інструкції № 1235, рішення про заборону в`їзду в Україну, особам приймається ДМС та її територіальними органами за ініціативою: а) підрозділів Робочого апарату Укрбюро Інтерполу - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам у процесі співробітництва з правоохоронними органами інших держав та міжнародних правоохоронних організацій; б) підрозділів кримінальної поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час здійснення оперативно-розшукової діяльності; в) органів досудового розслідування поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час здійснення кримінального провадження; г) підрозділів патрульної поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час провадження в справах про адміністративні правопорушення, підготовки або здійснення заходів із забезпечення громадського порядку; ґ) органів охорони здоров`я - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; д) за власною ініціативою або за поданням державного, приватного виконавця - у разі якщо під час попереднього перебування на території України особа не виконала рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або має інші невиконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну.

Згідно з пунктом 5 Інструкції № 1235, після отримання даних, які обґрунтовують необхідність заборони в`їзду в Україну особі, органи та підрозділи, визначені у п.4 цієї Інструкції, надсилають до ДМС або її територіальних органів обґрунтоване звернення (довідку, рапорт), в якому зазначають такі відомості про особу: а) громадянство (підданство); б) прізвище, ім`я (імена) та по батькові (за наявності) особи в називному відмінку (для громадян Російської Федерації та Республіки Білорусь - російською мовою з дублюванням латиницею, для інших іноземців та осіб без громадянства - латиницею); в) дата народження (день, місяць, рік); г) стать; ґ) місце проживання; д) серія та номер паспортного документа, коли і ким виданий; е) відомості, які згідно з абз.абз.2, 3 та 7 ч.1 ст.13 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства дають підстави для прийняття рішення про заборону особі в`їзду в Україну; є) запропонований строк заборони в`їзду та відомості, які обґрунтовують його тривалість (обставини і характер вчинення іноземцем або особою без громадянства суспільно небезпечного діяння; результати перевірки особи за обліками МВС України, обліками правоохоронних органів іноземних держав та міжнародних правоохоронних організацій; наявність в особи не виконаних майнових зобов`язань перед юридичними або фізичними особами в Україні).

Також, відповідно до пункту 6 Інструкції № 1235, рішення про заборону в`їзду в Україну особі приймається на підставі обґрунтованого звернення (довідки, рапорту), зазначеного у пункті 5 цієї Інструкції, шляхом винесення рішення про заборону в`їзду в Україну, за формою, наведеною у додатку до цієї Інструкції.

Висновки щодо правозастосування

У цій справі предметом спору є правомірність рішення відповідача про заборону позивачу в`їзду в Україну.

Виходячи з приписів частини другої статті 2 КАС України, суд перевіряє відповідність спірних актів індивідуальної дії критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень.

Оскаржуване рішення було прийнято відповідачем у зв`язку із отриманням від органів Національної поліції подання про заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки. Подання обґрунтоване тим, що дії ОСОБА_1 загрожують громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян та інших осіб, які проживають на території України.

У листі Управління стратегічних розслідувань в Полтавській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 20.04.2022 №1028/55/115/0-2022 про розгляд питання щодо прийняття рішення щодо заборони в`їзду в Україну строком на 3 роки громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про те, що за результатами отриманої оперативної інформації громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить загрозу охороні громадського порядку, а також охороні здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні та, керуючись абз. 2, 3 частини першої статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", Інструкцією про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженою наказом МВС від 17.12.2013 №1235, Управління стратегічних розслідувань клопоче про заборону в`їзду в Україну громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на три роки.

Також у вказаному листі ГУНП зазначено, що позивач притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення за статтею 185 КК України, що підтверджується відповідною інформацією. Крім того, згідно інформації з ЄДРСР, позивач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Враховуючи мету запровадження норм, які встановлюють обмеження іноземцям або особам без громадянства в`їзду в Україну, статтю 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" у поєднанні з пунктами 3, 4, 5, 6 Інструкції про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої Наказом МВС України №1235 від 17.12.2013, - рішення про заборону в`їзду в Україну може бути прийняте органами ДМС, окрім іншого, на підставі інформації органів поліції, отриманої під час здійснення ними своїх повноважень, яка вказує на наявність обґрунтованих припущень, що певна особа може порушувати законодавство України. При цьому, така інформація має бути доведена до органів ДМС у будь-який спосіб (лист, довідка, клопотання, заява та ін.) та містити дані, достатні для належної ідентифікації особи, про заборону в`їзду якої йде мова.

Аналізуючи аргументи сторони позивача про незаконність оскаржуваного рішення, суд вказує, що вони зводяться до тверджень про те, що:

1) позивач покинув територію України ще до 24.02.2024;

2) відсутні відомості про притягнення його до кримінальної відповідальності, перебування від слідством, загрозу національній безпеці;

3) спірне рішення перешкоджає воз`єднанню позивача зі своєю сім`єю.

У той же час з матеріалів справи слідує, що:

1) позивач виїхав за межі України 05.03.2022, що підтверджується відміткою у його закордонному паспорті, наданому представником позивача та даними підсистеми "Аркан" ЄІАС УМП, наданими відповідачем;

2) вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.09.2020 у справі №405/3965/20, крім іншого, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки /три/ роки. (номер в ЄДРСР 91664061);

постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.03.2022 у справі №537/245/22 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. (номер в ЄДРСР 103766834);

постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.06.2022 у справі №537/526/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та стягнуто штраф на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. (номер в ЄДРСР 104695946);

3) рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука суду від 27.04.2021 у справі №524/1561/21 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 22.12.2018 в Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис за №1509. У рішенні від 27.04.2021 у справі №524/1561/21 судом встановлено, що "Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили у грудні 2020 року..." (номер в ЄДРСР 96551951).

Таким чином, аргументи позивача суд відхиляє, оскільки вони ґрунтовані неправдивими відомостями та спростовуються матеріалами справи.

Викладені вище норми Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (зокрема, стаття 13 частина 1 абзац 2-3) вказують на наявність у держави Україна права застосувати процедуру обмеження права на в`їзд до країни в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

З листа Управління стратегічних розслідувань в Полтавській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 20.04.2022 №1028/55/115/0-2022 слідує наявність обґрунтованих підстав вважати, що позивач становить загрозу для національної безпеки України, охорони громадського порядку, боротьби з організованою злочинністю; охороні здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

УСР ДСР Національної поліції України має і право, і повноваження, і обов`язок встановлення такої загрози з боку іноземця внаслідок оперативно-розшукової діяльності.

Отже, встановивши такі дані, орган поліції у повній відповідності до встановлених процедур звернувся до УДМС в Полтавській області з ініціативою прийняття рішення про заборону іноземцю в`їзду до України.

Під час розгляду цього питання УДМС України в Полтавській області було додатково встановлено, що іноземець ОСОБА_1 , з-поміж іншого, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини, вчинені в Україні. Зокрема, у 2020 році за ч. 3 ст. 185 КК України, у 2021 за ч. 3 ст. 185 КК України.

З-поміж іншого, УСР в Полтавській області у листі було повідомлено про встановлення за наслідками оперативно-розшукової діяльності намірів іноземця ОСОБА_4 вчиняти дії, спрямовані на організацію заходів масового протесту та спротиву поблизу державних установ шляхом підбурення вихідців з російської федерації, що буде спрямовано на порушення громадського порядку та дестабілізацію держави.

Викладеного в сукупності достатньо, щоб вважати, що визначена абзацами 2-3 частини 1 статті 13 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства підстава для заборони в`їзду використана відповідачем законно, обґрунтовано та у встановлений законом спосіб.

Аргументи про те, що посвідка на постійне проживання на території України № НОМЕР_1 , термін дії якої до 28.01.2030, відповідачем не скасована - не є підставою для скасування рішення про заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки.

Таким чином суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Управління ДМС України в Полтавській області про заборону в`їзду на територію України 26.04.2023 №11 строком на 3 роки відповідає критеріям, встановленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим є правомірним, а позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області (вул. Матрвійчука Юліана, 63 м. Полтава, Полтавська область, 36039, ) про визнання протиправним та скасування рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Cуддя І.С. Шевяков