Справа № 160/204/24
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2024 рокуСправа №160/204/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
02.01.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що податкове повідомлення-рішення форми Ф» №5298-15 від 14.05.2015 року є протиправним та підлягає скасуванню оскільки рішення Дніпропетровської міської ради №7/60 від 28.01.2015 року прийнято та опубліковано протягом 2015 року, а отже не могло бути застосовано в 2015 році в силу приписів пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПКУ. Крім цього позивач зазначає, що вона звільнена від сплати плати за землю відповідно до пп.281.1.3 п.281.1 ст.281 ПКУ. На підставі зазначено позивач просить скасувати оскаржувані податкові повідомлення-рішення та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
08.01.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
29.01.2024 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати незалежно від домовленості сторін у договорі оренди землі про можливість такої зміни. Також відповідач зауважив, що Договором оренди земельної ділянки від 29.02.2012 року передбачено сплату позивачем орендної плати за землю, а отже позивач не звільнена від сплати плати за землю. У зв`язку з чим відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
24.09.2003 року між ОСОБА_1 (Орендар) та Дніпропетровською міською радою (Орендодавець) укладено Договір оренди земельної ділянки відповідно до якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в оренду земельну ділянку площею 0,029 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для фактичного розміщення торговельного павільйону.
Відповідно до п.3.1-3.4 Договору оренди земельної ділянки від 24.09.2003 року сума орендної плати за користування земельною ділянкою на термін дії договору складає 19 853,92 грн.
Орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується у грошовій формі в розмірі земельного податку, вноситься на розрахунковий рахунок Держказначейства за місцем податкового звіту щомісячно (до 15 числа наступного місяця) і на майбутній період вноситься на термін не більше одного календарного року.
Розмір земельного податку переглядається у разі законодавчої зміни ставок земельного податку.
Сума орендної плати індексується у разі збільшення ставок земельного податку за умови виплати її у повному обсязі до закінчення терміну дії договору.
14.05.2015 року Головним управління ДФС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №5298-15 на загальну суму 21 418,30 грн., яким визначено ОСОБА_1 грошове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2015 рік.
29.04.2016 року Головним управління ДФС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №4482-1302 на загальну суму 31 586,52 грн., яким визначено ОСОБА_1 грошове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2016 рік.
Вважаючи протиправними оскаржувані податкові повідомлення-рішення, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України (далі в редакції від 04.03.2015 року), платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Справляння плати за землю здійснюється згідно з положеннями розділу ХII Податкового кодексу України.
За правилами пп.269.1.2 п.269.1 ст.269 Податкового кодексу України, платниками податку є землекористувачі; об`єктами оподаткування є, зокрема, земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні (пп.270.1.1 п.270.1 ст.270 Податкового кодексу України).
Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата) (пп.14.1.136 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України).
Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства (п.288.1 ст.288 Податкового кодексу України).
В той же час, обов`язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.
Згідно пп.12.3.4, 12.3.5 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
У разі якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів та акцизного податку в частині реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.
Позивач обумовлює протиправність податкового повідомлення-рішення форми Ф» №5298-15 від 14.05.2015 року тим, що Дніпропетровською міською радою прийнято рішення №7/60 від 28.01.2015 року протягом 2015 року, а отже вказане рішення не могло бути застосовано в 2015 році в силу приписів пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПКУ
Суд зазначає, що Договором оренди земельної ділянки від 24.09.2003 року, укладеним між ОСОБА_1 та Дніпропетровською міською радою, передбачено: сплату позивачем орендної плати; розмір земельного податку переглядається у разі законодавчої зміни ставок земельного податку; сума орендної плати індексується у разі збільшення ставок земельного податку за умови виплати її у повному обсязі до закінчення терміну дії договору.
Суд зауважує, що прийняття Дніпропетровською міською радою рішення №7/60 від 28.01.2015 року, яким, зокрема, установлено на території міста місцевий податок плату за землю, не може вважатися підставою для звільнення позивача від сплати плати за землю, яка визначена Податковим кодексом України та, в тому числі, Договором оренди земельної ділянки від 24.09.2003 року.
Таким чином вказані доводи позивача не можуть слугувати підставою для скасування означеного податкового повідомлення-рішення.
Щодо доводів позивача, що вона звільнена від сплати плати за землю відповідно до пп.281.1.3 п.281.1 ст.281 ПКУ, суд зазначає наступне.
Відповідно до пп.281.1.3 п.281.1 ст.281 Податкового кодексу України (в редакції від 01.01.2015 року) від сплати податку звільняються пенсіонери (за віком).
Згідно п.281.2 ст.281 Податкового кодексу України (в редакції від 01.01.2015 року) звільнення від сплати податку за земельні ділянки, передбачене для відповідної категорії фізичних осіб пунктом 281.1 цієї статті, поширюється на одну земельну ділянку за кожним видом використання у межах граничних норм:
- для ведення особистого селянського господарства - у розмірі не більш як 2 гектари;
- для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): у селах - не більш як 0,25 гектара, в селищах - не більш як 0,15 гектара, в містах - не більш як 0,10 гектара;
- для індивідуального дачного будівництва - не більш як 0,10 гектара;
- для будівництва індивідуальних гаражів - не більш як 0,01 гектара;
- для ведення садівництва - не більш як 0,12 гектара.
Відповідно до пп.281.1.3 п.281.1 ст.281 Податкового кодексу України (в редакції від 01.01.2016 року) від сплати податку звільняються пенсіонери (за віком).
Згідно п.281.2 ст.281 Податкового кодексу України (в редакції від 01.01.2016 року) звільнення від сплати податку за земельні ділянки, передбачене для відповідної категорії фізичних осіб пунктом 281.1 цієї статті, поширюється на одну земельну ділянку за кожним видом використання у межах граничних норм:
- для ведення особистого селянського господарства - у розмірі не більш як 2 гектари;
- для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): у селах - не більш як 0,25 гектара, в селищах - не більш як 0,15 гектара, в містах - не більш як 0,10 гектара;
- для індивідуального дачного будівництва - не більш як 0,10 гектара;
- для будівництва індивідуальних гаражів - не більш як 0,01 гектара;
- для ведення садівництва - не більш як 0,12 гектара.
Відповідно до пп.281.1.3 п.281.1 ст.281 Податкового кодексу України (в редакції від 01.01.2017 року) від сплати податку звільняються пенсіонери (за віком).
Згідно п.281.2 ст.281 Податкового кодексу України (в редакції від 01.01.2017 року) звільнення від сплати податку за земельні ділянки, передбачене для відповідної категорії фізичних осіб пунктом 281.1 цієї статті, поширюється на одну земельну ділянку за кожним видом використання у межах граничних норм:
- для ведення особистого селянського господарства - у розмірі не більш як 2 гектари;
- для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): у селах - не більш як 0,25 гектара, в селищах - не більш як 0,15 гектара, в містах - не більш як 0,10 гектара;
- для індивідуального дачного будівництва - не більш як 0,10 гектара;
- для будівництва індивідуальних гаражів - не більш як 0,01 гектара;
- для ведення садівництва - не більш як 0,12 гектара.
Рішенням Дніпропетровської міської ради №70/11 від 30.07.2003 року передано земельну ділянку площею 0,029 га. в оренду позивачу по фактичному розміщенню торговельного павільйону по АДРЕСА_1 , код цільового використання землі (УКЦВЗ) 1.11.3 (роздрібна торгівля та комерційні послуги).

Суд зазначає, що в 2015-2017 роках відповідно до Податкового кодексу України звільнялись від сплати плати за землю пенсіонери (за віком) за земельні ділянки: для ведення особистого селянського господарства - у розмірі не більш як 2 гектари; для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): у селах - не більш як 0,25 гектара, в селищах - не більш як 0,15 гектара, в містах - не більш як 0,10 гектара; для індивідуального дачного будівництва - не більш як 0,10 гектара; для будівництва індивідуальних гаражів - не більш як 0,01 гектара; для ведення садівництва - не більш як 0,12 гектара.

В свою чергу суд звертає увагу, що вид використання спірної земельної ділянки не відноситься до видів використання земельної ділянки, за які пенсіонери (за віком) звільняються від сплати плати за землю.

Крім цього суд зазначає, що позивач, наголошуючи на тому, що вона звільнена від сплати плати за землю, ігнорує визначення виду використання спірної земельної ділянки, а наводить виключно розмір спірної земельної ділянки.

Таким чином суд доходить висновку, що означені доводи позивача не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Керуючись ст.77, 90, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський