Справа № 420/32834/23
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» до Чернівецької митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» (далі - позивач, ТОВ «Атаман і К»), в інтересах якого діє адвокат Ситник Олег Петрович, звернулося до суду з адміністративним позовом до Чернівецької митниці (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA408000/2023/000211/2 від 26.05.2023 року;

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA408020/2023/000769 від 26.05.2023 року.

В обґрунтування своїх вимог ТОВ «Атаман і К» вказує, що 25.05.2023 ТОВ «ОТОМАН», діючи в інтересах ТОВ «АТАМАН І К» на підставі договору № 20/04-20 від 20.04.2020, звернулось до Чернівецької митниці у зв`язку із імпортуванням та ввезенням на територію України товару (митна декларація № 23UA68U0 від 25.05.2023), а саме - капуста білоголова свіжа, вагою 16945,00 кг (нетто), країна виробництва - Республіка Північна Македонія, виробник - SAFIR-PROMET DOO, постачальник - юридична особа FRUTOPOLIS S.A., країна резидентства постачальника - Республіка Греція, контракт, на підставі якого здійснювалася поставка товару від постачальника позивачу - № 01/23 від 20.03.2023. Після подання декларантом МД відповідачем відправлено повідомлення декларантові, в якому ним вимагаються додаткові документи, окрім тих документів, які були подані раніше та які передбачені ч. 2 ст. 53 МКУ.

У відповідь декларантом надіслано лист № 26/05-23-1 від 23.05.2023, разом з яким надано додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості: прейскурант (прайс-лист) № б/н від 21.05.2023, лист-калькуляція № б/н від 22.05.2023, копія митної декларації країни відправлення № 23MKXP405000018E38 від 22.05.2023, висновок експерта № 20-27/05-2023 від 24.05.2023, лист від постачальника № 6 від 24.05.2023 та в якому викладено аргументи щодо безпідставності та необґрунтованості вимоги надати додаткові документи.

26.05.2023 декларантом отримано від відповідача рішення про коригування митної вартості товарів № UA408000/2023/000211/2 від 26.05.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA408020/2023/000769 від 26.05.2023.

Позивач вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів прийнято з порушенням вимог МК України, так як воно не містить передбачених законодавством відомостей про підстави невизнання заявленої митної вартості, обґрунтованих підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості. При цьому, позивач не погоджується з обставинами, на які вказує в оскаржуваному рішенні відповідач, оскільки вони жодним чином не спростовують митної вартості, яка визначена позивачем у поданій митній декларації, і не є підставою для здійснення коригування її вартості. З огляду на викладене вважає, що висновок митного органу щодо не підтвердження ТОВ «Атаман і К» числового значення складових митної вартості товарів, заявлених за основним методом її визначення, є безпідставним, так як позивачем надано всі обов`язкові документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України.

Ухвалою від 01.12.2023 провадження у справі відкрито та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

11.12.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує на те, що 25.05.2023 ТОВ «Атаман і К» подано до митного оформлення електронну митну декларацію 23UA68U0 з товаросупровідними документами. При аналізі поданих до митного оформлення документів, виявлені розбіжності та неточності, що викликало у митного органу обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення складових митної вартості товару та їх числових значень. Декларантом не підтверджено у встановленому МКУ порядку заявлений рівень митної вартості товарів.

Чернівецька митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ТОВ «Атаман і К».

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу відповідач зазначає, що гонорар представника позивача за надану правову допомогу не спів розмірний зі складністю справи, значенням справи для сторін, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом для справи.

З огляду на викладене відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.

Як встановлено судом, 20.03.2022 між фірмою «FRUTOPOLIS S.A.» (Греція) (Постачальник) і ТОВ «АТАМАН І К» (Україна) (Покупець) укладений Контракт на поставку № 01/23, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар (далі - «Товар»), зазначений в Замовленні Покупця та у виставлених на його підставі Інвойсах, що є невід`ємною частиною цього Контракту, в порядку та на умовах, обумовлених у Контракті.

З метою митного оформлення товару - «капуста білоголова свіжа, у пластикових ящиках 1688 шт, на 26 дерев`яних палетах, врожай 2023року. Призначена для громадського харчування. Торговельна марка: немає даних. Виробник: SAFIR-PROMET DOO. Країна виробництва: Республіка Північна Македонія» 25.05.2023 позивач подав до відповідача митну декларацію № 23UA68U0 та документи, що підтверджують митну вартість товарів і обраний метод її визначення, а саме:

рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) INVT від 22.05.2023;

автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 22.05.2023;

фітосанітарний сертифікат (Phytosanitary certificate) МК5903648 від 22.05.2023;

сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR.1) A gk 0190356 від 22.05.2023;

документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 22.05.2023;

зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 01/23 від 20.03.2022;

доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 21.12.2020;

договір про надання послуг митного брокера № 20/04-20 від 20.04.2020;

договір (контракт) про перевезення № 5 від 22.05.2023.

Згідно ч. 2, 3 ст. 53 МКУ декларанту запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:

банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних товарів (для підтвердження умов оплати за товари, що постачаються);

за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації

ввезених товарів;

якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (для підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари);

договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається (для підтвердження даних щодо виробника товару, умов поставки та ціни);

рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом) (для підтвердження даних щодо виробника товару, умов поставки та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар);

виписку з бухгалтерської документації (для деталізації умов оплати);

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (для підтвердження даних щодо виробника товарів та ціни).

копію митної декларації країни відправлення (для підтвердження даних щодо виробника товару і ціни, та для деталізації умов поставки).

У відповідь декларантом надіслано лист № 26/05-23-1 від 23.05.2023, разом з яким надано додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості: прейскурант (прайс-лист) № б/н від 21.05.2023, лист-калькуляція № б/н від 22.05.2023, копія митної декларації країни відправлення № 23MKXP405000018E38 від 22.05.2023, висновок експерта № 20-27/05-2023 від 24.05.2023, лист від постачальника № 6 від 24.05.2023, та в якому викладено аргументи щодо безпідставності та необґрунтованості вимоги надати додаткові документи.

Розглянувши подані документи, Чернівецькою митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA408000/2023/000211/2 від 26.05.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA408020/2023/000769 від 26.05.2023.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні приписи законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою..

За приписами частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Як встановлено частиною 1 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною 1 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 4 статті 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

У відповідності з частиною 5 статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з частиною 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини 2 статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Така правова позиція наведена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 31.03.2015р. у справах № 21-127а15 та № 21-53а15 та у постанові Верховного Суду від 21.03.2018 р. у справі № 803/407/16.

Опрацювавши надані позивачем документи, митний орган прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, застосувавши резервний метод визначення митної вартості.

Наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, поданих документів було достатньо для прийняття рішення на їх підставі, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом визначення митної вартості та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, зокрема: виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

Основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 12.03.2019 у справі № 803/3649/15.

Щодо доводу відповідача про те, що у контракті № 01/23від 20.03.2023 зазначено, що товар поставляється окремими партіями на підставі і відповідно до замовлень покупця, які не надано митному органу, суд зазначає наступне.

Позивач вказує на те, що замовлення не складаються у вигляді окремого документу. Замовлення - це текстове повідомлення, яке надсилається електронною поштою, в якому узгоджуються умови та номенклатура поставки, та за підсумками такого листування, відповідно до п. 4.8 Контракту, складається інвойс, який підтверджує замовлення та відображає усі необхідні дані стосовно певної поставки товару. У випадку постачання товарів за Контрактом для його сторін замовлення виконує виключно інформаційну та погоджувальну функції. З точки зору документа, який має юридичну значущість, замовлення сторонами Контракту не розглядається. Юридично значущим документом є інвойс, який закріплює підсумки перемовин щодо поставки певної партії товару та відображає дані щодо такої поставки.

Суд вважає, що вимога митниці про надання замовлення, жодним чином не обґрунтована в частині його впливу на визначення митної вартості товару, оскільки як вже було зазначено витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Посилання відповідача на те, що замовлення передбачено контрактом, але не надано не є підставою для прийняття оскаржуваного рішення, оскільки відповідно до п. 4.8 Контракту, складається інвойс, який підтверджує замовлення та відображає усі необхідні дані стосовно певної поставки товару.

Суд погоджується з позицією позивача, що у випадку постачання товарів за Контрактом для його сторін замовлення виконує виключно інформаційну та погоджувальну функції, а юридично значущим документом є інвойс, який закріплює підсумки перемовин щодо поставки певної партії товару та відображає дані такої поставки повною мірою.

Крім того, суд зазначає, що у ч. 2, 3, 4 ст. 53 МКУ яка визначає документи, що підтверджують митну вартість та врегульовує витребування інших документів, взагалі відсутнє посилання чи найменування такого документу як замовлення, або подібного до нього за сутністю.

Виходячи з наведеного суд погоджується з позицією позивача, що відповідач не мав права вимагати від декларанта такий документ, як замовлення, а ненадання такого документа не є порушенням митного законодавства, що може призвести до коригування митної вартості товару.

Щодо відсутності в інвойсі умов оплати, як підстави викладеної у п.2 рішення про коригування митної вартості, відповідач посилається на п. 3.1 Контракту №01/23 від 20.03.2023, яким передбачено 100% оплату протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем, але такі вимоги не зазначені у інвойсі.

При дослідженні Контракту судом встановлено, що у п. 3.2 прямо передбачено, що якщо в товаросупровідних документах та/або інвойсі або в інших документах, що стосуються поставки товару, яка здійснюється відповідно до певного інвойсу, не зазначено умову оплати поставки такого товару відповідно до п. 3.1. Контракту, то вважається, що 100% вартості такого товару, що поставляється на підставі певного інвойсу, має бути сплачено Постачальнику протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем, що підтверджується ВМД.

Таким чином, сторонами Контракту в п. 3.2. фактично закріплено обрання післяплати як умови оплати за замовчуванням, якщо інше не передбачено товаросупровідними документами або інвойсом.

Суд погоджується з твердженням позивача, що в даному контексті формулювання кредит, яке зазначено в Інвойсі у якості умови оплати, значить, що Товар було придбано в борг, тобто на умовах післяплати, яка має бути здійснена в строки, що передбачені Контрактом. Сторони Контракту саме таким чином тлумачать зазначену в Інвойсі умову оплати. До того ж в даному випадку для цілей митного контролю за правильністю визначення митної вартості Товару має значення те, чи був Товар оплачений до подання митної декларації, що тягне за собою необхідність згідно з п. 4 ч. 2 ст. 53 МКУ подати до митного оформлення банківські платіжні документи, або ж Товар має бути сплачений вже після здійснення поставки (митного оформлення). Як вбачається з Інвойсу, оплата Товару має бути здійснена вже після його митного оформлення та випуску у вільний обіг, що говорить про неможливість подання банківських платіжних документів до митного оформлення з об`єктивних причин рахунок ще не було сплачено на момент подання митної декларації.

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення митного органу в цій частині є необґрунтованим, оскільки відповідно до Контракту його сторонами було обрано ту умову оплати Товару, яка передбачає післяплату, а саме 100% вартості Товару має бути сплачено протягом 14 днів після закінчення митного оформлення, що підтверджується ВМД.

Щодо твердження відповідача про те, що право власності перейшло на товар з моменту завантаження товару у вказаному СМR місці, що суперечить контракту, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 4.5 Контракту обов`язок та витрати з навантаження / вивантаження Товару, що пов`язані з транспортуванням такого Товару до порту або іншого місця ввезення на митну територію України покладаються на Постачальника. Такі витрати самостійно закладаються Постачальником до ціни Товару та додатковому відшкодуванню з боку Покупця не підлягають.

Товар постачався на умовах FCA Струміца (Пн. Македонія) з площ Постачальника та позивачем не було понесено жодних витрат на навантажувально-розвантажувальні роботи та будь-яких інших витрат, окрім вартості самого Товару та вартості його транспортування до митного кордону України.

Правила Інкотермс не стосуються моменту переходу права власності на продані товари.

Таким чином, зазначивши у рішення про виявлені нібито суперечності, митний орган не зазначає яким чином ці обставини впливають на митну вартість товару, що дає суду підстави зазначити про невмотиваність та необґрунтованість рішення в цій частині.

Щодо твердження відповідача про відсутність у товаросупровідних документах відомостей щодо виду товару, до врожаю якого року відноситься дана продукція та виробника суд зазначає наступне.

Вид товару зазначений у митній декларації, сертифікаті походження, фітосанітарному сертифікаті, фотографії ящика з білокачанною капустою, на якій було нанесено стікер з інформацією про товар, а саме на стікері зазначено капуста білоголова свіжа, врожай 2023 року. Фото було надіслано позивачу Постачальником під час навантаження Товару в місці поставки м. Струміца, Пн. Македонія.

Суд зазначає, що відповідачу було надано повний пакет документів, що передбачений ч. 2 ст. 53 МК України, який був достатнім для того, щоб упевнитись в правильності визначення декларантом митної вартості Товару.

Відповідач ні в рішенні про корегування митної вартості товару, ні у відзиві на позовну заяву не обґрунтував, яким чином вищезазначені дані впливають на митну вартість Товару за умови того, що ціна Товару зазначена в Інвойсі і узгоджується з усіма іншими документами та задекларованими даними.

Отримавши від позивача документи на усунення розбіжностей при визначенні митної вартості, відповідач зазначає наступне:

прайс-лист (3014) від 21.05.2023 б/н, у якому зазначено, що він діє 27 травня 2023 року, не може бути взятий до уваги митним органом, оскільки інвойс №INVT 54 виставлено 22.05,2023. Крім того, згідно з інформацією з мережі Інтернет, дана компанія орієнтована на закупівлю та реалізацію овочів і фруктів. А, отже, прайс-лист такого виробника повинен містити відомості по всьому асортименту товарів, а не по окремій позиції. Даний документ не являється прайсом, оскільки містить відомості лише по товару, оформлення якого здійснюється;

висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 24.05.2023 №20-27/05-2023, не може бути взятий до уваги митним органом, оскільки вартість товару визначалась на підставі середньоринкових цін, тобто в рамках порівняльного підходу. Водночас, пунктами 36 та 37 Національного Стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого ПК МУ від 10.09.2003 №1440 передбачено, що оцінювач застосовує, як правило, кілька методичних підходів, що найбільш повно відповідають визначеним меті оцінки, виду вартості за наявності достовірних інформаційних джерел для її проведення. З метою обґрунтування остаточного висновку про вартість об`єкта оцінки результати оцінки, отримані із застосуванням різних методичних підходів, зіставляються шляхом аналізу впливу принципів оцінки, які є визначальними для мети, з якою проводиться оцінка, а також інформаційних джерел на достовірність результатів оцінки. Крім того, при визначенні середньоринкової ціни, серед інших, наведено ціни на внутрішньому ринку Польщі;

калькуляція від 22.05.2023 б/н не може бути взята до уваги, оскільки не містить документального підтвердження щодо складових ціни товару;

копія митної декларації країни відправлення від 22.05.2023 № 2ЗМКХР405000018Е38 не може бути взята до уваги, оскільки не містить посилання на інвойс, та не підтверджує числові значення гр. 22 МД;

лист Frutopolis від 24.05.2023 № 6не може бути взятий до уваги, оскільки вказаний у ньому інвойс №161/2023 не подано митному органу, а отже не містить документальної підтвердження.

Відповідно до ст. 53 МКУ витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Позивач не спростовує розбіжності у датах прайс-листа та Інвойса, але зазначає, про відсутність обґрунтувань відповідача щодо цього та впливу на митну вартість

Суд погоджується з цим і зазначає, що взагалі прайс-лист щодо цінових пропозицій не є документом, що підтверджує митну вартість, а інформація відображена в ньому не є і не може бути сталою в силу ринкових відносин.

Висновок експерта був підготовлений спеціалізованою експертною організацією (суб`єктом оціночної діяльності) - ТОВ «Одеський Аукціонний Центр», яка має усі необхідні дозволи на провадження такої діяльності, з дотриманням усіх приписів, що передбачені законодавством України щодо оцінки майна і майнових прав.

Відповідачем не наведено обґрунтованих підстав, які відповідають дійсності, на користь того, що вказаний висновок не може братися до уваги під час здійснення митного контролю за правильністю визначення митної вартості.

Калькуляція є тим документом, що підтверджує числові значення складових ціни Товару та митної вартості такого Товару. Калькуляція складається Постачальником на підставі даних, які є в нього в наявності, стосовно чисельних значень складових ціни товару та він (постачальник) не має обов`язку надавати ще інші додаткові документи на підтвердження вже й так підтверджених даних.

Відповідач у своєму рішенні не конкретизував, які дані з калькуляції вимагають додаткового документального підтвердження та чому дані з тієї ж калькуляції не підтверджують заявлену митну вартість.

Експортна декларація не містить посилання на інвойс, тому що вона складена виробником Товару, а інвойс Постачальником. В експортній декларації зазначаються лише ті документи, що стосуються господарських відносин між виробником Товару та Постачальником, а позивача безпосередньо з виробником Товару жодні відносини не пов`язують, контрагентом позивача є виключно Постачальник. Відмінність фактурної вартості Товару в експортній декларації від ціни, що зазначена в інвойсі, спричинена об`єктивними чинниками оформлення експортної декларації здійснювалося виробником Товару та вантажовідправником юридичною особою «SAFIR-PROMET» DOO, а не Постачальником. В експортній декларації вказана та сума, яку Постачальник мав сплатити виробнику (що підтверджується листом постачальника), але до позивача це жодного стосунку не має, адже контрагентом позивача є саме Постачальник, який здійснив поставку Товару позивачу із закладенням своєї доданої вартості, що і відобразилося в інвойсі у вигляді вищезгаданої різниці.

Тобто факт наявності різниці між фактурною вартістю товару в експортній декларації та ціни Товару, що вказана в інвойсі, жодним не свідчить на користь того, що декларантом було невірно визначену митну вартість Товару, якщо врахувати той факт, що вартість Товару, яка вказана в експортній декларації є меншою від тієї, що вказана в інвойсі.

Крім того, декларант або уповноважена особа не несуть відповідальність за заповнення митної декларації країни відправлення.

Лист постачальника сам по собі є документальним доказом, який містить дані, що стосуються митної вартості Товару. Щодо інвойсу №161/2023, який зазначений в експортній декларації його немає в наявності в позивача, адже цей документ стосується господарських відносин безпосередньо виробника товару та Постачальника, а впливу на поставку товару позивачу Постачальником цей інвойс не мав, адже поставка здійснювалася саме на підставі інвойсу Постачальника, а не того, що зазначений в експортній декларації.

Таким чином, сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи містили розбіжності є необґрунтованими. Крім того, будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої митної вартості товару судом не встановлено.

Суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача, що висновки відповідача є протиправними та не відповідають наявним в матеріалах справи доказам та умовам поставки, визначеними сторонами зовнішньоекономічного контракту, оскільки подані позивачем для митного оформлення документи не містять розбіжностей в частині визначення загальної вартості товару, а наявні розбіжності не впливають на правильність визначення митної вартості товару.

Щодо обраного відповідачем методу митної вартості, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

За змістом статті 64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 55 МКУ прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів повинно містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію, у тому числі щодо митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, яка призвела до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом. При коригуванні митної вартості товарів за другорядними методами, передбаченими статями 59, 60 та 64 цього Кодексу, у рішенні обов`язково зазначаються помер та дата митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів (пункту 2.1 розділу II Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598).

При цьому в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 19.06.2018 у справі №826/6346/16.

Оскільки раніше суд дійшов висновку про відсутність у спірному випадку підстав для коригування митної вартості, то і обрання відповідачем резервного методу замість обраного позивачем є необґрунтованим.

Отже, вказані позивачем при декларуванні товару відомості та подані документи не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митній декларації, та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом.

Висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товару та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на ціну товару.

Суб`єктом владних повноважень не доведено, що подані декларантом документи для визначення митної вартості товару свідчать, що митна вартість товару занижена, як і не доведено неможливість визначення митної вартості за ціною договору, та необхідність застосування додаткового методу визначення митної вартості товару.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що оскаржувані рішення, прийняті Одеською митницею, є необґрунтованими, а відтак позовні вимоги ТОВ «Атаман і К» є такими, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог та згідно із ст.139 КАС України судові витрати позивача зі сплати судового збору у сумі 4294,40 грн підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6500,00 грн, то суд враховує клопотання позивача про те, що він має намір на підставі ч. 3-5 ст. 143 КАС України подати докази на підтвердження розміру цих витрат. Таким чином, це питання буде вирішено в порядку, визначеному статтею 252 КАС України.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» до Чернівецької митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Чернівецької митниці про коригування митної вартості товарів № UA408000/2023/000211/2 від 26.05.2023 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA408020/2023/000769 від 26.05.2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької митниці (58023, м. Чернівці, вул. Руська, буд. 248М, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» (65005, м. Одеса, вул. Бугаївська, буд. 21/49, офіс 31, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4294 (чотири тисячі двісті дев`яносто чотири) грн 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний