Справа № 340/9049/23
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2024 року м. Дніпросправа № 340/9049/23
(суддя Пасічник Ю.П., м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційними скаргами приватного підприємства "Нафтова компанія Світловодськ", Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року та апеляційною скаргою приватного підприємства "Нафтова компанія Світловодськ" на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2023 року у справі №340/9049/23 за позовом приватного підприємства "Нафтова компанія Світловодськ" до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Нафтова компанія Світловодськ" 30 жовтня 2023 року звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області згідно з яким, з урахуванням уточнень просить визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 19.10.2023 року №0-1128 та стягнути з відповідача судові витрати.

Позов обґрунтовано тим, що податкова вимога від 19.10.2023 року №0-1128 є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки складена в порушення вимог ст. 56 ПК України, а саме щодо неузгодженої суми податкового зобов`язання.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року позов задоволено повністю.

Скасовуючи вимогу від 19.10.2023 року №0-1128, суд першої інстанції виходив з того, що до закінчення процедури адміністративного оскарження у відповідача були відсутні правові підстави формувати 19.10.2023 із включенням до податкової вимоги №0-1128 суми 76941 грн, а сума узгодженого податкового боргу станом на 19.10.2023 року у розмірі 1521,94 грн. (1133,14 грн. + 388,80 грн.), була недостатньою для її формування, адже це суперечить вимогам п. 59.1. ст. 59 ПКУ.

При цьому, суд зробив висновок про відсутність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, з огляду на неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги), що позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

18 грудня 2023 року позивач звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10000 грн.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2023 року відмовлено у задоволення заяви щодо ухвалення додаткового судового рішення у цій справі.

Ухвала суду мотивована тим, що позивач не надав суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу та ухвалою про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі, позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення в оскаржуваній частині, стягнувши з відповідача на користь позивача 10000 грн витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що з огляду на практику Верховного Суду розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути у фіксованому розміру, при цьому суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що у відповідача були всі наявні підстави для формування оскаржуваної податкової вимоги, оскільки за даними ІКП «Податковий блок» за позивачем рахувався податковий борг.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали та рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Головного управління ДПС у Кіровоградській області не підлягає задоволенню, а апеляційні скарги приватного підприємства "Нафтова компанія Світловодськ" підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що актом №6158/11/28/РРО/32992015 від 31.08.2023 року, встановлено порушення вимог п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосовування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (а.с.66,67).

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №4 від 20.09.2023, яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 76941 грн (а.с.62).

Не погодившись з прийнятим рішення позивач, 03.10.2023 звернувся до ДПС України із скаргою про що повідомив відповідача (а.с.8,9).

Вищевказані обставини підтверджуються копіями фіскальних чеків щодо направлення рекомендованої кореспонденції на адресу відповідача та ДПС України (а.с.10,11).

19.10.2023 відповідачем сформовано та направлено позивачеві податкову вимогу №0-1128, якою визначено податковий борг в загальній сумі 78451,94 грн, що складається з: штрафної санкції нарахованої за результатами фактичної перевірки - 76941 грн; узгодженої заборгованості з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 1133,14 грн, екологічного податку, який справляється за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення в сумі 388,80 грн (а.с.5-7).

Станом на дату формування вищевказаної податкової вимоги, рішення за результатами розгляду скарги позивача на податкове повідомлення-рішення №4 від 20.09.2023, ДПС України не було прийнято, що підтверджується рішенням про продовження строку розгляду скарги до 07.12.2023 (а.с.12).

Законність та обґрунтованість вимоги від 19.10.2023 року №0-1128 є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 56.1. ст. 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з п. 56.2. ст. 56 ПК України у разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.

Пунктом 56.5. ст. 56 ПК України передбачено, що платник податків одночасно з поданням скарги контролюючому органу вищого рівня зобов`язаний письмово або в електронній формі засобами електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) повідомляти контролюючий орган, яким визначено суму грошового зобов`язання або прийнято інше рішення, про оскарження його податкового повідомлення-рішення або будь-якого іншого рішення.

Скарга, подана із дотриманням строків, визначених абзацом першим пункту 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Відповідно до п. 56.15. ст. 56 ПК України протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, позивач повідомив відповідача про оскарження ним податкового повідомлення-рішення №4, сума грошового зобов`язання по якому була включена до податкової вимоги №0-1128, як наслідок до закінчення процедури адміністративного оскарження у відповідача були відсутні правові підстави формування податкової вимоги із включення до неї суми податкового зобов`язання визначеного таким податковим повідомленням-рішенням.

Зважаючи на те, що рішенням Державної податкової служби України від 19.10.2023 року (а.с.12) було продовжено строк розгляду скарги позивача на податкове повідомлення-рішення №4, відповідач формуючи 19.10.2023 року протиправно включив до такої вимоги суми податкового зобов`язання визначені зазначеним податковим повідомленням-рішенням, так як такі суми не були узгоджені, а тому суду першої інстанції зробив правильний висновок про те, що оскаржувана вимога в цій частині є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо доводів відповідача про існування інших податкових зобов`язань, які включені до податкової вимоги №0-1128, а саме: узгодженої заборгованості з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 1133,14 грн., екологічного податку, який справляється за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення в сумі 388,80 грн, як правильно зазначив суд першої інстанції з посиланням на п. 59.1. ст. 59 ПК України, сума узгодженого податкового боргу мала становити не менше 3060 грн, що є недостатньо для формування податкової вимоги, адже це суперечить вимогам п. 59.1. ст. 59 ПКУ.

Стосовно вимог про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частинами 1 та 2 ст.16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною у постанові від 16.11.2022 року прийнятої у справі 922/1964/21, гонорар може встановлюватися у фіксованому розмірі або погодинній оплаті. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та адвокатським об`єднанням «Усатенко і Усатенко» було укладено договір про надання професійної правничої допомоги від 27.10.2023 року з умовами якого позивачу надаються послуги з професійної правничої допомоги (а.с.13).

Згідно з пунктом 4.1 вищезазначеного договору вартість допомоги складає 10000 грн.

Згідно з платіжною інструкцією №125 від 27.10.2023 року позивачем сплачено 10000 грн згідно з договором про надання юридичних послуг (а.с.14).

Тобто, у справі, що розглядається гонорар адвоката визначено у фіксованому розмірі.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04, п. 269).

Враховуючи те, що предметом спору у цій справі є правомірність податкової вимоги на суму 78451,94 грн, тобто зазначена справа є справою не значної складності, з установленою судовою практикою, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що визначений розмір гонорару за супроводження у суді першої інстанції такої справи (написання позовної заяви та участь у судовому засіданні) 10000 грн є завищеним та не співмірним складності цієї справи, так як супроводження такої справи не потребувало від адвоката додаткових вмінь та знань, а тому суд апеляційної інстанції зробив висновок про необхідність зменшення загального розміру присудженої до відшкодування позивачу правничої допомоги у цій справі до 2000 грн.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, за необхідне апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, так як суд першої інстанції об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи щодо оскарженої податкової вимоги, при цьому апеляційну скаргу позивача слід задовольнити частково, скасувавши ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі №340/9049/23 та рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 року в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, прийнявши в цій частині нову постанову щодо стягнення з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Керуючись: пунктом 1,2 частини 1 статті 315, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року у справі №340/9049/23 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу приватного підприємства "Нафтова компанія Світловодськ" на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2023 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі №340/9049/23 та рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2023 року та рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу у справі №340/9049/23 скасувати та прийняти в цій частині нову постанову,

Стягнути з Головного управління ДПС у Кіровоградській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь приватного підприємства "Нафтова компанія Світловодськ" в рахунок відшкодування судових витрат понесених на професійну правничу допомогу - 2000 (дві тисячі) гривень.

В іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року у справі №340/9049/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 05 березня 2024 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва