Справа № 524/6633/23
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 р.Справа № 524/6633/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Жигилія С.П. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.12.2023, головуючий суддя І інстанції: Предоляк О.С., м. Кременчук Полтавської області, по справі № 524/6633/23

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України третя особа - Інспектор роти №2 БПП у м Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Олефіренко Олексій Сергійович

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі по тексту відповідач), третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - інспектор роти №2 БПП у м Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Олефіренко Олексій Сергійович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просить:

- скасувати постанову інспектора роти №2 БПП у м Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Олефіренка Олексія Сергійовича серія БАД №012984 від 07.09.2023 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн;

- провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.121 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.121 КУпАП.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13 грудня 2023 року у справі №524/6633/23 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано постанову інспектора роти №2 БПП у м Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Олефіренка Олексія Сергійовича серії БАД № 012984 від 07.09.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3ст.121 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3ст.121 КУпАП закрито.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення у справі, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13 грудня 2023 року у справі №524/6633/23 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідачем приведено посилання на неврахування судом першої інстанції обставин, що позивач з метою отримання прибутку використовував автомобіль для перевезення пасажирів, як таксі, а тому такий транспортний засіб підлягав технічному огляду щороку.

Позивач правом на подання письмового відзиву не скористався.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у них докази, обговоривши підстави та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог поданої відповідачем апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 07 вересня 2023 року о 02-15 годині інспектором роти №2 БПП у м Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Олефіренко О.С, у відношенні ОСОБА_1 винесено постанову серії БАД №012984 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП за порушення п.31.3 «б» ПДР України.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що 07 вересня 2023 року о 02-15 год. по проспекту Свободи м Кременчук водій керував транспортним засобом, що використовується для надання послуг із перевезення пасажирів, який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно не пройшов, чим порушив п 31.3 б ПДР України. Правопорушення зафіксовано на боді-камеру 470873. За допущене порушення на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки доказів здійснення позивачем господарської діяльності або виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку оскаржувана постанова не містить, і протилежне не доведено відповідачами належними та допустимими доказами, то постанову у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 необхідно скасувати, а справу закрити.

Переглядаючи оскаржуване рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Частина третьої статті 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Відповідач, приймаючи рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП України виходив з того, що позивач 07 вересня 2023 року керував транспортним засобом Renault Duster, номерний знак НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому проходженню технічного контролю та своєчасно його не пройшов, чим порушив п.п. 31.3 «б» ПДР України.

За правилами п. 31.3 «б» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно частин першої та другої статті 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років;

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Таким чином, з системного аналізу вищевказаних положень вбачається, що легкові автомобілі підлягають обов`язковому технічному контролю у випадках, коли вони використовуються як таксі та для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.

Згідно статті 29 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Відповідно до п. 1 Правил дорожнього руху

- водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі;

- пасажир - особа, яка користується транспортним засобом і перебуває в ньому, але не причетна до керування ним.

Підпунктом 15 пункту 1 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 № 137 визначено, що транспортний засіб, який використовується з метою отримання прибутку це транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами-підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.

Для віднесення автомобіля до об`єкту обов`язкового технічного огляду слід використовувати термінологію, що наведена у Правилах надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 176 від 18.07.1997.

У відповідності до пункту 1 цих Правил, вони визначають порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.

За змістом пункту 7 Правил дія цих Правил не поширюється на перевезення, які здійснюються, зокрема, транспортними засобами, які належать фізичним особам і використовуються ними для задоволення власних потреб, що не має на меті отримання прибутку.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що легкові автомобілі підлягають обов`язковому технічному огляду лише у випадку їх використання як таксі або для перевезення пасажирів чи вантажів з метою отримання прибутку. Тобто, визначальною обставиною є мета фактичного використання автомобіля для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку.

З матеріалів даної справи, зокрема, з відеозапису із бодікамери 470873, наданого відповідачем на CD-диску (а.с. 34), колегією суддів встановлено, що легковий автомобіль Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в момент зупинки не мав позначки, знаку або напису "таксі". В автомобілі знаходився водій та пасажири, якими було повідомлено про те, що відповідний транспортний засіб не використовувався для потреб перевезення пасажирів (як таксі).

В той же час, патрульним поліції в ході розгляду адміністративної справи на місці зупинки транспортного засобу не було допитано у якості свідків пасажирів легкового автомобіля Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_1 , щодо обставини отримання прибутку водієм автомобіля.

Колегія суддів зауважує, що сам по собі факт перебування у транспортному засобі на момент зупинки пасажирів, так само як і зауваження водія транспортного засобу на момент зупинки про те, що він працює в таксі, не може свідчити про використання такого транспортного засобу з метою отримання прибутку без належних доказів, що автомобіль, яким керував позивач, використовується ним для надання послуг таксі (перевезення пасажирів) за певну плату.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказам.

Отже, матеріали справи не містять інших доказів, на підставі яких патрульний поліції прийшов до висновку, що транспортний засіб, який належать ОСОБА_1 , експлуатувався з метою отримання прибутку.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Як вже зазначалось вище, відповідачем не надано належних доказів, які б у розумінні статті 251 КУпАП підтверджували порушення позивачем вимог п.31.3 "б" ПДР України, що виключає можливість притягнення позивача до відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП.

Згідно зі статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, судова колегія приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, та винність позивача у його вчиненні.

Виходячи з вищезазначеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Інші доводи на, які посилався апелянт не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Разом з тим, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно частини першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права .

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.12.2023 по справі № 524/6633/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій Л.В. Любчич