Справа № 320/9678/24
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

06 березня 2024 року Київ № 320/9678/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Скрипка І.М., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали Приватного підприємства «Дубекспо» до Головного управління ДПС у м. Києві та Державної казначейської служби України про стягнення суми пені, інфляційних витрат та сум за користування чужими грошовими коштами,

в с т а н о в и в:

Приватне підприємство «Дубекспо» в особі представника Пасічника Ігоря Юрійовича 13.07.2023 звернулось через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» до Київського окружного адміністративного суду з позовом (у зв`язку з надмірним навантаженням зареєстрований 24.02.2024, автоматизований розподіл здійснено 26.02.2024) до Головного управління ДПС у м. Києві та Державної казначейської служби України, у якому просить суд:

- стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «Дубекспо» суму пені за період із 01.03.2023 по 21.06.2023, щодо протермінування бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 120 896, 01 грн.;

- стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «Дубекспо» суму інфляційних втрат за період із 01.03.2023 по 21.06.2023 у розмірі 35 611, 30 грн.

- стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «Дубекспо» суму, за користування чужими грошовими коштами 01.03.2023 по 21.06.2023 у розмірі 12 089, 60 грн.;

- стягнути з Головного Управління ДПС у м. Києві на користь Приватного підприємства «Дубекспо» за рахунок усіх наявних коштів судовий збір у розмірі 2 147, 20 грн.;

- зобов`язати Головне Управління ДПС у м. Києві та Державну казначейську службу України подати звіт про виконання судового рішення у термін 20 календарних днів із моменту набрання законної сили рішення;

- стягнути з Головного управління ДПС у м. Києві на користь Приватного підприємства «Дубекспо» за рахунок усіх наявних коштів витрати на правову допомогу, у розмірі 16 080, 00 грн.;

- стягнути з Головного управління ДПС у м. Києві та Державної казначейської служби України на користь Приватного підприємства «Дубекспо» за рахунок усіх наявних коштів будь-які супутні витрати.

Адміністративний позов не відповідає вимогам процесуального закону, з огляду на таке.

Позовні вимоги відповідно до прохальної частини позову не є конкретними, звернуті не до всіх відповідачів, оскільки позивач просить суд лише стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «Дубекспо» суму пені за період із 01.03.2023 по 21.06.2023 щодо протермінування бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 120 896, 01 грн., стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «Дубекспо» суму інфляційних втрат за період із 01.03.2023 по 21.06.2023 у розмірі 35 611, 30 грн. та стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «Дубекспо» суму, за користування чужими грошовими коштами 01.03.2023 по 21.06.2023 у розмірі 12 089, 60 грн.

При цьому, решта вимог прохальної частини не є позовними вимогами, а є процесуальними питаннями щодо судових витрат, а також питання, передбаченого статтею 282 Кодексу, яке регламентує судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах, тож ці прохання позивача не є позовними вимогами, які має вирішувати суд під час розгляду справи по суті, із урахуванням способів судового захисту та повноважень суду при вирішенні справи, що передбачено статями 5 та 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

У силу приписів пункту 4 частини п`ятої статті 160 Кодексу в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

У якості відповідачів позивачем визначено двох суб`єктів владних повноважень - Головне управління ДПС у м. Києві та Державну казначейську службу України, у той час як вимоги звернуті лише до Державної казначейської служби України, оскільки містять зміст про стягнення коштів з Державного бюджету України. при цьому позовні вимоги до іншого відповідача не заявлені.

Крім того, частиною першою статті 5 Кодексу передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

У той же час, у розумінні процесуального закону, передумовою для зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії є встановлення наявності порушених прав позивача протиправними, на його думку, рішенням або діями чи бездіяльністю такого суб`єкта.

При цьому, прохальна частини позову не містить конкретно сформульованих вимог до кожного з відповідачів із урахуванням фактичних обставин та поданих доказів, а також доказів на їх обґрунтування.

Разом із тим, таких способів судового захисту, про які просить позивач, як юридична особа приватного права, адміністративним процесуальним законом не передбачено.

У той же час позивач, обґрунтовуючи підстави цього позову, зазначає, що його дії спрямовані на дисциплінуючий характер, при цьому фактично спірні правовідносини щодо права позивача на бюджетне відшкодування вже раніше вирішені в судовому порядку, на що позивач власне і посилається у позові.

У позові позивач посилається на норми пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, відповідно до якого суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

При цьому залишає поза увагою іншу норму цього пункту, відповідно до якого нарахування пені згідно з абзацом першим цього пункту не здійснюється у разі, якщо така заборгованість зумовлена, зокрема виникненням форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у зв`язку із введенням воєнного, надзвичайного стану.

Із цим позовом позивач звернувся до суду 13.07.2023, тобто у період дії воєнного стану, а спірні правовідносини обґрунтовує періодом із 01.03.2023 по 21.06.2023, тобто в межах дії воєнного стану.

У силу приписів пункту 9 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в позовній заяві зазначаються у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

У той же час, цитування окремих нормативно-правових актів без конкретизації та обґрунтування з підтвердженням відповідними доказами порушеного права не є обґрунтуванням позовних вимог.

У зв`язку із цим позивачеві необхідно уточнити обґрунтування його позовних вимог у контексті норми пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, введеного з 24.02.2022 воєнного стану та спірного періоду правовідносин цього спору, ініційованого на розгляд суду.

Оскільки зазначена категорія справ розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі, якщо позовна заява буде приведена у відповідність до вимог процесуального закону, то суд роз`яснює позивачу, що у силу вимог статей 44 та 45 Кодексу, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

Учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Крім того, судом із ЄДРСР установлено, що позивач звертався до Господарського суду міста Києва з позовом, предметом якого була упущена вигода, спричинена бездіяльністю податкового органу, справі присвоєно номер 910/3306/22. Обґрунтування позову у межах справи № 910/3306/22 аналогічне справі, що розглядається. Рішенням Господарського суду міста Києва, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2024, у задоволенні позову відмовлено.

Таким чином, позивачеві також із цього приводу суду слід надати окремі письмові пояснення.

У силу вимог частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 132 цього Кодексу встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною першою статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями) передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями), за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою, встановлюється ставка судового збору 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою, встановлюється ставка судового збору 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із частиною третьою статті 6 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями), за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Суд звертає увагу заявника на те, що майновими вимогами є будь-які вимоги суб`єктів права, що пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням, обміном, розподілом майна, у тому числі нерухомими та рухомими речами, грошовими коштами тощо.

Суд констатує, що вимоги позивача носять майновий характер, ціна позову складає 168 596, 91 грн. Тож 1,5% ціни позову становить 2528, 95 грн., а фактично сплачено 2147, 20 грн.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального закону.

Вказані недоліки повинні бути усунені шляхом подання до суду:

- уточненої позовної заяви, яка відповідає вимогам, установленим статтями 160, 161 та 172 Кодексу адміністративного судочинства України (у кількості примірників, відповідно до кількості учасників справи, один з яких до суду), зокрема із приведенням прохальної частини позову у відповідність до вимог статті 5 Кодексу з урахуванням фактичних обставин та поданих доказів, а також належним обґрунтуванням позовних вимог із урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цієї ухвали; визначенням позовних вимог до кожного з відповідачів, які мають бути обґрунтовані та підтверджені відповідними доказами;

- письмових пояснень з посиланням на конкретні норми процесуального та матеріального права, що дають можливість розглядати заявлені позивачем вимоги в адміністративному судочинстві;

- письмових пояснень, що вказана категорія справ, предмет спору в якій ініційований перед адміністративним судом, не повинна розглядатись за правилами господарського судочинства, а також пояснень із приводу справи в порядку господарського судочинства за № 910/3306/22;

- доказів доплати судового збору у розмірі 381, 75 грн.

Керуючись статтями 44, 45, 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

позовну заяву Приватного підприємства «Дубекспо» - залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачу, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позов.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Скрипка І.М.