Справа № 200/290/24
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2024-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2024 року Справа№200/290/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправним і скасування п.54 протоколу, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України (далі МОУ, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (далі ДОТЦК та СП, третя особа), в якому просить: - визнати протиправним і скасувати п.54 протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 02.06.2023 № 9/д, яким відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги; - зобов`язати комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум призначити і виплатити одноразову грошову допомогу від держави у зв`язку із смертю (загибеллю) військовослужбовця ОСОБА_2 як особі, що перебувала на утриманні загиблого.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що вона має право на нарахування і отримання одноразової грошової допомоги, як особа, що перебувала на утриманні військовослужбовця ЗСУ, що загинув під час виконання ним обов`язків військової служби. Зазначає, що вона виконувала обов`язки опікунки неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2012 року до досягнення ним повноліття. У подальшому, набувши повноліття, ОСОБА_2 здобував власні засоби існування і взяв під опіку вже свою «названу матір» ОСОБА_1 , зокрема забезпечував їй регулярно перечислення коштів на утримання. Такі кошти складали більшу частину доходів ОСОБА_1 . Таким чином ОСОБА_1 перебувала на утриманні військовослужбовця ОСОБА_2 до дня його загибелі.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що ОСОБА_1 не підпадає під жодну категорію осіб, визначених частиною 4 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Крім того, зазначає, що якщо навіть не приймати до уваги норми частини 4 ст. 30 вказаного Закону України № 2262-ХІІ, то позивачем не надано жодного достатнього та допустимого доказу її непрацездатності станом на період часу до дати загибелі ОСОБА_2 . Вважає, що твердження ОСОБА_1 про те, що вона перебувала на повному утриманні загиблого ОСОБА_2 або одержувала від загиблого ОСОБА_2 допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, дає підстави вважати, що крім неї на повному утриманні загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 або одержували від загиблого ОСОБА_2 допомогу, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, також перебували її чоловік та її троє рідних дітей. Вважає, що ті суми і кількість грошових переказів від військовослужбовця ОСОБА_2 на картку ОСОБА_1 , на які остання посилається як на доказ її перебування на утриманні військовослужбовця ОСОБА_2 , не свідчать, не можуть бути і не є достатнім доказом факту перебування її (тим більш разом з чоловіком і трьома дітьми) на утриманні загиблого військовослужбовця. Рішення приймалось за заявою ОСОБА_1 про виплату їй одноразової грошової допомоги з підстав того, що загиблий ОСОБА_2 був її підопічним (перебував під її піклуванням), і до зазначеної заяви ОСОБА_3 були додані документи для розгляду Комісією Міноборони саме з приводу здійснення нею піклування над ОСОБА_2 . Проте, з заявою про виплату одноразової грошової допомоги з підстав того, що вона була непрацездатним членом сім`ї, який перебував на утриманні загиблого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не зверталася та відповідних документів щодо непрацездатності і перебування на утриманні для розгляду Комісією Міноборони не надавала. Наголошує на тему, що ОСОБА_2 досяг повноліття у 2019 році, то починаючи з 2019 року, у тому числі і на день загибелі ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) військовослужбовця ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_3 вже не здійснювала над ним піклування, а звідти, не мала відповідних прав і обов`язків щодо нього.

До суду надійшла відповідь на відзив, якою позивачка просить задовольнити позовні вимоги. Зазначає, що у неї і загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 існував стійкий родинний зв`язок. Він підтверджується тим фактом, що після смерті матері та позбавлення батьківських прав батька малолітнього ОСОБА_2 саме ОСОБА_1 стала йому замість рідних батьків. Надходження від ОСОБА_2 на загальну суму понад 45 тисяч гривень складали більшу частину доходів ОСОБА_1 за час їх отримання. Наявність на утриманні в позивачки ОСОБА_1 трьох неповнолітніх дітей тільки підкреслює її реальну потребу (і залежність) від доступних джерел матеріального забезпечення, основним з яких були перечислення від військовослужбовця ОСОБА_2 до дня його загибелі.

Ухвалою суду від 18 січня 2024 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою суду від 26 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, витребувано докази.

Відповідно до пункту 31 частини 11 статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" затверджено Указ Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 7 листопада 2022 року № 757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 6 лютого 2023 року № 58/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 26 липня 2023 року № 451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Законом України від 8 листопада 2023 року № 3429-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 6 листопада 2023 року № 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Законом України від 6 лютого 2024 року № 3564-IX «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 5 лютого 2024 року № 49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України № НОМЕР_1 , виданого 22.07.2022.

Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади від 23.08.2022 №2022/000405431 адресою місця проживання позивачки є: АДРЕСА_1 .

Також відповідно до наданої відповідачем копії довідки ОСББ «Травневе-2016» № 3/3 від 24.11.2022 позивачка мешкає в АДРЕСА_1 разом зі своєю сім`єю: ОСОБА_4 чоловік ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_5 донька ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_6 донька ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), ОСОБА_7 - син ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ).

До суду надано витяг ВР-000474386, відповідно до якого станом на 30.11.2022 позивачка до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 , виданого 29.05.2001, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .

Згідно з копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 , виданого 16.01.2008 установлено, що ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , про що в Книзі реєстрації смертей 16 січня 2008 року зроблений відповідний актовий запис № 6.

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 6 листопада 2015 року у справі № 220/601/15-ц задоволено позовну заяву ОСОБА_1 . Позбавлено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У вказаному рішенні суду зазначено, що: « ОСОБА_1 являється рідною тіткою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 29.05.2001 року його батьками є ОСОБА_8 та рідна сестра - ОСОБА_9 .

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 05.03.2002 року шлюб між ОСОБА_8 і ОСОБА_9 був розірваний 18.01.2002 року.

ІНФОРМАЦІЯ_8 рідна сестра позивачки - ОСОБА_9 померла. Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , видане 16.01.2008 року виконкомом Андріївської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області.

Після смерті рідної сестри племінник позивачки ОСОБА_10 проживав у м. Курахове разом з Відповідачем, його співмешканкою ОСОБА_11 та їх двома спільними малолітніми дітьми. Але з вересня 2011 року всі обов`язки по догляду та утриманню ОСОБА_10 Відповідач фактично перекинув на співмешканку, а сам пішов в іншу сім`ю. Вихованню, навчанню та розвитку свого сина відповідач не приділяв ніякої уваги, матеріально не підтримував. Іноді з`являвся, але в нетверезому стані, вчиняв сварки, підіймав на сина руки. Ці факти підтверджуються актом обстеження умов проживання Курахівської міської ради від 13.01.2012 року. З лютого 2012 року по теперішній час за згодою ОСОБА_12 проживає разом з позивачкою та її сім`єю: чоловіком - ОСОБА_4 , доньками - ОСОБА_13 , в АДРЕСА_2 ».

До суду надані копії вказаних свідоцтв.

Розпорядженням голови Великоновосілківської районної державної адміністрації від 27.11.2015 № 202 ОСОБА_2 було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Також позивачка надала копію свідоцтва серія НОМЕР_5 від 06.05.2019 про народження її сина ОСОБА_7 .

Відповідно до копії рішення Виконавчого комітету Української міської ради від 18.12.2015 № 99 «Про призначення піклувальника над неповнолітнім ОСОБА_2 , позбавленим батьківського піклування» вирішено призначити ОСОБА_1 піклувальником над неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позбавленим батьківського піклування.

У витязі з обліково-статистичної картки дитини-сироти та дитини позбавленої батьківського піклування зазначено, що ОСОБА_2 мав статус дитини-сироти або дитини позбавленої батьківського піклування.

У витязі із послужного списку особової справи ОСОБА_2 зазначено, що його місце проживання: АДРЕСА_3 . Також наявні відомості щодо опікуна позивачки.

Згідно зі свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_6 , виданого 24.11.2022, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , про що 24 листопада 2022 року було складено відповідний актовий запис № 652.

Відповідно до копії акта про настання смерті від 15 жовтня 2022 року, який складений Військовою частиною НОМЕР_7 , ОСОБА_2 15.10.2022 отримав вогнепальні осколкові поранення несумісні з життям.

У поіменному списку безповоротних втрат щодо ОСОБА_2 наявні відомості щодо позивачки як близького родича.

Позивачці надано довідку Військової частини НОМЕР_7 від 15.12.2022 № 1884 для членів сімей осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь стримування військової агресії Російської Федерації проти України, померли внаслідок поранення, контузія або каліцтва, одержаних під час стримування військової агресії Російської Федерації проти України

У вказаній довідці ОСОБА_1 вказана як близький родич, опікун.

Також позивачці надіслано сповіщення про смерть ОСОБА_2 .

У довідці Військової частини НОМЕР_7 від 19.12.2022 № 1900 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України зазначено, що лейтенант ОСОБА_2 дійсно в період з 29 березня 2022 року по 16 квітня 2022 року, з 1 травня 2022 року по 6 червня 2022 року з 29 серпня 2022 року по 15 жовтня 2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах бойових дій.

Позивач звернулася до ДОТК та СП із заявою якою просила виплатити їй одноразову грошову допомогу у зв`язку з загибеллю 15.10.2022 її підопічного лейтенанта ОСОБА_2 .

У витязі з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 2 червня 2023 року № 9/д зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , мала опікуна до досягнення повноліття загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану лейтенанта ОСОБА_2 (Донецький ОТЦКСП), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_6 від 24.11.2022 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 04.04.2023 № 321/КЦ/2447. Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 одноразова грошова допомога виплачується сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У редакції статті 16-1 згаданого Закону, чинній на дату смерті військовослужбовця, зазначено, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Відповідно да наданих документів заявниця не відноситься до батьків, одного з подружжя або неповнолітньої дитини загиблого. Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Заявниця була опікуном ОСОБА_2 до досягнення ним повноліття. Згідно зі статтею 77 Сімейного кодексу піклування припиняється у разі досягнення фізичною особою повноліття (18 років). На день загибелі військовослужбовця піклувальниця не здійснювала опіку і не мала прав та обов`язків щодо забезпечення ОСОБА_2 . За поданими документами неможливо встановити, чи є у неї діти, які повинні її утримувати та неможливо встановити, чи є ОСОБА_1 непрацездатною (особою з інвалідністю) і перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця. Без надання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджують, що заявниця перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця (копії документів, на підставі яких було призначено пенсію в разі втрати годувальника за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі), неможливо встановити її право отримання одноразової грошової допомоги відповідно п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у зв`язку з чим документи ОСОБА_1 вирішено повернути доопрацювання.

Позивачка звернулася до Міністерства оборони України, Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум з листом від 13 вересня 2023 року, в якому просила повторно розглянути заяву про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , яка перебувала на утриманні загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 військовослужбовця ОСОБА_2 та ухвалити позитивне рішення. При цьому, позивачка зазначила, що не є особою з інвалідністю та не має дітей, які повинні її утримувати. Позивачка посилалася на те, що вона перебувала на утриманні ОСОБА_2 та обґрунтовувала це грошовими переказами від нього.

Листом Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України № 423/ВихЗВГ/6843 від 27.10.2023 позивачу повідомлено про те, що Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, розглянуто документи ОСОБА_1 та прийнято рішення про повернення їх на доопрацювання з викладенням причин повернення в цьому рішенні (протокол від 02.06.2023 № 9/Д).

Позивачка надала до суду скріншоти банківських повідомлень про надходження на картковий рахунок коштів «соціальні виплати» в розмірі 2100,00 грн.

Також, позивачка надала до суду скріншоти банківських повідомлень про надходження на картковий рахунок коштів від ОСОБА_2 , а саме: -23.06.2020 в розмірі 1010,00 грн; - 11.08.2020 в розмірі 200,00 грн; - 18.11.2020 в розмірі 400,00 грн; - 14.12.2020 в розмірі 910,00 грн; - 13.05.2021в розмірі 1700,00 грн; - 10.09.2021в розмірі 2700,00 грн; - 18.11.2021 в розмірі 310,00 грн; - 12.12.2021 в розмірі 2800,00 грн; - 22.12.2021 в розмірі 240,00 грн; - 06.03.2022 в розмірі 9000,00 грн; - 12.03.2022 в розмірі 2300,00 грн; - 27.03.2022 в розмірі 4000,00 грн; - 31.03.2022 в розмірі 10000,00 грн; - 20.04.2022 в розмірі 2288,50 грн; - 21.06.2022 в розмірі 3000,00 грн; - 23.06.2022 в розмірі 750,00 грн; - 27.06.2022 в розмірі 4000,00 грн.

Спірні правовідносини виникли з приводу наявності підстав для виплати позивачці одноразової грошової допомоги в разі загибелі військовослужбовця.

Відповідно до ст. 41 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно з пп. 2 п. 1 ст. 3 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII) установлено, що дія цього Закону поширюється на: військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти;

У п. 1 ст. 16 Закону № 2011-XII зазначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з пп. 1 п. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Розмір одноразової грошової допомоги визначено ст. 16-2 Закону № 2011-XII.

Також приписами п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Якщо сім`я загиблої особи одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими актами законодавства, здійснюється одна з таких виплат за її вибором.

Статтею 16-1 Закону № 2011-XII передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Приписами ст. 30 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-XII) установлено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Батьки військовослужбовців, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років, за наявності страхового стажу не менше 25 років - для чоловіків і не менше 20 років - для жінок.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються:

а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків;

б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю;

в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю.

Відповідне зниження пенсійного віку жінкам, установлене абзацом першим цього пункту, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року;

г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати;

д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.

Дружина (чоловік) годувальника, померлого внаслідок причин, зазначених у пункті "а" статті 20 цього Закону, має право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до пункту "д" частини четвертої цієї статті незалежно від того, працює (проходить військову службу) вона (він) чи ні.

Вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не більш як до досягнення ними 23 років. Діти-сироти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

Частиною 1 ст. 31 Закону № 2262-XII визначено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Статтею 250 Сімейного кодексу України передбачено, що опіка, піклування над дитиною припиняється у випадках, встановлених Цивільним кодексом України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 77 Цивільного кодексу України встановлено, що піклування припиняється у разі досягнення фізичною особою повноліття.

Пунктом 9 ст. 16-3 Закону № 2011-XII установлено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі Порядок № 975), у редакції, чинній а момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Пунктом 12 Порядку № 975 передбачено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

У п. 13 Порядку № 975 зазначено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Суд звертає увагу на те, що Порядком № 975, у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення, передбачено право розпорядника бюджетних коштів приймати рішення про повернення документів на доопрацювання.

Згідно з п. 15 Порядку № 975 рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Суд звертає увагу на те, що вказаний припис не позбавляє особу можливості оскарження інших рішень розпорядника бюджетних коштів.

Отже, з наведених приписів Закону № 2011-XII, Закону № 2232-XII і Постанови № 168 випливає, що одноразову грошову допомогу в разі загибелі військовослужбовця (як за цими Законами так і за Постановою № 168) можуть отримати: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

Належність особи до категорії утриманця загиблого (померлого) військовослужбовця визначається ст. 30 Закону № 2262-XII. Таким утриманцем визнається особа, яка є непрацездатним членом сім`ї загиблого і перебувала на його утриманні.

Водночас ст. 30 Закону № 2262-XII, зокрема ч. 4 цієї статті, визначено певний перелік осіб, які можуть вважатися непрацездатним членом сім`ї загиблого, а ч. 1 ст. 31 Закону № 2262-XII установлюються критерії, за якими члени сім`ї, які вважаються утриманцями.

Тобто, у межах спірних правовідносин, для встановлення належності особи до категорії утриманця загиблого (померлого) військовослужбовця необхідно виконання одночасно двох умов: 1) належність особи до переліку непрацездатних членів сім`ї загиблого, який визначено ст. 30 Закону № 2262-XII; 2) перебування такого члена сім`ї (померлого) військовослужбовця на його утриманні за критеріями, визначеними ст. 31 Закону № 2262-XII.

Також суд звертає увагу на те, що ст. 30 Закону № 2262-XII чітко визначений перелік відповідних осіб, а не критерії належності до переліку непрацездатних членів сім`ї загиблого.

Як було встановлено судом, позивачка є рідною тіткою померлого ОСОБА_2

З 07.05.2019 піклування позивачки над ОСОБА_2 вважається припиненим в силу приписів 1 ч. 1 ст. 77 Цивільного кодексу України.

ОСОБА_1 , як рідна тітка ОСОБА_2 та його колишня піклувальниця, не належить до встановленого переліку непрацездатних членів сім`ї загиблого, який визначено ст. 30 Закону № 2262-XII.

Установлення в межах цієї справи обставин щодо перебування або не перебування позивачки на утриманні ОСОБА_2 є недоцільним, оскільки, з огляду на вказані висновки, це на вплине на вирішення питання щодо належності особи до категорії утриманця загиблого (померлого) військовослужбовця в розумінні Законів № 2232-XII і № 2262-XII.

У межах наведених позивачкою аргументів і з урахуванням установлених судом обставин, суд вважає, що у комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум під час вирішення спірного питання згідно протоколом від 2 червня 2023 року № 9/д були відсутні підстави для призначення позивачці спірної допомоги з огляду на те, що не було встановлено належність позивачки до категорії осіб, яким така допомога може бути призначена.

Тому суд дійшов висновку, що не призначення позивачці спірної допомоги згідно з протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 2 червня 2023 року № 9/д не призвело до порушення її прав.

Як було зазначено, Порядком № 975, у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення, передбачено право розпорядника бюджетних коштів приймати рішення про повернення документів на доопрацювання. У протоколі від 2 червня 2023 року № 9/д вказано певні обставини, які, на думку комісії, необхідно встановити для вирішення питання щодо призначення допомоги і документи, які необхідно надати. Тобто комісія дійшла висновку, що документи подано не в повному обсязі.

Зі змісту п. 13 Порядку № 975 випливає, що у випадку не призначення одноразової грошової допомоги, розпорядник бюджетних коштів може прийняти рішення про відмову в її призначенні або про повернення документів на доопрацювання.

Суд звертає увагу на те, що оскаржуваним рішенням позивачці не було відмовлено в призначенні спірної допомоги.

Ураховуючи те, що відповідачем за наслідками розгляду відповідних документів і судом під час розгляду цієї справи не встановлено наявності підстав для виплати позивачці спірної допомоги, суд не може визнати протиправним рішення про повернення документів на доопрацювання, оскілки, фактично, комісія вважала за необхідне установити та врахувати всі обставини, що мали значення для прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог повністю.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132-139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_8 ; АДРЕСА_4 ) до Міністерства оборони України (ідентифікаційний код: 00034022), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (ідентифікаційний код: 08301764), про визнання протиправним і скасування п.54 протоколу, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Повне рішення суду складено 7 березня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Куденков