Справа № 160/20747/23
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

іменем України

05 березня 2024 року справа 160/20747/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Суховаров А.В.

судді Головко О.В., Ясенова Т.І.,

розглянувши в письмовому проваджені в м. Дніпрі апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2023 (головуючий суддя Коренев А.О.) в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Альфатех до Львівської митниці про скасування рішення про коригування митної вартості товарів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Альфатех 16.08.2023 звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці №UA209000/2023/000081/2 від 25.04.2023 про коригування митної вартості товарів за ВМД №23UA37U5.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2023, прийнятому в спрощеному провадженні, позов задоволений. Суд погодився з доводами позивача, що відповідачу були надані необхідні документи, за результатами розгляду яких можливе проведення обчислення заявленого рівня митної вартості оскільки вони містять усі відомості, що підтверджують складові митної вартості та не містять розбіжностей.

В апеляційній скарзі Львівська митниця просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів діяли у відповідності до вимог закону. Зазначає, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митними деклараціями було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14.11.2022 між ТОВ Торговий дім Альфатех та TRIANGLE TYRE CO. LTD (Китай), укладено контракт на поставку продукції №TR-141122 відповідно до умов якого Продавець продає, а Покупець купує на умовах FOB Qingdao (ІНКОТЕРМС 2010) шини вантажні Товар, у асортименті і кількості, зазначених у відповідних специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного Контракту.

Згідно укладеної до контракту Специфікації № 4 від 09.02.2023 на митну територію України був завезений товар (Специфікації № 2/2) шини у кількості 310 шт. на суму 35329,60 доларів США

З метою митного оформлення товару, ТОВ Торговий дім Альфатех було подано до Львівської митниці декларації № 23UA37U5 від 24.04.2023.

Разом з митною декларацією позивачем надані митному органу документи, зокрема: Копію прямого контракту №TR-141122 від 14.11.2022; Копія Специфікації №4 від 09.02.2023; копію Інвойсу № 8; Специфікації №2/2 до інвойсу № 8; копія митної декларації №23UA37U5; Копія митної декларації №23UA48U4; копії рахунків № 1385, 14102, Копія платіжних інструкція № 86; Лист від ТОВ ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС №19.04/23-12 від 19.04.2023.

У митній декларації митну вартість товарів визначено (за основним методом) за ціною контракту.

Митниця направила ТОВ Торговий дім Альфатех повідомлення, відповідно до якого за результатами опрацювання всіх поданих декларантом документів встановлено, що подані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

- надано банківський платіжний документ від 13.02.2023 № 86 у гр. 70 якого вказано документи, на підставі яких проводилось перерахування коштів за ввезений товар, а саме, специфікація №4 від 09.02.2023 до зовнішньоекономічного договору № TR 141122 від 14.11.2022, хоча дана поставка товару здійснювалась за специфікацією №2/2 від 02.03.2023. Специфікація №4 від 09.02.2023 до митного оформлення не надавалась. Тому платіжне доручення неможливо ідентифікувати з даною поставкою;

- відповідно до вимог ЗУ "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" від 01.08.2006 №57-V та ст.6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19травня 1956) у гр.,16,23 CMR зазначається ім`я, адреса та штамп перевізника - наявні печатки та реквізити Kormo-Trans-LogisticLLC, рахунок про транспортні витрати видано ТОВ Хіллдом Логістікс, документів, що підтверджують взаємовідносини названих сторін не надано; договір про перевезення вантажу до митного оформлення не надано.

У зв`язку із виявленими розбіжностями зобов`язано позивача у 10-денний термін надати (за наявності) такі додаткові документи: - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів ; - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

У відповідь на дане повідомлення позивачем було надано відповідь за вих. № 24/04-2023-2 від 24.04.2023, а також на підтвердження заявленої митної вартості були додані: комерційна пропозиція №0203 від 03.03.2023; сертифікат дилера з перекладом, Платіжне доручення №19404 від 20.04.2023 про сплату 76465,80 грн морського фрахту за рахунком №1385 від 18.04.2023 на суму 76 465,80 грн; відповідь TRIANGLE TYRE CO. LTD від 24.04.2023 з перекладом.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки наданих до митного оформлення документів та проведення відповідних консультацій з декларантом Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2023/000081/2 від 25.04.2023. За результатами контролю співставлення до товарів застосовано другорядний метод визначення митної вартості - резервний метод.

Вважаючи протиправним рішення про коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частини 1 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини 4 статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Відповідно до частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частини 6 статті 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частини 1-3 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З наведеного вбачається, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у частині 2 статті 53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Колегія суддів зазначає, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару були подані документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Проте, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно вимог статті 53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення містили розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості, а саме:

- надано банківський платіжний документ від 13.02.2023 № 86 у гр. 70 якого вказано документи, на підставі яких проводилось перерахування коштів за ввезений товар, а саме, специфікація №4 від 09.02.2023 до зовнішньоекономічного договору № TR 141122 від 14.11.2022, хоча дана поставка товару здійснювалась за специфікацією №2/2 від 02.03.2023. Специфікація №4 від 09.02.2023 до митного оформлення не надавалась. Тому платіжне доручення неможливо ідентифікувати з даною поставкою;

- відповідно до вимог ЗУ "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" від 01.08.2006 №57-V та ст.6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19травня 1956) у гр.,16,23 CMR зазначається ім`я, адреса та штамп перевізника - наявні печатки та реквізити Kormo-Trans-LogisticLLC, рахунок про транспортні витрати видано ТОВ Хіллдом Логістікс, документів, що підтверджують взаємовідносини названих сторін не надано; договір про перевезення вантажу до митного оформлення не надано.

Доводи митного органу щодо наявності вказаних розбіжностей, суд першої інстанції обґрунтовано визнав безпідставними виходячи з такого.

Відносно позиції митного органу про те, що платіжне доручення неможливо ідентифікувати з даною поставкою суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що в специфікації №4 від 09.02.2023 до контракту № TR-141122 зазначено, що доставка здійснюється впродовж 120 днів після 100% передплати. Передоплата за товар здійснена платіжним дорученням №86 від 13.02.2023, яке і надано позивачем до митного оформлення та в гр.70 якого вказано документ, на підставі якого проводилось перерахування коштів - специфікації №4 від 09.02.2023. У свою чергу, інвойс №8 та специфікація №2/2 до нього, на підставі яких здійснювалася поставка спірної партії товару, були складені після проведеної передоплати, а саме 02.03.2023, а тому не могли бути вказані в платіжному дорученні №86 від 13.02.2023 як документи, на підставі яких здійснено оплату.

Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, якщо рахунок сплачено.

Отже, декларант має обов`язок підтвердити оплату товару, що декларується, якщо оплата вже відбулась.

Оскільки, як вже зазначено раніше, форма оплати за контрактом № TR-141122 100% передплата, то оплата товару, що декларувався, відбулась. Таким чином, позивач повинен був надати документ, що підтверджує оплату товару на суму, що зазначена в митній декларації. В митній декларації № 23UA37U5 зазначена загальна вартість товару, що декларувався 35329,60 доларів США. Отже, декларант мав надати документ, що підтверджує оплату 35329,60 доларів США. Відповідно до платіжного доручення №86 від 13.02.2023 декларантом було сплачено 72560,00 доларів США.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у спірному випадку позивачем надано належні та достатні документи, які свідчать про здійснену оплату за поставлений товар.

Стосовно аргументів митного органу про не надання декларантом договору на перевезення вантажу до митного оформлення, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України, договір про надання транспортно-експедиторських послуг не входить до переліку документів, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

При цьому, суд першої інстанції встановив і вказане не спростовував відповідач те, що на підтвердження вартості транспортно-експедиторських послуг позивачем до митного оформлення було надано платіжні доручення, якими були оплачені рахунки, які виставила компанія, що надавала позивачу транспортно-експедиторські послуги, ТОВ Хіллдом Логістікс.

Тобто, митному органу у спірному випадку були надані документи, які стосуються числових характеристик вартості наданих послуг і стосовно вказаних документів митним органом будь-яких зауважень висловлено не було.

Варто звернути увагу, що у разі потреби митний орган не був позбавлений можливості витребувати договір на перевезення у декларанта. Проте, митним органом у повідомленні, в якому витребовувались у декларанта документи, не було зазначено про необхідність надання саме договору на перевезення вантажу. При цьому, такий договір надано позивачем до суду і вказаний договір підтверджує надання транспортно-експедиторських послуг позивачу саме ТОВ Хіллдом Логістікс.

Отже, проаналізувавши обставини, з якими митний орган пов`язував те, що подані до митного оформлення документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надані позивачем до митного оформлення документи, у тому числі письмові пояснення щодо визначення митної вартості, дозволяли перевірити правильність визначеної декларантом митної вартості товару.

Враховуючи викладене апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товари.

З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241-244, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2023 без змін.

Постанова набирає законної сили з 05.03.2024 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова