Справа № 120/11953/23
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2024-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

в частині позовних вимог

м. Вінниця

07 березня 2024 р. Справа № 120/11953/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 15 лютого 2024 року, що постановлена після відкриття провадження у справі, позовну заяву в частині позовних вимог, що стосуються нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у зв`язку з невчасною виплатою грошового забезпечення за липень 2019 року та за серпень 2019 року (таке виплачено позивачеві 14 лютого 2020 року), а також невчасною виплатою компенсації за неотримане речове майно (таку виплачено позивачеві 23 жовтня 2020 року) залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, що містить позовна заява, шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

На виконання вимог ухвали від 15 лютого 2024 року позивачем 27 лютого 2024 року подано до суду заяву, у якій просить поновити йому строк звернення до адміністративного суду. В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 вказав, що право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивач набув 18 липня 2023 року, отримавши на свій картковий рахунок частину грошового забезпечення, що не була виплачена під час проходження ним військової служби. При цьому позовну заяву до Вінницького окружного адміністративного суду позивачем подано 04 серпня 2023 року, тобто в межах місячного строку звернення до адміністративного суду, що визначений частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України. Окрім того, позивач стверджує, що право на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівник набуває з дня проведення остаточного розрахунку при звільненні. Так, позивача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України з 14 серпня 2019 року, а остаточний розрахунок з ним проведено лише 18 липня 2023 року. Тобто, на думку позивача, лише після зарахування грошових коштів на його картковий рахунок 18 липня 2023 року він набув право звернення до суду із цим позовом. За таких обставин позивач просить визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити відповідний строк.

Надаючи оцінку наведеним у поданій заяві обставинам, суд зважає на таке.

Особливості строку звернення до адміністративного суду врегульовані статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), частиною 1 якої передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак за загальним правилом, строк звернення до адміністративного суду становить шість місяців, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому частиною 5 статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України передбачено, що в розумінні КАС України військова служба є публічною службою.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (частина 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").

Отже, військова служба як державна служба особливого характеру є публічною службою, а для спорів щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби законодавець встановив місячний строк звернення до адміністративного суду.

Як свідчить зміст позовної заяви, предметом оскарження у ній, окрім іншого, визначено протиправну, на думку позивача, бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15 серпня 2019 року по 18 липня 2023 року.

При цьому, як зазначає позивач, при виключенні його зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (14 серпня 2019 року) йому не було виплачено грошове забезпечення за липень 2019 року та за серпень 2019 року, а також грошову компенсацію за неотримане речове майно, оскільки такі кошти виплачено лише 14 лютого 2020 року та 23 жовтня 2020 року.

Вказане підтверджується долученими самим позивачем виписками по картковому рахунку позивача за 14 лютого 2020 року та 23 жовтня 2020 року.

Позивач вважає, що має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у зв`язку з невчасною виплатою грошового забезпечення за липень 2019 року та за серпень 2019 року, грошової компенсації за неотримане речове майно та невірно обчислену одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Визначаючись із тим, чи дотримано позивачем строку звернення до адміністративного суду, слід врахувати висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 30 листопада 2022 року у справі № 120/7672/22, які полягають у наступному (дослівно):

"Звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку (стаття 117 КЗпП України) обмежене строком, який - з уваги також на постанову Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі № 240/532/20 - у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби визначений у частині п`ятій статті 122 КАС України і становить один місяць (з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів).

Спираючись на наведені міркування колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що після фактичного розрахунку за зобов`язаннями з виплати індексації грошового забезпечення (яке виплачувалося на виконання судового рішення у справі № 560/3166/22 двома частинами 7 вересня 2022 року на суму 60766,19 грн, потім 14 вересня 2022 року на суму 13587,46 грн) позивач мав право звернутися до суду з вимогами про стягнення середнього заробітку на підставі статті 117 КЗпП України, але реалізувати це право він міг протягом одного місяця відколи відбувся фактичний розрахунок за означеною складовою грошового забезпечення. Станом на 1 листопада 2022 року місячний строк для звернення до адміністративного суду з такими вимогами завершився".

Відтак строк звернення до суду з вимогою щодо нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить один місяць з дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав та інтересів. При цьому реалізувати своє право на звернення до суду протягом одного місяця позивач може після фактичного розрахунку за кожною складовою грошового забезпечення.

Наведене свідчить про те, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду в частині вимоги, що стосується виплати йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за несвоєчасну виплату грошового забезпечення за липень 2019 року та за серпень 2019 року, а також грошової компенсацію за неотримане речове майно.

До такого висновку суд дійшов з огляду на те, що відповідачем такі кошти виплачено позивачеві ще 14 лютого 2020 року та 23 жовтня 2020 року відповідно, а позов надійшов до суду 04 серпня 2023 року, тобто поза межами визначеного строку.

При цьому суд критично оцінює посилання позивача на те, що строк звернення до адміністративного суду щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні пов`язується з остаточним розрахунком працівника, оскільки стаття 117 Кодексу законів про працю України не містить посилань на конструкцію "остаточний розрахунок при звільненні", а лише вказує на те, що роботодавець повинен виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Водночас фактичний розрахунок за несвоєчасну виплату грошового забезпечення за липень 2019 року та за серпень 2019 року відбувся 14 лютого 2020 року, а виплата грошової компенсацію за неотримане речове майно мала місце 23 жовтня 2020 року

Відтак строк звернення до адміністративного суду за несвоєчасну виплату грошового забезпечення за липень 2019 року та за серпень 2019 року слід обчислювати з 15 лютого 2020 року, а строк звернення в частині виплати грошової компенсації за неотримане речове майно - з 24 жовтня 2020 року.

Відтак твердження позивача про те, що в даному випадку строки звернення до адміністративного суду пов`язані саме із остаточним розрахунком при звільненні є помилковими.

Окрім того, слід зауважити, що позивачем у поданій заяві не наведено жодних поважних причин пропуску ним строку звернення до адміністративного суду, а лише зазначено, що такий строк слід обчислювати з моменту остаточного розрахунку з позивачем.

Водночас такі доводи позивача спростовані вище, а тому суд вважає, що позивачем все ж пропущено строк звернення до суду в частині позовних вимог, що стосуються нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у зв`язку з невчасною виплатою грошового забезпечення за липень 2019 року та за серпень 2019 року (таке виплачено позивачу 14 лютого 2020 року), а також невчасною виплатою компенсації за неотримане речове майно (таку виплачено позивачеві 23 жовтня 2020 року).

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу (частина 3 статті 240 КАС України).

Таким чином, оскільки факт пропуску позивачем строку звернення до суду виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і підстави для його поновлення, вказані позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду, визнані судом неповажними, тому суд дійшов переконання про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог, що стосуються нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у зв`язку з невчасною виплатою грошового забезпечення за липень 2019 року та за серпень 2019 року, а також невчасною виплатою компенсації за неотримане речове майно.

Водночас розгляд справи в частині вимог щодо нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, здійсненої на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2022 року у справі № 120/10185/21-а, а також нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати слід продовжити.

Керуючись статтями 123, 240, 248, 256 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог, що стосуються нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у зв`язку з невчасною виплатою грошового забезпечення за липень 2019 року та за серпень 2019 року, а також невчасною виплатою компенсації за неотримане речове майно залишити без розгляду.

Продовжити розгляд справи в частині позовних вимог, що стосуються нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, здійсненої на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2022 року у справі № 120/10185/21-а, а також нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович