Справа № 440/14035/23
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/14035/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петрової Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління ПФУ у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо здійснення з 09.06.2023 позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, без урахування стажу роботи на посадах прокурора, а також стажу роботи за юридичною спеціальністю,

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді 16 років 10 місяців 06 днів, стажу роботи на посадах помічника прокурора міста Комсомольська з 02.07.1986 по 01.07.1988, помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука Полтавської області з 01.07.1988 по 01.08.1989, старшого помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука прокуратури Полтавської області з 01.08.1989 по 27.07.1992, помічника прокурора міста Кременчука прокуратури Полтавської області з 27.07.1992 по 19.01.1993, а всього стаж роботи в органах прокуратури - 6 років 6 місяців 17 днів, а також стаж роботи за юридичною спеціальністю - 3 роки за період роботи позивача на посаді стажера помічника прокурора Козельщинського району прокуратури Полтавської області з 19.06.1985 по 28.05.1986 - 11 місяців 09 днів, стажера помічника прокурора м. Комсомольська прокуратури Полтавської області з 28.05.1986 по 02.07.1986 - 1 місяць 04 дні, стажу роботи адвокатом спочатку як члена Полтавської обласної колегії адвокатів з 01.02.1993 по 10.08.1993, а в подальшому як самозайнятої особи до зупинення 16.08.2006 права на заняття адвокатською діяльністю у зв`язку з призначенням на посаду судді, юристом у Приватному підприємстві "Видавничий дім "Приватна газета" з 20.04.2002 по 30.09.2002, загальний стаж, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, обчислювати - 26 років 4 місяці 17 днів,

- зобов`язати відповідача з 09.06.2023 здійснити судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 62% від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації України в Полтавській області від 16.06.2023 №02/1824/2023вих, з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Вищої ради правосуддя № 624/0/15-23 від 08.06.2023 року позивача звільнено з посади судді Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області у відставку та встановлено, що загальний стаж роботи судді, який дає право на відставку, становить 23 роки 4 місяці 17 днів, у тому числі: на посаді судді 16 років 10 місяців 6 днів, строк роботи на посадах у прокуратурі Полтавської області 6 років 6 місяців 17 днів. Після отримання рішення Вищої рада правосуддя про звільнення у відставку позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про перерахунок пенсії, оскільки вже отримувала пенсію за вислугою років. Рішенням № 82 від 05.07.2023 року Головного управління ПФУ в Полтавській області про перерахунок пенсії здійснено перехід з пенсії за вислугою років на довічне грошове утримання судді у відставці з урахуванням стажу роботи на посаді судді 16 років 09 місяців 23 дні та призначене довічне грошове утримання в сумі 52024 гри. 50 коп. з розрахунку 50 відсотків від заробітку. Позивач вважає рішення №8 від 05.07.2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області протиправним з підстав незарахування до стажу судді стажу роботи в органах прокуратури з 02.07.1986 року по 19.01.1993 року, тобто 6 років 6 місяців 17 днів, а також незарахування до стажу судді роботи за юридичною спеціальністю - 3 роки за періоди роботи на посаді стажера помічника прокурора Козельщинського району прокуратури Полтавської області з 19 червня 1985 року по 28 травня 1986 року - 11 місяців 09 днів, стажера помічника прокурора м. Комсомольська прокуратури Полтавської області 28 травня 1986 року по 02 липня 1986 року - 1 місяць 04 дні, юристом у Приватному підприємстві «Видавничий дім «Приватна газета» з 20.04.2002 року по 30.09.2002 року - 5 місяців 10 днів, стажу роботи адвокатом спочатку як члена Полтавської обласної колегії адвокатів з 01.02.1993 року по 10.08.1993 року - 6 місяців 9 днів, а у подальшому як самозайнятої особи до зупинення 16.08.2006 року права на зайняття адвокатською діяльністю у зв`язку з призначенням на посаду судді. З цих підстав позивач звернулася до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою суду від 26.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/14035/23, розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

13.10.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позов в якому зазначено 29.06.2023 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою за № 3692, про перерахунок пенсії «Перехід на пенсію за іншим Законом» довічне утримання судді з 09.06.2023 та надала документи, згідно розписки - повідомлення. Враховуючи вимоги Порядку № 22-1, органом, що розглядав заяву від 29.06.2023 та приймав рішення, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області. Відповідач стверджує, що в контексті спірних правовідносин Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області не розглядалися подані позивачем документи на предмет визначення права на довічне грошове утримання, а відтак не приймалося жодних рішень та не вчинялося дій відносно Позивача, в розумінні припису ст. 19 Конституції України, які можуть бути оскаржені до суду. З викладеного вбачається, що Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не є належним відповідачем поданій справі.

Ухвалою суду від 18.12.2023 залучено до участі у справі в якості другого відповідача - ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Розгляд даної справи, відповідно до статті 258, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 29.06.2023 ОСОБА_1 звернулася до Управління ПФУ в м. Кременчуці із заявою про призначення/перерахунок пенсії.

Рішенням № 82 від 05.07.2023 року ГУ ПФУ у Вінницькій області про перерахунок пенсії здійснено призначення довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням стажу роботи на посаді судді 16 років 09 місяців 23 дні та призначене довічне грошове утримання в сумі 52024 грн 50 коп. з розрахунку 50 відсотків від заробітку.

Позивач зазначила, що рішенням №82 від 05.07.2023 року протиправно незараховано до стажу роботи в органах прокуратури з 02.07.1986 року по 19.01.1993 року, тобто 6 років 6 місяців 17 днів, а також незарахування до стажу судді роботи за юридичною спеціальністю - 3 роки за періоди роботи на посаді стажера помічника прокурора Козельщинського району прокуратури Полтавської області з 19 червня 1985 року по 28 травня 1986 року - 11 місяців 09 днів, стажера помічника прокурора м. Комсомольська прокуратури Полтавської області 28 травня 1986 року по 02 липня 1986 року - 1 місяць 04 дні, юристом у Приватному підприємстві «Видавничий дім «Приватна газета» з 20.04.2002 року по 30.09.2002 року - 5 місяців 10 днів, стажу роботи адвокатом спочатку як члена Полтавської обласної колегії адвокатів з 01.02.1993 року по 10.08.1993 року - 6 місяців 9 днів, а у подальшому як самозайнятої особи до зупинення 16.08.2006 права на зайняття адвокатською діяльністю у зв`язку з призначенням на посаду судді.

Не погоджуючись із рішенням №82 від 05.07.2023 року про призначення пенсії позивач звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституцією України визначено, що права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод .

Відповідно до статті 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02 червня 2016 року визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до частин 1, 2 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02 червня 2016 року (надалі - Закон №1402-VIII ) судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частинами 3, 4 статті 142 Закону №1402-VIII встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Зазначена норма чітка, однозначна, зрозуміла та не вступає в колізію з іншими нормами.

До 18 лютого 2020 року в Законі Україні "Про судоустрій і статус суддів" діяла норма пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень, відповідно до якої право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя йде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України № 2-р/2020 від 18 лютого 2020 року у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень визнаний неконституційним.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Відповідно до статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Таким чином, з 18 лютого 2020 року в законодавстві відсутні норми, які окремо регулюють питання суддівської винагороди та щомісячного грошового утримання судді у відставці, для суддів, які не пройшли кваліфікаційного оцінювання відповідно до вимог Закону №1402-VIII.

За таких обставин, на позивача розповсюджується загальні правила нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, передбачені статтею 142 Закону №1402-VIII.

За Законом від 07.07.2010 № 2453-VI, який втратив чинність, грошове утримання судді обраховувалось з 15 мінімальних заробітних плат з підвищуючими коефіцієнтами для суддів апеляційної та касаційної інстанції (з урахування пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 року № 11-р/2018).

Водночас, чинним Законом Закону України Про судоустрій і статус суддів №1402-VIII від 02 червня 2016 року визначені інші вихідні дані для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме:

- щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII);

- базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (ч. 3 ст. 135 Закону № 1402-VIII).

Вирішуючи питання щодо правильності розрахунку відповідачем стажу судді у відставці при здійсненні розрахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 суд дійшов наступних висновків.

Частиною 3 статті 142 Закону України №1402-VIII від 02 червня 2016 року "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідно до частини 1 статті 137 Закону України №1402-VIII від 02 червня 2016 року "Про судоустрій і статус суддів" до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена ВРП, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд" від 12 липня 2018 року №2509-VIII статтю 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" доповнено частиною другою, згідно з якою до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. Закон не зазначає, що ця робота має обов`язково передувати призначенню на посаді судді.

При цьому абзацом 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Пунктом 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI, в редакції чинній до 28 березня 2015 року, визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Згідно частини четвертої статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-ХІІ, в редакції, чинній на момент призначення позивача на посаду судді) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді, не менше 10 років.

Положеннями пункту 1 Указу Президента України за №584/95 від 10 липня 1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» передбачено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Як вбачається з трудової книжки позивача до призначення на посаду судді позивач працювала на таких посадах: стажер помічника прокурора Козельщинського району прокуратури Полтавської області (з 19.06.1985 по 28.05.1986); стажер помічника прокурора міста Комсомольська прокуратури Полтавської області (з 28.05.1986 по 2 липня 1986 року); помічника прокурора міста Комсомольська прокуратури Полтавської області (2 липня 1986 року по 01.07.1988), помічник прокурора Крюківського району міста Кременчука прокуратури Полтавської області (з 01.07.1988 по 01.08.1989); старший помічник прокурора Крюківського району міста Кременчука прокуратури Полтавської області (з 01.08.1989 по 27.07.1992), помічника прокурора міста Кременчука прокуратури Полтавської області (з 27.07.1992 по 19.01.1993).

Крім того, суд вважає, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Відповідно до рішення ВРП від 08.06.2023 №324/0/15-22 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області у зв`язку з поданням заяви про відставку» за результатами вивчення доданих до заяви документів щодо визначення наявності у судді ОСОБА_1 відповідного стажу для звільнення у відставку, а саме актів про призначення, обрання на посаду судді, копій трудової книжки, диплома, додатка до диплома, довідки на посаді судді встановлено, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку, підлягають зарахуванню: строк на посаді судді 16 років 10 місяців 6 днів, строк роботи на посадах у прокуратурі Полтавської області 6 років 6 місяців 17 днів. Зазначено, що станом на дату ухвалення рішення загальний стаж роботи судді Кривич Ж.О., який дає їй право на звільнення у відставку складає 23 роки 4 місяці 17 днів.

Щодо зарахування до стажу роботи за юридичною спеціальністю - 3 роки за період роботи позивача на посаді стажера помічника прокурора Козельщинського району прокуратури Полтавської області з 19.06.1985 по 28.05.1986 - 11 місяців 09 днів, стажера помічника прокурора м. Комсомольська прокуратури Полтавської області з 28.05.1986 по 02.07.1986 - 1 місяць 04 дні, стажу роботи адвокатом спочатку як члена Полтавської обласної колегії адвокатів з 01.02.1993 по 10.08.1993, а в подальшому як самозайнятої особи до зупинення 16.08.2006 права на заняття адвокатською діяльністю у зв`язку з призначенням на посаду судді, юристом у Приватному підприємстві "Видавничий дім "Приватна газета" з 20.04.2002 по 30.09.2002, суд зазначає наступне.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд" від 12 липня 2018 року №2509-VIII статтю 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" доповнено частиною другою, згідно з якою до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. Закон не зазначає, що ця робота має обов`язково передувати призначенню на посаді судді.

При цьому абзацом 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №1402-VIII від 02 червня 2016 року "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Пунктом 11 Перехідних положень Закону №2453-VI, в редакції чинній до 28 березня 2015 року, визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Отже, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. При цьому при обчисленні стажу, який дає право на відставку окремо слід застосовувати положення частини першої статті 137 зазначеного закону, положення частини другої цієї статті, як стаж, який зараховується додатково.

З аналізу наведених норм вбачається, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж роботи судді в галузі права, який вимагався законом, як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 9901/302/19.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.05.2019 у справі №9901/805/18 зазначено, що частину другу статті 137 Закону про судоустрій 2016 року потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Частиною 1 статті 7 Закону № 2862-ХІІ було передбачено, що право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Водночас, частиною 3 статті 127 Конституцій України (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді) встановлено, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи у галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Тобто на час зайняття посади судді районного суду позивачем частиною 3 статті 127 Конституцій України вимагався мінімальний стаж роботи у галузі права не менш як три роки.

Зважаючи на викладене вище, у спірному випадку при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягає застосуванню частина 3 статті 127 Конституцій України, яка була чинною на день призначення позивача на посаду судді, та якою вимагався мінімальний стаж роботи у галузі права не менш як три роки, зважаючи на те, що стаття 7 Закону України від 15.12.1992 №2862-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді) суперечила частині 3 статті 127 Конституцій України (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді). При цьому, Закон України від 15.12.1992 №2862-ХІІ був прийнятий 15.12.1992 та набрав чинності 10.02.1993, тоді як Конституція України прийнята 28.06.1996, тобто пізніше за Закон України від 15.12.1992 №2862-ХІІ.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає позивачу право для призначення на посаду судді 3 роки, підлягає зарахуванню до стажу роботи судді Кривич Ж.О.

Підсумовуючи викладене вище, зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №82 від 05.07.2023 "Про призначення пенсії" в частині не зарахування до стажу роботи на посаді судді стажу роботи на посадах помічника прокурора міста Комсомольська з 02.07.1986 по 01.07.1988, помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука Полтавської області з 01.07.1988 по 01.08.1989, старшого помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука прокуратури Полтавської області з 01.08.1989 по 27.07.1992, помічника прокурора міста Кременчука прокуратури Полтавської області з 27.07.1992 по 19.01.1993, а всього стаж роботи в органах прокуратури - 6 років 6 місяців 17 днів, а також стаж роботи за юридичною спеціальністю - 3 роки за період роботи позивача на посаді стажера помічника прокурора Козельщинського району прокуратури Полтавської області з 19.06.1985 по 28.05.1986 - 11 місяців 09 днів, стажера помічника прокурора м. Комсомольська прокуратури Полтавської області з 28.05.1986 по 02.07.1986 - 1 місяць 04 дні, стажу роботи адвокатом спочатку як члена Полтавської обласної колегії адвокатів з 01.02.1993 по 10.08.1993, а в подальшому як самозайнятої особи до зупинення 16.08.2006 права на заняття адвокатською діяльністю у зв`язку з призначенням на посаду судді, юристом у Приватному підприємстві "Видавничий дім "Приватна газета" з 20.04.2002 по 30.09.2002, та в частині обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є протиправним.

З огляду на вищезазначене, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області зарахувати позивачу до стажу, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, стажу роботи на посадах помічника прокурора міста Комсомольська з 02.07.1986 по 01.07.1988, помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука Полтавської області з 01.07.1988 по 01.08.1989, старшого помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука прокуратури Полтавської області з 01.08.1989 по 27.07.1992, помічника прокурора міста Кременчука прокуратури Полтавської області з 27.07.1992 по 19.01.1993, а всього стаж роботи в органах прокуратури - 6 років 6 місяців 17 днів, а також стаж роботи за юридичною спеціальністю - 3 роки за період роботи позивача на посаді стажера помічника прокурора Козельщинського району прокуратури Полтавської області з 19.06.1985 по 28.05.1986 - 11 місяців 09 днів, стажера помічника прокурора м. Комсомольська прокуратури Полтавської області з 28.05.1986 по 02.07.1986 - 1 місяць 04 дні, стажу роботи адвокатом спочатку як члена Полтавської обласної колегії адвокатів з 01.02.1993 по 10.08.1993, а в подальшому як самозайнятої особи до зупинення 16.08.2006 права на заняття адвокатською діяльністю у зв`язку з призначенням на посаду судді, юристом у Приватному підприємстві "Видавничий дім "Приватна газета" з 20.04.2002 по 30.09.2002 та здійснити з 09.06.2023 перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 62% від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації України в Полтавській області від 16.06.2023 №02/1824/2023вих, з урахуванням фактично виплачених сум.

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, при задоволенні позову суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 229, 243-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, буд. 34, м. Полтава, 36000, ), Головного управління ПФУ у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №82 від 05.07.2023 "Про призначення пенсії" в частині не зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 стажу роботи на посадах помічника прокурора міста Комсомольська з 02.07.1986 по 01.07.1988, помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука Полтавської області з 01.07.1988 по 01.08.1989, старшого помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука прокуратури Полтавської області з 01.08.1989 по 27.07.1992, помічника прокурора міста Кременчука прокуратури Полтавської області з 27.07.1992 по 19.01.1993, а всього стаж роботи в органах прокуратури - 6 років 6 місяців 17 днів, а також стаж роботи за юридичною спеціальністю - 3 роки за період роботи позивача на посаді стажера помічника прокурора Козельщинського району прокуратури Полтавської області з 19.06.1985 по 28.05.1986 - 11 місяців 09 днів, стажера помічника прокурора м. Комсомольська прокуратури Полтавської області з 28.05.1986 по 02.07.1986 - 1 місяць 04 дні, стажу роботи адвокатом спочатку як члена Полтавської обласної колегії адвокатів з 01.02.1993 по 10.08.1993, а в подальшому як самозайнятої особи до зупинення 16.08.2006 права на заняття адвокатською діяльністю у зв`язку з призначенням на посаду судді, юристом у Приватному підприємстві "Видавничий дім "Приватна газета" з 20.04.2002 по 30.09.2002, та в частині обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати Головне управління ПФУ у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, стажу роботи на посадах помічника прокурора міста Комсомольська з 02.07.1986 по 01.07.1988, помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука Полтавської області з 01.07.1988 по 01.08.1989, старшого помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука прокуратури Полтавської області з 01.08.1989 по 27.07.1992, помічника прокурора міста Кременчука прокуратури Полтавської області з 27.07.1992 по 19.01.1993, а всього стаж роботи в органах прокуратури - 6 років 6 місяців 17 днів, а також стаж роботи за юридичною спеціальністю - 3 роки за період роботи позивача на посаді стажера помічника прокурора Козельщинського району прокуратури Полтавської області з 19.06.1985 по 28.05.1986 - 11 місяців 09 днів, стажера помічника прокурора м. Комсомольська прокуратури Полтавської області з 28.05.1986 по 02.07.1986 - 1 місяць 04 дні, стажу роботи адвокатом спочатку як члена Полтавської обласної колегії адвокатів з 01.02.1993 по 10.08.1993, а в подальшому як самозайнятої особи до зупинення 16.08.2006 права на заняття адвокатською діяльністю у зв`язку з призначенням на посаду судді, юристом у Приватному підприємстві "Видавничий дім "Приватна газета" з 20.04.2002 по 30.09.2002 та здійснити з 09.06.2023 перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 62% від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації України в Полтавській області від 16.06.2023 №02/1824/2023вих, з урахуванням фактично виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ПФУ у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.М. Петрова