Справа № 522/23856/23
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 522/23856/23

Перша інстанція: суддя Шенцева О.П.,

повний текст судового рішення

складено 18.12.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,
при секретарі Абович Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Самолюк В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 грудня 2023 року по справі за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі позивач, ГУ ДМС) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач), в якому просило затримати відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 12.06.2024 року з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, а також відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.371 КАС України допустити негайне виконання рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що відповідач є громадянином Республіки Азербайджан і, зі слів відповідача, він перебуває на території України з 1983 року, має свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 12.04.1962 року, та військовий квиток серії НОМЕР_2 , видане 17.05.1980 року, але порушує законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, оскільки перевищив встановлений строк перебування в Україні більш як на 30 днів, та проживає на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні. Під час виявлення паспортний документ громадянина Республіки Азербайджан для виїзду за кордон у відповідача був відсутній. ГУ ДМС зазначає, що відповідач не має постійного зареєстрованого місця проживання, законного джерела існування, не має дійсного паспортного документа, або документа, який дає право на виїзд з України, відсутні документи на проживання в Україні, з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні до територіальних органів ДМС не звертався, відповідного бажання під час опитування не виявив, жертвою торгівлі людьми себе не вважає. 14.12.2023 року ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення про примусове видворення з України громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), яке у визначений термін останнім не виконано. Беручи до уваги той факт, що відповідач після перетину державного кордону України, в подальшому проживав на території України нелегально, вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.203 КУпАП, то є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, а тому відповідач підлягає примусовому видворенню за межі території України на підставі постанови адміністративного суду.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 15.12.2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат Самолюк В.В. в інтересах відповідача подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

З долучених до справи матеріалів вбачається, що 12.12.2023 року головним спеціалістом ГУ ДМС України в Одеській області Соборовим С.М. складено протокол про адміністративне правопорушення серії МОД №010638 відносно громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає у АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КУпАП.

В цьому протоколі наведені наступні обставини вчиненого правопорушення: 12.12.2023 року о 20:00 год. за адресою: м.Одеса, вул.Ріхтера 134, співробітниками ГУ ДМС в Одеській області спільно з працівниками УСБУ в Одеській області було виявлено громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушував законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: перевищення встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні.

В цьому протоколі також зазначено, що розгляд справи відбудеться 12.12.2023 року о 21.00 год.

12.12.2023 року головним спеціалістом ГУ ДМС України в Одеській області Соборовим С.М. складено протокол про адміністративне затримання за ч.2 ст.263 КУпАП відносно громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає у АДРЕСА_1 , з метою встановлення особи порушника, з`ясування обставин правопорушення. В цьому протоколі зазначено, що він складений 12.12.2023 року о 20:00 год..

12.12.2023 року першим заступником ГУ ДМС України в Одеській області Безкищенко І.В. винесена постанова про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає у АДРЕСА_1 , за порушення ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.263 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн..

Також 12.12.2023 року головним спеціалістом ГУ ДМС України в Одеській області Соборовим С.М. прийнято рішення про поміщення в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дане рішення затверджене першим заступником ГУ ДМС України в Одеській області Безкищенко І.В. 12.12.2023 року.

14.12.2023 року головним спеціалістом ГУ ДМС України в Одеській області Соборовим С.М. прийнято рішення №24 про примусове видворення з України громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

15.12.2023 року представником ГУ ДМС України в Одеській області до Приморського районного суду м. Одеси був поданий даний позов.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення навів ті ж обставини та висновки, які викладені в позові ГУ ДМС України в Одеській області.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що відповідач прибув на територію України у 1983 році, і з документів має свідоцтво про народження 1962 року та військовий квиток 1980 року. В процесі ідентифікації відповідача Посольством Республіки Азербайджан було повідомлено, що відповідач не є громадянином цієї країни.

Апелянт посилається на приписи п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», згідно якого громадянами України є особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13.11.1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Апелент також зазначає, що відповідно до абзацу 2 ч.22 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», особа, яка не може отримати паспортний документ у зв`язку з тим, що вона не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону, має право звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, із заявою про визнання особою без громадянства, незважаючи на законність чи незаконність її перебування на території України.

За цих підстав апелянт вважає, що прийняття рішення щодо примусового видворення відповідача як іноземця є передчасним, таким що не підтверджується обставинами справи та порушує його права, оскільки відсутні достовірні дані про те, що відповідач є громадянином Республіки Азербайджан.

У ході апеляційного розгляду представниками сторін надана відповідь посольства Республіки Азербайджан від 09.02.2024 року на лист ГУ ДМС України в Одеській області від 05.01.2024 року, в якій не визнається належність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до громадянства Азербайджанської республіки.

З метою з`ясування обставин, пов`язаних із знаходженням відповідача на території України, представник відповідача на пропозицію суду апеляційної інстанції надав автобіографію відповідача та копію його трудової книжки, в якій містяться записи про працевлаштування позивача на різних підприємствах м.Одеси в період з 11.11.1983 року по 04.07.1988 року.

Зі змісту наданої представником відповідача автобіографії відповідача вбачається, що відповідач після служби в армії у 1983 році приїхав до міста Одеса, де влаштувався на роботу на макаронну фабрику, і в подальшому декілька разів змінював місце роботи в Одесі. У 1984 році офіційно одружився в Одесі, де і проживав в сімейному гуртожитку; в 1985 році у відповідача народилась донька; у 1987 році відповідач розлучився; радянський паспорт у відповідача забрали, коли він звернувся за його обміном, і після так і не відновив свій паспорт; з 2004 року і по даний час проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_3 .

Також в судовому засіданні суду апеляційної інстанції в якості свідка була допитана ОСОБА_4 , яка пояснила, що з відповідачем постійно проживає без реєстрації шлюбу з 1997 року, а з 2004 року і по даний час постійно разом проживають за адресою: АДРЕСА_1 ; у відповідача був старий радянський паспорт, який у нього забрали в ОВІР; відповідач займається торгівлею овочами та фруктами біля будинку, в якому проживає по АДРЕСА_2 .

Дослідивши наявні у справі матеріали та докази, колегія суддів прийшла до наступного.

Частиною 1 ст.289 КАС України визначено, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Відповідно до ч.2 ст.289 КАС України заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

Отже, для застосування адміністративним судом заходів, які передбачені 1 ст.289 КАС України, суду необхідно, зокрема, встановити чи є особа, відносно якої поданий позов про застосування таких заходів, іноземцем або особою без громадянства; чи вчинила така особа порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців; чи має ця особа документи, що дають їй право на виїзд з України; чи буде така особа ухилятися від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, чи існує ризик її втечі.

Вирішуючи питання про те, чи є відповідач іноземцем або особою без громадянства, колегія суддів виходить з того, що всі зазначені вище рішення, які були прийняті ГУ ДМС України в Одеській області відносно позивача, були прийняті як відносно громадянина Республіки Азербайджан, однак в жодному з цих рішень не вказано жодного документа, який би підтверджував наявність у відповідача громадянства Республіки Азербайджан.

Більш того, долучена до відзиву на апеляційну скаргу відповідь посольства Республіки Азербайджан від 09.02.2024 року на лист ГУ ДМС України в Одеській області від 05.01.2024 року свідчить про те, що відповідач не є громадянином Азербайджанської республіки.

Отже, твердження ГУ ДМС України в Одеській області, що відповідач є громадянином Республіки Азербайджан не доведено, та спростовано відповіддю посольства Республіки Азербайджан від 09.02.2024 року.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» №3773-VI від 22.09.2011 року (далі - Закон №3773-VI).

Відповідно до пунктів 6 та 15 ч.1 ст.1 Закону №3773-VI:

іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав;

особа без громадянства - особа, яка не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону.

Згідно з положеннями статті Закону України «Про громадянство України»:

громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках;

громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України;

іноземець - особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав;

особа без громадянства - особа, яку жодна держава відповідно до свого законодавства не вважає своїм громадянином;

Оскільки матеріали даної справи не містять доказів наявності у відповідача громадянства (підданства) будь-якої держави або держав, то це не дає суду підстав вважати відповідача іноземцем.

Також відсутні і докази того, що відповідач був визнаний особою без громадянства в Україні чи в іншій державі, і сторони на наявність таких обставин не посилаються.

В той же час, наведені вище обставини можуть бути підставою для вирішення питання про набуття відповідачем статусу особи без громадянства в порядку, визначеному Законом №3773-VI.

В рішенні ГУ ДМС України в Одеській області від 14.12.2023 року №24 про примусове видворення з України громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначено, що під час здійснення перевірки щодо законності перебування в Україні громадянина Азербайджану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було встановлено, що громадянин Азербайджану ОСОБА_5 прибув в України, зі слів у 1983 році, місце перетину та КПП не пам`ятає.

Такі ж обставини прибуття позивача на територію України відображені і в позові, і в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі представника відповідача визнається факт приїзду позивача на територію України в 1983 році.

В ході апеляційного перегляду на підставі наданих відповідачем пояснень та його автобіографії щодо обставин знаходження на території України, а також на підставі пояснень свідка ОСОБА_4 та даних трудової книжки відповідача, які повністю узгоджують між собою та не заперечуються з боку представника ГУ ДМС, колегією суддів з`ясовано, що з 1983 року і по даний час відповідач постійно мешкає у м.Одеса, де офіційно працював на різних підприємствах, одружився, має доньку, а з 2004 року постійно проживає по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу та без будь-якого паспортного документа.

Відповідно до п.1 та п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13.11.1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

Згідно ч.1 ст.8 цього ж закону особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Отже, з`ясовані колегією суддів обставини проживання відповідача в м.Одеса з 1983 року і по даний час свідчать про те, що такі обставини також можуть бути підставами для вирішення уповноваженими органами питання про набуття відповідачем громадянства України на підставі ч.1 ст.3 та ст.8 Закону України «Про громадянство України» у визначений законодавством спосіб.

Підсумовуючи все вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що на даний час відповідач не перебуває ні в статусі іноземця, ні в статусі особи без громадянства, що виключає відповідача з переліку осіб, щодо якій можуть бути застосовані заходи, передбачені частиною 1 статті 289 КАС України, що в своє чергу вказує на відсутність підстав для задоволення позову ГУ ДМС.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції піддягає скасуванню, з прийняттям по справі нової постанови про відмову у задоволенні позову ГУ ДМС.

Враховуючи, що суд першої інстанції звернув оскаржуване рішення до негайного виконання, то за результатами даного апеляційного перегляду відповідач підлягає звільненню з пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України

Крім того, з метою конкретизації правого статусу відповідача та з урахуванням результатів даного апеляційного перегляду, колегія суддів вважає за необхідне навести наступні положення Закону №3773-VI.

Згідно ч.18 ст.4 Закону №3773-VI особи, звільнені з пунктів тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на підставі рішення суду про скасування рішення про їх затримання або примусове видворення за межі України, або яких до завершення граничного строку перебування у таких пунктах не було примусово видворено за межі України з причин відсутності проїзного документа, транспортного сполучення з країною їхнього походження або з інших причин, незалежних від таких осіб, визнаються такими, які на законних підставах тимчасово перебувають в Україні на період дії обставин, що унеможливлюють їх примусове видворення за межі України.

Відповідно до ч.22 ст.4 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, зобов`язані мати дійсний паспортний документ. Іноземець або особа без громадянства у разі втрати або обміну паспортного документа, а так само втрати чи викрадення посвідки на постійне проживання або посвідки на тимчасове проживання повинні протягом трьох робочих днів письмово повідомити про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Особа, яка не може отримати паспортний документ у зв`язку з тим, що вона не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону, має право звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, із заявою про визнання особою без громадянства, незважаючи на законність чи незаконність її перебування на території України.

Таким чином, після виконання даної постанови відповідачу необхідно звернутися до уповноваженого органу із заявою про визнання особою без громадянства.

Керуючись ст.289, ст.315, ст.317, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Самолюк В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.12.2023 року скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька