Справа № 420/24526/23
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хурси О.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення № 0-1521 від 19.04.2021; №0-1521 від 19.04.2021; № 0-1521 від 19.04.2021; № 0-1521 від 19.04.2021; № 0-1521 від 24.06.2022; № 1-1521 від 18.08.2022; № 0-1521 від 24.06.2022; № 0-1521 від 24.06.2022; № 0-1521 від 24.06.2022; № 0-1521 від 24.06.2022; № 0-1521 від 24.06.2022; № 0-1521 від 24.06.2022; № 0-1521 від 24.06.2022; № 0-1521 від 24.06.2022; № 0-1521 від 24.06.2022; № 0-1521 від 24.06.2022, а також податкову вимогу форми «Ф» №0-1504 від 28.10.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що в його власності немає об`єктів нерухомого майна, на які податковим органом було нараховано податок, а саме:

-комплексу нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який було визнано знищеним 24.09.2019 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав;

-80/100 частин нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , які було відчужено 20.12.2017 року, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 20.12.2017 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно АДРЕСА_2 , які було відчужено 16.04.2021 року;

-20/100 частин нежитлової будівлі за адресою: Одеська область, Подільський район, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 16.04.2021 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- частки нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_3 , яку 20.12.2017 року було відчужено, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 20.12.2017 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

-4 частки нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_3 , яку було відчужено 20.12.2017 року, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 20.12.2017 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

-61/100 частина комплексу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яка була відчужена 20.12.2017 року, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 20.12.2017 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

-39/100 частин комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , які було відчужено 20.12.2017 року, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 20.12.2017 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

-76/100 частин комплексу нежитлових будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , які було відчужено 16.04.2021 року, що підтверджується копією договору дарування від 16.04.2021 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

-склади для зберігання цементу, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що становлять 21/100 частин комплексу нежитлових будівель, які вибули з власності Позивача на підставі судового рішення у справі №2-2051/2010 від 11.10.2010 року;

-нежитлові приміщення будівлі лазні, побутівок з майданчиком, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що становлять 3/100 частин комплексу нежитлових будівель, які вибули з власності Позивача на підставі судового рішення у справі №2-2049/2010 від 11.10.2010 року.

Таким чином, у відповідача не було підстав для нарахування податку позивачу на вищевказане майно, у зв`язку з чим, оскаржувані ППР є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 20.09.2023 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснити у письмовому провадженні.

Представник відповідача надав письмові пояснення, в яких позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення зазначивши, що Головним управлінням ДПС в Одеській області було винесено ППР щодо податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за періоди 2020, 2021 роки.

17.11.2023 позивач подав письмові пояснення, в яких зауважив на презумпції правомірності дій платника податків.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Головним управлінням ДПС в Одеській області було винесено ППР щодо податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за періоди 2020, 2021 роки, а саме: № 0-1521 від 19.04.2021; №0-1521 від 19.04.2021; № 0-1521 від 19.04.2021; № 0-1521 від 19.04.2021; № 0-1521 від 24.06.2022; № 1-1521 від 18.08.2022; № 0-1521 від 24.06.2022; № 0-1521 від 24.06.2022; № 0-1521 від 24.06.2022; № 0-1521 від 24.06.2022; № 0-1521 від 24.06.2022; № 0-1521 від 24.06.2022; № 0-1521 від 24.06.2022; № 0-1521 від 24.06.2022; № 0-1521 від 24.06.2022; № 0-1521 від 24.06.2022.

Податковим органом прийнято податкову вимогу форми «Ф» №0-1504 від 28.10.2021 платнику податків.

Вважаючи зазначені ППР та податкову вимогу протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України.

З 01 січня 2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 №71-VIII, згідно з яким, зокрема, статтю 266 Податкового кодексу України викладено в іншій редакції та введено новий вид податку - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до п. п. 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; ґ) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.

Згідно з підпунктами 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

За приписами підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

З огляду на наведені положення ПКУ, база оподаткування об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч.5 ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. Відомості про речові права, обтяження речових прав, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав, використовуються як актуальні виключно в разі, якщо відомості про право власності на відповідне нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва не внесені до Державного реєстру прав, а відомості про інші речові права, відмінні від права власності, та/або обтяження речових прав не внесені та не припинені в Державному реєстрі прав.

Стосовно прийняття ППР № 0-1521 від 24.06.2022 на суму 36958,80 грн. № 0-1521 від 19.04.2021 на суму 7325,32 грн. та № 0-1521 від 24.06.2022 на суму 6767,95 грн., якими позивачу нараховано суми податкового зобов`язання за 2020 та 2021 роки на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться за адресою: Одеська область, Подільський р-н, с. Липецьке, вул. Одеська, буд. 67-д1, суд зазначає наступне.

Як встановив суд, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, до 16.04.2021, позивач був власником нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . З 16.04.2021 припинено речове право позивача на вказане майно (а.с.23-25; 112 зв. бік-113).

З матеріалів справи вбачається, що під час розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік, податковим органом не враховано факт припинення права власності позивача на вищевказаний об`єкт нерухомого майна, що підтверджується самим розрахунком (а.с.90-94).

Згідно правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 06.05.2022 року у справі №826/14188/16, наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення суб`єкта владних повноважень (зокрема, помилкового розрахунку суми податкового зобов`язання) вимогам чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства є визнання такого акта частково протиправним, якщо цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оскаржуваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення. Якщо помилкове нарахування сум податкового зобов`язання відбулося у зв`язку з порушенням нормативних вимог як платником так і контролюючим органом, то податкове повідомлення рішення не може бути визнано протиправним і скасовано у будь-якій частині. У цьому випадку контролюючий орган ще не визначив в установленому порядку дійсний податковий обов`язок зі сплати земельного податку. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість акта індивідуальної дії, що визнається протиправним і скасовується, інше рішення, яке б відповідало закону, а також давати вказівки, що б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

За вказаних обставин суд вважає, що відповідач в ППР № 0-1521 від 24.06.2022 та № 0-1521 від 24.06.2022 помилково визначив розмір податкового зобов`язання за 2021 рік, та відповідно здійснив помилковий його розрахунок та передчасно прийняв зазначене ППР у розмірі 36958,80 грн. та 6767,95 грн. відповідно.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про неправомірність визначеної відповідачем суми податкового зобов`язання в ППР № 0-1521 від 24.06.2022 та № 0-1521 від 24.06.2022 у розмірі 36958,80 грн. та 6767,95 грн. відповідно.

Оскільки за ППР № 0-1521 від 24.06.2022 та № 0-1521 від 24.06.2022 у розмірі 36958,80 грн. та 6767,95 грн., позивачу нараховано податкові зобов`язання за 2021 рік щодо об`єкта нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: Одеська область, Подільський р-н, с. Липецьке, вул. Одеська, буд. 67-д1, який вибув із його власності 16.04.2021, суд доходить висновку, що вказані ППР є протиправними та підлягають скасуванню.

Водночас за ППР № 0-1521 від 19.04.2021 на суму 7325,32 грн., позивачу нараховано податкові зобов`язання за 2020 рік щодо об`єкта нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: Одеська область, Подільський р-н, с. Липецьке, вул. Одеська, буд. 67-д1, який вибув із його власності 16.04.2021, у зв`язку з чим суд вважає вказане ППР правомірним, а позовні вимоги щодо його скасування необґрунтованими.

Стосовно прийняття ППР № 0-1521 від 19.04.2021 на суму 1728,22 грн. та № 0-1521 від 24.06.2022 на суму 7983,60 грн., якими позивачу нараховано суми податкового зобов`язання за 2020 та 2021 роки на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться за адресою: Одеська область, Котовський р-н, с. Липецьке, вул. Одеська, 67л, суд зазначає наступне.

Як встановив суд, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, до 16.04.2021, позивач був власником нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . З 16.04.2021 припинено речове право позивача на вказане майно (а.с.45-47; 117 зв. бік).

З матеріалів справи вбачається, що під час розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік, податковим органом не враховано факт припинення права власності позивача на вищевказаний об`єкт нерухомого майна, що підтверджується самим розрахунком (а.с.90-94).

За вказаних обставин суд вважає, що відповідач в ППР № 0-1521 від 24.06.2022 помилково визначив розмір податкового зобов`язання за 2021 рік, та відповідно здійснив помилковий його розрахунок та передчасно прийняв зазначене ППР у розмірі 7983,60 грн.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про неправомірність визначеної відповідачем суми податкового зобов`язання в ППР № 0-1521 від 24.06.2022 у розмірі 7983,60 грн. відповідно.

Оскільки за ППР № 0-1521 від 24.06.2022 на суму 7983,60 грн., позивачу нараховано податкові зобов`язання за 2021 рік щодо об`єкта нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який вибув із його власності 16.04.2021, суд доходить висновку, що вказане ППР є протиправним та підлягає скасуванню.

Водночас за ППР № 0-1521 від 19.04.2021 на суму 1728,22 грн., позивачу нараховано податкові зобов`язання за 2020 рік щодо об`єкта нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який вибув із його власності 16.04.2021, у зв`язку з чим суд вважає вказане ППР правомірним, а позовні вимоги щодо його скасування необґрунтованими.

Стосовно прийняття ППР № 0-1521 від 19.04.2021 на суму 5195,30 грн., яким позивачу нараховано суми податкового зобов`язання за 2020 рік на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться за адресою: Одеська область, Котовський р-н, с. Липецьке, вул. Одеська, 69, суд зазначає наступне.

Як встановив суд, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, до 21.10.2010, позивач був власником нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . З 21.10.2010 припинено речове право позивача на вказане майно (а.с.122).

З матеріалів справи вбачається, що під час розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік, податковим органом не враховано факт припинення права власності позивача на вищевказаний об`єкт нерухомого майна, що підтверджується самим розрахунком (а.с.88-89).

З огляду на викладене, суд доходить висновку про неправомірність визначеної відповідачем суми податкового зобов`язання в ППР № 0-1521 від 19.04.2021 на суму 5195,30 грн. відповідно.

Оскільки за ППР № 0-1521 від 19.04.2021 на суму 5195,30 грн., позивачу нараховано податкові зобов`язання за 2020 рік щодо об`єкта нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , який вибув із його власності 21.10.2010, суд доходить висновку, що вказане ППР є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно прийняття ППР № 0-1521 від 24.06.2022 на суму 470,40 грн., яким позивачу нараховано суми податкового зобов`язання за 2021 рік на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться за адресою: Одеська область, Котовський р-н, с. Липецьке, вул. Одеська, 67-ж1, суд зазначає наступне.

Як встановив суд, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, до 20.12.2017, позивач був власником нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . З 20.12.2017 припинено речове право позивача на вказане майно (а.с.146-147).

З матеріалів справи вбачається, що під час розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік, податковим органом не враховано факт припинення права власності позивача на вищевказаний об`єкт нерухомого майна, що підтверджується самим розрахунком (а.с.90-94).

З огляду на викладене, суд доходить висновку про неправомірність визначеної відповідачем суми податкового зобов`язання в ППР № 0-1521 від 24.06.2022 у розмірі 470,40 грн. відповідно.

Оскільки за ППР № 0-1521 від 24.06.2022 на суму 470,40 грн., позивачу нараховано податкові зобов`язання за 2021 рік щодо об`єкта нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , який вибув із його власності 20.12.2017, суд доходить висновку, що вказане ППР є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно прийняття ППР № 0-1521 від 24.06.2022 на суму 52566 грн., яким позивачу нараховано суми податкового зобов`язання за 2021 рік на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , суд зазначає наступне.

Як встановив суд, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, до 20.12.2017, позивач був власником нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . З 20.12.2017 припинено речове право позивача на вказане майно (а.с.148-149).

З матеріалів справи вбачається, що під час розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік, податковим органом не враховано факт припинення права власності позивача на вищевказаний об`єкт нерухомого майна, що підтверджується самим розрахунком (а.с.90-94).

З огляду на викладене, суд доходить висновку про неправомірність визначеної відповідачем суми податкового зобов`язання в ППР № 0-1521 від 24.06.2022 у розмірі 52566 грн. відповідно.

Оскільки за ППР № 0-1521 від 24.06.2022 на суму 52566 грн., позивачу нараховано податкові зобов`язання за 2021 рік щодо об`єкта нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який вибув із його власності 20.12.2017, суд доходить висновку, що вказане ППР є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно прийняття ППР № 0-1521 від 24.06.2022 на суму 6657,60 грн., яким позивачу нараховано суми податкового зобов`язання за 2021 рік на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

Як встановив суд, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, до 31.01.2020, позивач був власником нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . З 31.01.2020 припинено речове право позивача на вказане майно (а.с.57-59, 112).

З матеріалів справи вбачається, що під час розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік, податковим органом не враховано факт припинення права власності позивача на вищевказаний об`єкт нерухомого майна, що підтверджується самим розрахунком (а.с.90-94).

З огляду на викладене, суд доходить висновку про неправомірність визначеної відповідачем суми податкового зобов`язання в ППР № 0-1521 від 24.06.2022 у розмірі 6657,60 грн. відповідно.

Оскільки за ППР № 0-1521 від 24.06.2022 на суму 6657,60 грн., позивачу нараховано податкові зобов`язання за 2021 рік щодо об`єкта нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який вибув із його власності 31.01.2020, суд доходить висновку, що вказане ППР є протиправним та підлягає скасуванню.

Водночас суд не вбачає підстав для визнання протиправними та скасування ППР № 0-1521 від 24.06.2022, № 0-1521 від 24.06.2022, № 1-1521 від 18.08.2022, № 0-1521 від 24.06.2022, № 0-1521 від 24.06.2022, № 0-1521 від 19.04.2021, № 0-1521 від 24.06.2022, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про неправомірність їх прийняття. Натомість обґрунтованість прийняття вказаних ППР підтверджується наявною в матеріалах справи Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.112-122), про наявність вказаних об`єктів у позивача у власності за вказаний період.

Окрім цього, суд вважає необхідним визнати протиправною та скасувати податкову вимогу форми «Ф» №0-1504 від 28.10.2021 на суму 16186,69 грн., оскільки розрахунок податкового боргу в ній обчислений у тому числі з урахуванням ППР № 0-1521 від 19.04.2021, протиправність якого вже встановлена судом у цьому рішенні.

За вказаних обставин суд вважає, що відповідач у податковій вимозі форми «Ф» №0-1504 від 28.10.2021 помилково визначив розмір податкового боргу станом на 27.10.2021, та відповідно здійснив помилковий його розрахунок у сумі 16186,69 грн.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про неправомірність визначеної відповідачем суми податкового боргу у податковій вимозі форми «Ф» №0-1504 від 28.10.2021 у розмірі 16186,69 грн., у зв`язку з чим вона є протиправною та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, з урахуванням встановлених судом обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ; ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (, адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044), про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 0-1521 від 24.06.2022, № 0-1521 від 24.06.2022, № 0-1521 від 24.06.2022, № 0-1521 від 19.04.2021, № 0-1521 від 24.06.2022, № 0-1521 від 24.06.2022, № 0-1521 від 24.06.2022 Головного управління ДПС в Одеській області.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу форми «Ф» №0-1504 від 28.10.2021 Головного управління ДПС в Одеській області.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя О.О. Хурса