Справа № 450/5937/23
Суддя: Кукса Д. А.
Дата ухвалення: 2024-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/5937/23 Провадження № 2-а/450/5/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Кукси Д.А.

секретаря судового засідання Качмар М.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Пустомити адміністративний позовОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом та просила скасувати постанову серії ЕАТ №8208364 від 25.11.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яке складене відносно неї та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову покликається на те, що 25.11.2023 інспектором відділення поліції №2 (м.Сокаль) Червоноградського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області складено відносно неї постанову про накладення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ №8208364. Підставою складення даної постанови зазначено те, що ОСОБА_1 25.11.2023 о 16 год. 38 хв. в смт. Жвирка по вул. Б.Хмельницького, 130, Червоноградського району Львівської області керувала транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби або сутінках, чим порушила п. 19.1 а ПДР. Вказаною постановою її притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. Вважає дану постанову незаконною та необґрунтованою. Працівники поліції зупинили її безпідставно, оскільки на дворі було ще досить ясно, опадів не було, видимість була доброю, а тому потреби включати ближнє світло фар у населеному пункті не було. Крім того місце фактичної зупинки транспортного засобу та місце розгляду справи не відповідають дійсним обставинам справи. У постанові вказано, що вона керувала автомобілем в смт.Жвирка на вул. Б.Хмельницького, 130, однак в смт.Жвирка будинку із таким номером немає. Поліцейські стояли одразу біля церкви в смт.Жвирка, а зупинили її за 100 м від неї, біля автобусної зупинки (нумерація там 45-50, а не 130). На місці розгляду справи (зупинки ТЗ) ніхто з поліцейських не знімав на нагрудну камеру вказані події; поліцейські не надали їй докази фіксації часу та місця зупинки. Крім того, їй не було оголошено про розгляд справи, не встановлено та не досліджено наявність доказів скоєння правопорушення, поліцейський не надав їм належну правову оцінку, не надав можливість позивачу надати пояснення по суті правопорушення клопотання, не роз`яснив прав та обов`язків, чим порушено право на належний захист.

В судове засідання позивач не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності та просила вимоги задоволити.

Відповідач Головне управління Національної поліції у Львівській області явку представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов суду не надав.

На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

На підставі ч. 1, п. 1 ч. 3, ч. 5 ст. 205 КАС України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності учасників справи та їх представників.

Представником відповідача по справі відзиву на позовну заяву, письмових доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позову до суду не надавалося.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.

Підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст. 55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

Правовідносини між сторонами по справі є адміністративно-правовими та урегульовані положеннями КАС України та КУпАП України.

Як вбачається постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8208364 від 25.11.2023 16:45:59 на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за керування 25.11.2023 водієм ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Пежо 207», д.н.з. НОМЕР_1 , в смт.Жвирка, вул. Б.Хмельницького, 130, без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби або сутінках, чим порушено вимоги п.19.1.а ПДР та скоєно правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі ПДР України).

Диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно вимог п.19.1 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР) у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Однак, відповідачем не подано до суду будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, в тому числі і відео, про яке зазначається у постанові, тобто не доведено правомірність оскаржуваної постанови.

Більше того, зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних у такій.

Жодного іншого доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, відповідачем по справі не надано.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до п. п. 1, 3 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що оскільки сторона відповідача своїм правом на подання відзиву не скористалась, доказів на спростування заявлених ОСОБА_1 позовних вимог суду не надала, доводи позивача про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення в суді не спростувала, доказів на підтвердження порушення позивачем ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення не надала, а тому постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ №8208364 від 25.11.2023 відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП є необґрунтованою та така підлягає скасуванню, а провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП - закриттю.

Керуючись ст.ст. 73-74, 139, 245, 251, 280 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Скасувати постанову №ЕАТ №8208364 від 25.11.2023 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляду штрафу у розмірі 510,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого за ч.2 ст.122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області, , місцезнаходження: 79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3.

Суддя Д.А. Кукса