Справа № 440/11086/23
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2024-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 р. Справа № 440/11086/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.10.2023 (головуючий суддя І інстанції: І.С. Шевяков) по справі № 440/11086/23

за позовом ОСОБА_1

до Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, скасування висновку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо винесення висновку від 19.05.2023 про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану, актового запису про народження у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження за № 5 від 23 грудня 2009 р. 16603643 винесеного Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції;

- скасувати висновок від 19.05.2023 про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану, актового запису про народження у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження за № 5 від 23 грудня 2009 р. 16603643, винесений Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції;

- зобов`язати Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за № 5 від 23 грудня 2009 р. 16603643: ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: в розділі: Реєстрація актового запису про народження:

А) Відомості про актовий запис: Орган державної реєстрації актів цивільного стану, що склав актовий запис: Центральний відділ реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області внести зміни наступного тексту: Міський ЗАГС м. Полтава Міського Виконкому депутатів трудящих;

Б) Місце народження: Україна, Полтавська обл., м. Полтава внести зміни наступного тексту: УРСР/СРСР, Полтавська область, м. Полтава;

у витягу (на другій сторінці) в розділі:

6. Відомості про батька: а) Громадянство: «-----» внести зміни наступного тексту: СРСР; Б) Місце проживання: АДРЕСА_1 зміни наступного тексту: АДРЕСА_2 .

7. Відомості про матір: А) Громадянство: «-----» внести зміни наступного тексту: СРСР; Б) Місце проживання: АДРЕСА_2 внести зміни наступного тексту: АДРЕСА_2 ;

8.Підстава запису відомостей про батьків: свідоцтво про укладення шлюбу Центральний відділ реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 26.09.1969р. а/з № 2039 Державна реєстрація народження проведена відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України пункт викласти в наступній редакції: Підстава запису відомостей про батьків: свідоцтво про укладення шлюбу Полтавського міського бюро РАГС 26.09.1969р. а/з № 2039 Державна реєстрація народження проведена відповідно до статті 17 Закону СРСР "Про затвердження основ законодавства союзу РСР та союзних республік про шлюб та сім`ю".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.10.2023 в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив його скасувати рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позов.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що відомості в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян є недостовірними та неповними, оскільки в них не вірно зазначено місце народження позивача, не зазначено його громадянство та громадянство, місце проживання його батьків.

Зазначає, що місцем його народження є м. Полтава, Полтавська область, УРСР, в зв`язку з чим він є громадянином УРСР, як і його батьки, які проживала в той час на цій території, проте такі відомості відсутні в актовому записі про його народження, а також в ньому не зазначено повну назву органу, що видав свідоцтво про народження.

Проте, в Держаному реєстрі актів цивільного стану громадян зазначено місце його народження Україна, місце проживання батьків - Україна та відсутні відомості про громадянство батьків та позивача.

Вказує, що станом на дату його народження 12.12.1972 Україна як держава не існувала, а м. Полтава Полтавської області територіально було розташоване на території Української Радянської Соціалістичної Республіки, що є загальновідомим фактом та підтверджується Конституцією СРСР, Указом президії Верховної ради УРСР "Про порядок вирішення питань адміністративно-територіального устрою Української РСР".

Вважає, що дані щодо громадянства ОСОБА_1 та його батьків, місця народження позивача, місця проживання його батьків мають відповідати тим, що були чинними станом на дату відповідної події.

Вважає висновки суду першої інстанції щодо заборони на використання символіки комуністичного тоталітарного режиму, зокрема, назви УРСР згідно із Законом України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» некоректними, оскільки місце народження позивача територія УРСР/СРСР не може ототожнюватись із заборонами, які стосуються нинішньої політичної ситуації.

Також, зазначає, що судом першої інстанції не досліджено правосуб`єктність Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції стосовно правонаступництва прав та обов`язків Міського РАЦС м. Полтава.

Крім того, зауважує, що Полтавський окружний адміністративний суд утворений в незаконний, антиконституційний спосіб, що викликає обґрунтовану недовіру у ОСОБА_1 до судді цього суду, який розглядав вказану справу, сумніви щодо упередженості судді та наявності прямої чи побічної заінтересованості у результаті її розгляду.

Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач) надав відзив на апеляційну скаргу, в якій просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Перцової Т.С., на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений новий склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Жигилій С.П., Присяжнюк О.В.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що 23.12.2009 реєстратором Центрального відділу реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області до Державного реєстру актів цивільного стану громадян внесено актовий запис про народження №34 від 05.01.1972 гр. ОСОБА_1 , в якому зазначено відомості про місце його народження Україна, Полтавська обл., м. Полтава; орган державної реєстрації актів цивільного стану, що склав актовий запис: Центральний відділ реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області.

У відомостях про матір та батька актового запису в графі «Громадянство» зазначено «-----», в графі «Місце проживання» - АДРЕСА_2 .

Підставою запису відомостей про батьків визначено свідоцтво про укладення шлюбу Центральний відділ реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 26.09.1969р. а/з № 2039 Державна реєстрація народження проведена відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України (а.с. 121-122).

22.05.2022 ОСОБА_1 подав відповідачу заяву-претензію, в якій просив внести зміни у Державний реєстр актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 112-119).

10.06.2022 Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції листом повідомив позивача про відсутність підстав для внесення змін до актового запису про народження Державного реєстру актів цивільного стану громадян в частині місця народження та громадянства (а.с. 154-155).

Не погоджуючись із діями відповідача позивач оскаржив їх в судовому порядку, за наслідками розгляду яких постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.05.2023 у справі №440/6298/22 зобов`язано Шевченківський районний у місті Полтаві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № S/1972-12-12/004/2022 від 22.05.2022 щодо внесення змін до актового запису про народження у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_1 .

На виконання судового рішення, відповідачем здійснено повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 22.05.2022, за результатами якого прийнято висновок про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану від 19.05.2023 (а.с. 139-142).

Підставою відмови зазначено, що заява-претензія створена не у відповідності до п. 1.5 Правил № 96/5, а саме не шляхом їх формування та реєстрації за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян та без пред`явлення паспорта громадянина України ОСОБА_1 ; не відповідає формі заяви про внесення змін до актового запису цивільного стану, наведеній в додатку 1 до Правил № 96/5, що суперечить п. 2.1 р. II Правил № 96/5; не містить інформацію про серію, номер паспорта або паспортного документа, яким органом та коли виданий, унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі, реєстраційний номер облікової картки платника податків, про відношення до військової служби; до заяви - претензії додано копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 05.01.1973, чим не виконано вимоги п. 2.6. р. II Правил № 96/5; заява - претензія містить прохання «внести зміни у Державний реєстр актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження заявника: ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 », однак не зазначено які саме зміни до актового запису просить унести заявник, що свідчить про ненадання у заяві відповідей на всі запитання, що не відповідає п. 2.2 р. II Правил № 96/5.

Не погодившись із відмовою відповідача внести зміни до актового запису, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв правомірно, в межах повноважень та у спосіб встановлений законодавством.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України від 1 липня 2010 року № 2398-VI "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі Закон № 2398-VI), відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Пунктом 7 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 р. № 52/5 встановлено, що працівники органів державної реєстрації актів цивільного стану у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, постановами Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України, а на території Автономної Республіки Крим, крім того, - законодавством Автономної Республіки Крим.

Відповідно до частин 1-3 ст. 22 Закону № 2398-VI внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою, зокрема особи, щодо якої складено актовий запис.

Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану.

Згідно з пункту 2.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 (далі - Правила № 96/5) заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб (крім випадків, коли актовий запис про шлюб складено дипломатичним представництвом або консульською установою України).

Згідно п. 2.12. Правил № 96/5 на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що з метою внесення відповідних змін до актових записів цивільного стану зацікавлена особа подає до уповноваженого органу заяву, а відповідний орган має скласти обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою претензією № S/1972-12-12/004/2022 від 22.05.2022 щодо внесення змін до актового запису про народження у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зокрема, ОСОБА_1 просив внести до актового запису про народження № 34, складеного 05.01.1973 такі зміни:

- про орган державної реєстрації актів цивільного стану, що склав актовий запис на Міський ЗАГС м. Полтава Міського Виконкому депутатів трудящих;

- місце народження ОСОБА_1 - УРСР/СРСР, Полтавська область, м. Полтава,

- про громадянство батьків СРСР та місце їх проживання - АДРЕСА_2 ,

- підстави запису відомостей про батьків - свідоцтво про укладення шлюбу Полтавського міського бюро РАГС 26.09.1969р. а/з № 2039 Державна реєстрація народження проведена відповідно до статті 17 Закону СРСР "Про затвердження основ законодавства союзу РСР та союзних республік про шлюб та сім`ю".

За наслідками розгляду заяви, відповідач склав висновок про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану, посилаючись фактично на невідповідність заяви ОСОБА_1 формі, затвердженій Правилами № 96/5.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції зазначив, що актовий запис містить вірні відомості щодо позивача та його батьків, натомість внесення змін до нього шляхом зазначення місця народження та громадянства позивача, громадянства та місця проживання його батьків - УРСР, СРСР суперечить Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", яким встановлено заборону на використання символіки комуністичного тоталітарного режиму, якою є, зокрема, і назва "УРСР".

Водночас суд першої інстанції не врахував, що відповідачем за результатами розгляду заяви позивача не складено висновку по суті змін, які просив внести ОСОБА_1 до актового запису про народження, а лише відмовлено у задоволенні заяви лише з підстав її невідповідності Правилам № 96/5.

Натомість, колегія суддів зазначає, що вищенаведені обставини не є беззаперечними та достатніми підставами для відмови у внесенні змін до акту цивільного стану.

Водночас, відсутність належним чином обґрунтованого висновку за результатами розгляду заяви позивача, свідчить про те, що уповноважений орган не вчинив необхідних дій, які він повинен був вчинити, відповідно до вимог чинного законодавства.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що спірний висновок є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо обрання належного захисту порушеного права позивача.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Слід зазначити, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (стаття 2 КАС України). Відтак, обираючи спосіб захисту прав позивача, суди мали б зважати на ефективність такого захисту.

Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту, згідно з якою засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13 Конвенції, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", п. 64).

Засіб юридичного захисту має бути "ефективним" в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), п. 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення від 24.07.2012 у справі "Джорджевич проти Хорватії", п. 101; рішення від 06.11.1980 у справі "Ван Остервійк проти Бельгії", п.п. 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин кожної конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Відповідно до ч.1 ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

Частиною 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому застосування такого способу захисту у цій справі вимагає з`ясування судом, чи виконані всі умови, передбачені законодавством, необхідні для внесення змін до актового запису цивільного стану.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не надавалась оцінка заяві по суті змін, які просить внести позивач до актового запису про народження, не проводилась перевірка документів на достовірність відомостей, вказаних у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відносно ОСОБА_1 .

Із врахуванням вищевикладених обставин, колегія суддів вважає, що в спірних правовідносинах належним способом захисту прав ОСОБА_1 є зобов`язання Шевченківського районного у місті Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) повторно розглянути заяву претензію ОСОБА_1 № S/1972-12-12/004/2022 від 22.05.2022 р. щодо внесення змін до актового запису про народження у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, не надав належної оцінки спірному висновку, не встановив підстави відмови у внесенні змін до акту цивільного стану та їх достатність для такого висновку, а отже дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову, що є підставою для скасування рішення суду з прийняттям нового про часткове задоволення позову.

Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають. Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про визнання протиправним та скасування висновку Шевченківського районного у місті Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про відмову у несенні змін до актового запису цивільного стану та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № S/1972-12-12/004/2022 від 22.05.2022 р. щодо внесення змін до актового запису про народження у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; в іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 317, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.10.2023 по справі № 440/11086/23 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати висновок Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 19.05.2023 про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану.

Зобов`язати Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № S/1972-12-12/004/2022 від 22.05.2022 р. щодо внесення змін до актового запису про народження у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій О.В. Присяжнюк