Справа № 400/8006/23
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 р. справа № 400/8006/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Нікгран», вул. Микитівська, 1, смт Олександрівка, Вознесенський район, Миколаївська область, 56530,

до відповідачаВідділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті, вул. Космонавтів, 61,м. Миколаїв,54056,

провизнання протиправною та скасування постанови від 01.06.2023 року № ПШ 018074

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нікгран» (далі позивач) звернулось з позовом до відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову № ПШ 018074 про застосування адміністративно-господарського штрафу від 1 червня 2023 р., якою постановлено стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Нікгран» адміністративно-господарський штраф в сумі 17 000 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на момент проведення вищезазначеної рейдової перевірки він не здійснював автомобільного перевезення на ділянці автомобільної дороги 21 км + 434 м. а/д М 14, Одеса - Мелітополь, та не здійснює взагалі автомобільних перевезень, а є власником транспортних засобів, які надає в оренду, тому і не порушувало законодавство про автомобільний транспорт. Відтак, спірна постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідач подав відзив на позов, в якому проти позову заперечує та зазначає, що за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт винесена спірна постанова за допущення порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме перевізник не забезпечив водія особистою картою водія в цифровому тахографі, що не можливо зробити роздруківку по режиму праці та відпочинку водія за 24.04.23 р. Вважає, що товарно-транспортна накладна не є тим документом, зі змісту якої можливо достовірно встановити автомобільного перевізника, а отже оскаржувана постанова винесена законно та обґрунтовано.

Судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Позивач є власником транспортного засобу DAF CF 440 FT, державний номерний знак НОМЕР_1 та спеціалізованого напівпричепа SCHMITZ SKI 24, державний номерний знак НОМЕР_2 .

24.04.23 р. посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, про що складено акт № 356332.

В акті зафіксовано, що 24.04.23 р. на ділянці автомобільної дороги 21 км + 434 м. а/д М 14, Одеса - Мелітополь проведено перевірку транспортного засобу DAF CF 440 FT, державний номерний знак НОМЕР_1 та спеціалізованого напівпричепа SCHMITZ SKI 24, державний номерний знак НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 .

Перевіркою виявлено порушення вимог ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме абзацу 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт": перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 цього Закону, а саме відсутня особиста картка водія в цифровому тахографі, оскільки ТЗ обладнано цифровим тахографом.

Позивачу було направлено запрошення щодо розгляду справи 01.06.23 р.

Запрошення позивачем отримано 23.05.23 р.

01.06.23 р. Відділом державного нагляду (контролю) в Миколаївській області прийнято постанову № ПШ018074, якою застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф у розмірі 17 000 грн. за перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: особистої картки водія ОСОБА_1 до цифрового тахографа, роздруківка режиму праці та відпочинку за 24.04.23 р. водія транспортного засобу ДАФ державний номер НОМЕР_1 (акт 356332).

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.15 р. № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 8 вказаного Положення).

Відповідно п. 15 Порядку здійснення контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.06 р. № 1567 (далі Порядок № 1567), під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 48 Закону "Про автомобільний транспорт", автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

З оскаржуваної постанови від 01.06.23 р. № ПШ018074 вбачається, що адміністративно-господарська санкція застосована до позивача в зв`язку з порушенням Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

У відповідності до ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", адміністративно-господарські штрафи за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовуються до автомобільних перевізників.

Отже, відповідно до Закону України "Про автомобільний транспорт", суб`єктом порушення законодавства про автомобільний транспорт виступає саме автомобільний перевізник.

За визначенням ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

При цьому, відповідно до ст. 1 "Правил дорожнього руху України", власником транспортного засобу є фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб та має на це відповідні документи.

Отже, законом чітко визначено відмінність між особою яка володіє майновими правами на транспортний засіб та особою, яка використовує його або безпосередньо, або через водія (іншу юридичну особу) для здійснення перевезень.

Таким чином, власник транспортного засобу та перевізник можуть бути як однією особою, так і різними.

При цьому, суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, є автомобільний перевізник.

Так, згідно товарно-транспортної накладної, наданої сторонами до суду перевізником зазначено ТОВ «Микитівський граніт», .

Суд зазначає, що товарно-транспортна накладна № 16937 від 24.04.23 р. є документом, який у розумінні ст. 50 Закону України "Про автомобільний транспорт" підтверджує факт укладення договору перевезення вантажу між перевізником та відправником (вантажовідправником).

Згідно ч. 3 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", при оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:

1) дата і місце складання;

2) вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

3) автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;

4) вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

5) транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;

6) пункти завантаження і розвантаження.

Як вже зазначав суд, згідно товарно-транспортної накладної, яка подана сторонами, автомобільним перевізником є ТОВ «Микитівський граніт». Крім того, позивачем надано до суду договір оренди транспортних засобів без екіпажу № 1/22 від 04.01.22 р. разом з додатками, які підтверджують факт надання ТЗ в оренду ТОВ «Микитівський граніт», акт прийому-передачі предмета оренди згідно договору оренди № 1/22, акт надання послуг № 7 від 30.04.23 р. на підтвердження перебування транспортного засобу в оренді ТОВ «Микитівський граніт»; повідомленнями про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадяться діяльність; наказ № 143-к від 27.10.21 р. про прийняття ОСОБА_1 на роботу на підтвердження, що водій є працівником ТОВ «Микитівський граніт», страховий поліс на SHMITZ SKI 24No АТ/ 3541909 від 19.01.23 р. - в якому зазначено, що страхувальником ТЗ є ТОВ «Микитівський граніт», страховий поліс на DAF CF 440 FT № АТ/3541910 від 19.01.23 р. - в якому зазначено, що страхувальником ТЗ є ТОВ «Микитівський граніт». Зазначені докази підтверджують, що перевізником є ТОВ «Микитівський граніт», а не позивач. Тобто, позивач взагалі ніяким чином не приймав участі у перевезенні вантажу.

Водночас, відповідачем не надано доказів на спростування даних обставин, або інших доказів щодо здійснення саме позивачкою даного вантажного перевезення.

Із наведеного вбачається, що позивач у спірних правовідносинах не є перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", оскільки його транспортний засіб фактично використовувався іншою особою, у той час як за ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт покладено виключно на автомобільного перевізника.

Така позиція суду відповідає правовому висновку Верховного Суду, який в силу положень ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковим для застосування і викладений у поставові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 09.08.19 р. у справі № 806/1450/16.

Автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб (адже такі дані не завжди можуть збігатися), оскільки автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору із замовником про перевезення вантажу надає відповідну послугу (статті 33, 50 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Відтак, відповідач мав визначити автомобільного перевізника на підставі документів, якими підтверджується укладення договору перевезення вантажу. В обсязі встановлених обставин справи, таким документом була товарно-транспортна накладна, проте відповідач зосередив увагу на реєстраційному документі на транспортний засіб і відомостях акта перевірки, внаслідок чого застосував адміністративно-господарський штраф щодо особи, причетність якої до перевезення вантажу визначена лише на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Даний висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка наведена у постанові від 22.02.23 р. у справі № 240/22448/20.

Таким чином, відповідачем не доведено, що саме позивач був перевізником вантажу, що виключає його відповідальність за порушення абзацу 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

З огляду на положення ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", якою відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт покладено виключно на автомобільного перевізника та за вищенаведених обставин, підстави для застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу, відсутні.

Встановлені судом обставини є самостійною підставою для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови.

Судом не надається правова оцінка суті порушення, зазначеного в оскаржуваній постанові, оскільки позивач не має обов`язку доводити чи спростовувати суть господарського порушення, яке він не вчиняв.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач сплатив судовий збір в сумі 2 684 грн., який підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись ст. ст. 9, 19, 139, 241-246, 262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Нікгран» (вул. Микитівська, 1, смт Олександрівка, Вознесенський район, Миколаївська область, 56530, ) до Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056), задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову № ПШ 018074 про застосування адміністративно-господарського штрафу від 1 червня 2023 р., якою постановлено стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Нікгран» адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000 грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (пр-т Перемоги, 14, м. Київ, 03135, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Нікгран» (вул. Микитівська, 1, смт Олександрівка, Вознесенський район, Миколаївська область, 56530, ) судовий збір в сумі 2 684 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні).

4. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз