Справа № 591/9025/23
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2024-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 р.Справа № 591/9025/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.01.2024, головуючий суддя І інстанції: О.О. Осіпова, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, по справі № 591/9025/23

за позовом ОСОБА_1

до Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

про визнання протиправним та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 (надалі позивач, апелянт, ОСОБА_1 ) звернувся до Зарічного районного суду м.Суми з позовною заявою до Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі - відповідач, Зарічний ВДВС, орган виконавчої служби), в якій просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову ВП №72869615 від 27.09.2023 в частині стягнення штрафу у сумі 17000 грн,

- визнати протиправною та скасувати постанову ВП № 72869615 від 27.09.2023 в частині стягнення виконавчого збору у сумі 1700 грн.

Ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 22.11.2023 передано матеріали позову ОСОБА_1 за підсудність на розгляд до Сумського окружного адміністративного суду.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати судове рішення та ухвалити постанову, якою задовольнити позов.

Мотиви апеляційної скарги зводяться лише до того, що позивач не мав можливості добровільно сплатити суму штрафу, оскільки особисто він отримував постанову Сумського апеляційного суду від 21.07.2023 по справі № 591/3226/22 лише 03.10.2023. Вважає, що отримання його захисником постанови не доводить обізнаності самого позивача з існуванням судового рішення, за невиконання якого відкрито ВП №72869615, у рамках якого виконавцем ухвалені спірні постанови.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив відмовити у задоволенні скарги позивача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вказав на правомірність відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору, з огляду на приписи чинного законодавства. Зазначив, що неналежне представництво захисником інтересів позивача не є підставою для скасування спірних постанов.

Відповідно до ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) у справах, визначених, зокрема ст. 287 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які сторони посилаються в апеляційній скарзі та відзиву на неї, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

Постановою Сумського апеляційного суду від 21.07.2023 по справі № 591/3226/22, яка набрала законної сили 21.07.2023, апеляційну скаргу захисника Руднєва Є. Г. задоволено частково.

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 19.10.2022 відносно ОСОБА_1 скасовано у зв`язку з порушенням суддею суду першої інстанції норм процесуального права та ухвалено нову постанову.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, із позбавлення його права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Дана постанова апеляційного суду містить роз`яснення щодо порядку сплати штрафу. Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу і вноситься в установу банку України.

У разі несплати штрафу в установлений строк постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови стягується:

- подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові;

- витрати на облік правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

14.09.2023 до Зарічного ВДВС надійшла заява з постановою Сумського апеляційного суду від 21.07.2023 у справі №591/3226/22, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн, із позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік.

Державним виконавцем в рамках ВП №72869615 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення на користь держави штрафу в сумі 34000 грн та постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 3400 грн, тобто у подвійному розмірі, оскільки у 15-денний строк з дня вручення постанови апеляційного суду боржник добровільно рішення не виконав.

Позивач, не погодившись з постановами про відкриття виконавчого провадження №72869615 в частині стягнення на користь держави штрафу в сумі 17 000 грн та про стягнення виконавчого збору в сумі 1 700 грн, звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що орган виконавчої служби ухвалив постанови у спірній частині в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає таке.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, при наданні оцінки діям, бездіяльності та/або рішенням суб`єкта владних повноважень, суди перевіряють їх на відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон № 1404-VIII.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII).

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. (ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII)

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII).

Пунктом 2, 6 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Також строки і порядок виконання постанови про накладення штрафу передбачено ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), відповідної до якої штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

Відповідно до ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Так, у постанові Сумського апеляційного суду від 21.07.2023 по справі № 591/3226/22 зазначено, що судове рішення набрало законної сили 21.07.2023, а строк його пред`явлення до виконання тривав до 21.10.2023 включно.

Матеріалами справи підтверджено, що постановою Сумського апеляційного суду №591/3226/22 від 21.07.2023 апелянта визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано відносно нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. Постанова набрала законної сили негайно після її винесення.

При цьому, у постанові Сумського апеляційного суду №591/3226/22 від 21.07.2023 зазначено таке: «Будучи неодноразово повідомленими про час і місце апеляційного розгляду у встановлений законом спосіб, ОСОБА_1 та його захисник Руднєв Є.Г. в судове засідання 21.07.2023 не з`явились, від захисника Руднєва Є. Г. надійшло чергове клопотання про відкладення судового розгляду через його відрядження до м. Києва для участі в судовому засіданні у кримінальній справі і відрядженням ОСОБА_1 до м. Глухова. апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутність учасників провадження у справі про адміністративне правопорушення».

Отже апелянт та його захисник повідомлялися судом про розгляд справи щодо притягнення його до адміністративної відповідальності та були обізнані про наявність такої справи.

Через несплату штрафу у добровільному порядку у встановлені законом строки постанова суду звернута до примусового виконання відповідно до вимог ст. 308 КУпАП.

Позивачем не сплачено штраф відповідно до названої постанови суду у сумі 17 000грн. до відкриття виконавчого провадження ВП №72869615.

Порядок виконання постанов суду щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності і сплати накладених штрафів передбачений приписами ст.ст.307, 308 КУпАП.

Вказаними нормами визначено строк сплати накладених штрафів 15 днів з моменту вручення постанови про накладення штрафу, а також імперативне правило подвійного стягнення несплачених штрафів у порядку примусового виконання постанови про накладення штрафу.

Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що виконавчий документ набрав законної сили, крім того, примусовому стягненню підлягає штраф у подвійному розмірі, через що закінчити виконавче провадження у зв`язку з оплатою штрафу в одинарному розмірі не є можливим.

Отже, в разі скерування судом постанови про накладення штрафу для примусового виконання в силу наведених вимог закону вважається, що: такий штраф не сплачений в 15-денний строк; постанова про накладення штрафу підлягає примусовому виконанню із обов`язковим стягненням подвійного розміру штрафу.

Натомість, колегія суддів перевіряючи дії та рішення відповідача на відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України зазначає, що чинними нормами Закону №1404-VIII та КУпАП на державного виконавця не покладається обов`язок чи повноваження щодо перевірки своєчасного врученню боржнику копії судових рішень, а наявний лише імперативний обов`язок виконати у примусовому порядку виконавчий документ, який надійшов до нього у провадження та відповідає вимогам Закону №1404-VIII та КУпАП.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування постанови ВП №72869615 від 27.09.2023 в частині стягнення штрафу у сумі 17000 грн та постанови ВП №72869615 від 27.09.2023.

Стосовно доводів апеляційної скарги позивача про необізнаність ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення по справі №591/3226/22 колегія суддів зазначає.

Як вбачається із тексту постанови Сумського апеляційного суду №591/3226/22 від 21.07.2023 позивач та його представник були обізнані про дату, час та місце розгляду даної справи. Заявляли неодноразово клопотання про відкладення розгляду справи. Неявка без поважних причин у відповідні судові засідання не позбавляла права позивача цікавитися про подальший рух розглядуваної справи та про прийняте рішення.

Незнання про прийняте судом рішення через байдужість або небажання дізнатися не можуть розглядатися судом як поважна причина невиконання відповідних рішень суду, оскільки є результатом суб`єктивних дій самого позивача, а не об`єктивно існуючими обставинами, що перешкоджають йому вчасно виконати відповідне рішення суду.

Отримання апелянтом копії постанови апеляційного суду 03.10.2023 (а.с.9) та відповіді адвоката на його усний запит від 03.10.2023 про те, що дійсно Сумським апеляційним судом 21.07.2023 було отримано постанову № 591/3226/22, якою на нього накладено штраф у розмірі 17 000 грн та стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 грн, не мають юридичного значення та жодним чином не впливають на строки пред`явлення постанови Сумського апеляційного суду № 591/3226/22 до примусового виконання.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта на необхідність розцінювати як остаточну дату, з якої позивач довідався про наявність такої постанови суду 03.10.2023, оскільки, як вбачається із відзиву на позов та не заперечується апелянтом, постанову від 21.07.2023 у справі №591/3226/22 отримано своєчасно захисником Руднєвим Є.Г. через підсистему ЄСІТС - «Електронний суд».

Крім того, копія постанови у справі №591/3226/22 була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 24.08.2023 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/112978005), тобто ще за місяць до винесення оскаржуваних постанов про стягнення штрафу та виконавчого збору позивач міг ознайомитися із оприлюдненою судом у загальному доступі копією постанови.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенства права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Крім того, суд враховує, що передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З огляду на зазначене, доводи апелянта про те, що він не був повідомлений про розгляд справи №591/3226/22 та результат її розгляду, є необґрунтованими.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні вимог апеляційної скарги з підстав її необґрунтованості.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року по справі № 591/9025/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін