Справа № 755/3470/24
Суддя: Катющенко В. П.
Дата ухвалення: 2024-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №:755/3470/24
Провадження №2-а/755/63/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" березня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.,

при секретарі - Яхно П.А.

за участю: представника позивача - Сліпкова В.С.

представника відповідача - Луценко Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, адміністративну справу за позовом громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_2 до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області, про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, громадянин Республіки Туркменістан ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області від 15.09.2022 про примусове повернення до країни походження або третьої країни та заборону в`їзду на територію України строком на 3 роки до 15.09.2025 громадянина Туркменістану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 26.09.2018 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибув в Україну з метою навчання, а саме у Національному педагогічному університеті імені М.П. Драгоманова на факультеті історичної освіти. Навчання в якому успішно завершив у червні 2022 року, що підтверджується дипломом серія НОМЕР_1 . У зв`язку з тим, що позивач є громадянином Республіки Туркменістан та прибув в Україну з метою навчання, останнього документовано посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 , орган що видав № 8001. Згідно із зазначеною посвідкою, термін її дії закінчувався 15.08.2022. 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Указом президента, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб із 5:30 16.11.2023. Після завершення навчання в університеті позивач мав наміри продовжити проживання в Україні. Під час конфіденційного побачення, клієнт повідомив адвоката про те, що посадовими особами Державної міграційної служби України складалися відносно нього адміністративні матеріали, що ймовірно пов`язано із перебування позивача на території України. Які саме документи складалися, позивачу не відомо, оскільки йому не роз`яснювався їх зміст. Зі змісту відповіді Державної міграційної служби України за№ 8010.8.2.2-4371/80.4-24 від 26.01.2024, на адвокатський запит, встановлено, що 15.09.2022 відносно позивача прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, із забороною подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. До вказаної відповіді долучено копію рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Туркменістану ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке датоване 15.09.2022. У вказаному рішенні зазначається про відсутність у громадянина Туркменістану ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 підстав для подальшого перебування на території України, що є порушенням вимоги ст. ст. 4, 9, 15, Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», пункту 67 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322. Ознайомившись зі змістом рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, вважає його таким, що воно є передчасним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. Підставою для прийняття рішення про примусове повернення іноземця до країни громадянської належності є перебування іноземця на території України з порушенням чинного законодавства, у тому числі, за відсутності паспортного документа та документа, що дозволяє тимчасове перебування на території України, законних джерел існування тощо. Поряд із цим, постановою КМУ №1202 від 21.10.2022 установлено, зокрема, що посвідки на тимчасове проживання, строк дії яких закінчився або які підлягають обміну відповідно до законодавства після 24.02.2022, підтверджують законні підстави для тимчасового проживання в Україні. З урахування положень постанови Кабінету Міністрів України та вимог ст. 58 Конституції України, можна прийти до висновку, що посвідка позивача на тимчасове проживання в Україні, строк дії якої завершився після 24.02.2022 підтверджує законні підстави для його тимчасового проживання в Україні на період воєнного стану та протягом 30 календарних днів з дня його припинення чи скасування. Таким чином, рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, із забороною в`їзду строком на три роки від 15.09.2022 підлягає скасуванню, оскільки позивач має законні підстави для тимчасового проживання в Україні за посвідкою на тимчасове проживання, строк дії якої завершився після 24.02.2022. Більше того, у листі Служби безпеки України зазначається що згідно з даними Єдиного реєстру досудових розслідувань станом на 05.02.2024 у кримінальних провадження, що розслідуються слідчими СБ України, відомості відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відсутні. У листі Офісу Генерального прокурора зазначається, що станом на 02.02.2024 кримінальні провадження, в яких містяться відомості про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до кримінальної відповідальності як підозрюваного - відсутні. При прийнятті рішення про заборону в`їзду на територію України іноземця або особи без громадянства, щодо яких приймається рішення про примусове повернення в країну походження, суб`єкт владних повноважень повинен керуватися передбаченими законом підставами для заборони в`їзду в Украшу іноземців та осіб без громадянства, які визначені в статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Із оскаржуваного рішення про примусове повернення до країни походження не вбачається, що позивач притягувався до кримінальної відповідальності, або перебував чи перебуває в розшуку, під слідством та судом в Україні, не встановлено обставин, які забороняли б в`їзд в Україну, відповідно до ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Таким чином, відсутні докази, які свідчать про наявність достатніх підстав для застосування до позивача заборони в`їзду в Україну терміном на три роки. При цьому оскаржуване рішення взагалі не містить обґрунтування та зазначення підстав для застосування щодо позивача заборони в`їзду в Україну терміном на три роки.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.02.2024 відкрито провадження у даній справі, справа призначена до судового розгляду на 07.03.2024 та роз`яснено відповідачу право подати письмовий відзив на позовну заяву з докази, якими він обґрунтовуються не пізніше дати розгляду справи.

Копія ухвали суду від 27.02.2024 надіслана на офіційні електронні адреси учасників справи.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву.

07.03.2024 до суду відповідачем подано клопотання про долучення доказів, з відповідними додатками.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові. Додатково зазначив, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності від 15.09.2022 не містить відомостей щодо її вручення позивачу, що фактично позбавило останнього права на її оскарження. Після закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання, яка була видана позивачу на час навчання, позивач в усному порядку звертався до органів ДМС з приводу оформлення документів на проживання, однак йому було повідомлено про необхідність попереднього виїзду за межі України, а в подальшому отримання візи. На території України у позивача власного житла та родичів не має, однак є друзі та дівчина.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що 15.09.2022 співробітниками ЦМУ ДМС був виявлений громадянин Республіки Туркменістан ОСОБА_2 , який знаходився на території України з порушенням ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Було встановлено, що іноземний громадянин прибув в Україну 26.09.2018 з метою навчання в НПУ ім. М.П. Драгоманова, був документований посвідкою на тимчасове проживання, термін дії якої скінчився 15.08.2022. В останнє прибув в Україну 11.05.2022 через ПП «Мостиська». З питань повторного оформлення посвідки на тимчасове проживання документи не подавав, за отриманням дозволу ні імміграцію в Україні та визнання біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні до компетентних органів ДМС не звертався. Після закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання, не виїхав з території України, усвідомлюючи, що цим самим порушує міграційні законодавство України. Згідно його пояснень, працював кухаром без відповідного дозволу, після дозволеного строку перебування на території України, за його продовженням не звертався, мав можливість покинути територію України, але не виїхав, усвідомлював, що цими діями умисно порушує законодавство України, знаходиться на території України нелегально, власного житла не має. У зв`язку з такими обставинами відповідачем було прийнято рішення про примусове повернення із забороною в`їзду.

Таким чином, суд вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом установлено, що 26.09.2018 громадянин Республіки Туркменістан ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув в Україну з метою навчання у Національному педагогічному університеті ім. М.П. Драгоманова, у зв`язку з чим отримав посвідку на тимчасове проживання з терміном дії з 19.11.2018 по 15.08.2022.

Згідно із архівною довідкою Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова від 18.08.2022 №2446, в 2018 році ОСОБА_2 вступив на денне (очне) відділення Національного педагогічного університету імені М. П. Драгоманова, на спеціальність: 014 Середня освіта / 014.03 «Історія»; (наказ № 2303 від 11.10.2018); в 2019 році було переведено з 1-го курса на 2-ий курс денного відділення (наказ № 1028 від 12.07.2019); в 2020 році було переведено з 2-го курса на 3-ий курс денного відділення (наказ № 691 від 06.07.2020); в 2021 році було переведено з 3-го курса на 4-ий курс денного відділення (наказ № 1208 від 31.08.2021); в 2022 році склав комплексний кваліфікаційний екзамен (наказ № 478 від 30.06.2022) і захистив випускну кваліфікаційну роботу за спеціальністю: 014 Середня освіта / 014.03 «Історія». Йому було присвоєно диплом НОМЕР_1 від 30.06.2022, а також додаток до диплому № НОМЕР_3 від 30.06.2022. Форма власності університета - державна. Нормативний термін навчання зі спеціальності 014 Середня освіта / 014.03 «Історія» складає 4 роки.

15.09.2022 головним спеціалістом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Мардановим Р.Я. огли, відносно громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 складено протокол про адміністративне правопорушення згідно якого 15.09.2022 о 15:00 за адресою: м. Київ Ольгинська, 3, виявлено громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців на території Україні, а саме: проживання за документами, термін дії яких закінчився.

Як вбачається з пояснень наданих громадянином Республіки Туркменістан ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.09.2022 головному спеціалісту відділу протидії нелегальній міграції Управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ОСОБА_7 , іноземець повідомив, що 26.09.2018 в Україну прибув з метою навчання. Кордон України перетнув через ПП «Бориспіль». Працює кухаром в ресторані «Музафір», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Рогнідинська, буд.4. Проте, відповідного дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства він не оформлював у зв`язку із тим, ще не бачив у цьому необхідності. В останнє прибув в Україну 11.05.2022 через ПП «Мостиська». Мав посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_2 , яка закінчилась 15.08.2022. З питань отримання дозволу на імміграцію в Україну не звертався. До компетентних органів про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні документи не подавав. Після закінчення дозволеного строку перебування на території України за його продовженням не звертався, оскільки не бачив у цьому необхідності. Про те що йому потрібно було покинути територію України після закінчення дозволеного строку перебування на території України було відомо. Мав можливість покинути територію України, але не виїхав у зв`язку із своїм небажанням. Усвідомлював, що цими діями умисно порушує законодавство України. На теперішній час на території України знаходиться нелегально. Документи підтверджуючі законні підстави для легального перебування на території України в нього відсутні. На території України власного житла не має. Проживає за рахунок накопичених коштів. Проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За оренду житла сплачує 5 500 грн. в місяць. Претензій до співробітників міграційної служби не має.

Постановою заступника начальника ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Петрова Д.В. від 15.09.2022, громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100 грн.

15.09.2022 головним спеціалістом відділу протидії нелегальній міграції Управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Безатосним В. винесено рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким вирішено примусово повернути до країни походження, або до третьої країні громадянина Туркменістану ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язано його покинути територію України у термін до 25.09.2022; заборонено в`їзд на територію України громадянину Туркменистану ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 3 роки до 15.09.2025.

Вказаним рішенням встановлено, що 15.09.2022 співробітниками ЦМУ ДМС у м. Київі та Київській області виявлений громадянин Туркменістану ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходився на території України з порушенням ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Порядку оформлення, видачі обміну, скасування, пересилання, вилучення повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМУ від 25.04.2018 №322. Іноземний громадянин прибув в Україну 26.09.2018 з метою навчання Національному педагогічному університеті імені М.П. Драгоманова. Кордон України перетнув через ПП «Бориспіль». В останнє прибув в Україну 11.05.2022 через ПП «Мостиська». Документований посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_4 терміном дії до 15.08.2022. З питань повторного оформлення посвідки на тимчасове проживання документи не подавав. За отриманням дозволу на імміграцію в Україні та визнання біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні до компетентних органів ДМС не звертався. Після закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання, не виїхав з території України, усвідомлюючи, що цим самим порушує міграційні законодавство України. За порушення правил перебування іноземних громадян на території України громадянин Туркменістану ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП (адміністративний протокол MKМ 011785 від 15.09.2022). Встановлені обставини, а саме: нелегальне становище, відсутність у громадянина Туркменістану ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 підстав для подальшого перебування на території України свідчать про те, що ним порушені вимоги ст. ст. 4, 9, 15 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», пункту 6 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучень повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасові проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №322.

Згідно із розпискою громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає: АДРЕСА_1 , останньому повідомлено, що за порушення законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інтересів національної безпеки України чи охороні громадського порядку, прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні, прийнято рішення про його примусове повернення. Він зобов`язується не пізніше 25.09.2022 залишити територію України. З вимогами статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» щодо видворення в примусовому порядку у разі ухилення від виїзду за межі України у визначений строк ознайомлений. Про право на оскарження рішення в судовому порядку - ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно з Протоколом №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб (пункти 1-3 статті 2).

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України, визначає Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773-VI (далі Закон №3773-VI), (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), у частині третій статті 3 якого закріплено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Статтею четвертою вказаного Закону визначені підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України та підстави для видачі посвідки на тимчасове проживання, які також визначаються відповідно до ст. 5 вказаного Закону.

Так, відповідно до ч.13 статті 4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період навчання.

Згідно із ч. 3 ст. 5 вказаного Закону, іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій - п`ятнадцятій, вісімнадцятій та двадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання. Підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною тринадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства, дійсний поліс медичного страхування, документ, що підтверджує факт навчання в Україні, та зобов`язання навчального закладу повідомити центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, про відрахування з такого закладу.

Наведені обставини свідчать про те, що термін дії посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_4 виданої громадянину Республіки Туркменістан ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч.13 ст. 4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», обмежується часом навчання іноземного громадянина, підтвердженого відповідним повідомленням навчального закладу. В даному випадку строк дії посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_4 закінчився 15.08.2022 у зв`язку із припиненням навчання та отриманням диплому бакалавра громадянином Республіки Туркменістан ОСОБА_2 - 30.06.2022.

Щодо посилань позивача на законність підстав для тимчасового проживання в Україні на підставі посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_4 строк дії якої закінчився 15.08.2022, у зв`язку із прийняттям постанови КМУ №1202 від 21.10.2022, то останні не заслуговують на увагу.

Так, дійсно, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який є діючим і на час вирішення справи.

Відповідно до постанови КМУ №1202 від 21.10.2022 «Деякі питання реалізації актів законодавства у сфері міграції в умовах воєнного стану», посвідки на тимчасове чи постійне проживання, крім тих, які оформлені громадянам РФ, строк дії яких закінчився або які підлягають обміну відповідно до законодавства після 24.02.2022, підтверджують законні підстави для тимчасового чи постійного проживання в Україні та право на в`їзд в Україну на період воєнного стану та протягом 30 календарних днів з дня його припинення чи скасування.

В той же час, норми постанови КМУ №1202 від 21.10.2022 не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_4 видана громадянину Республіки Туркменістан ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порядку визначеному ч.13 ст. 4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», тобто виключно на період навчання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Частиною 8 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» установлено, що примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Судом встановлено, що позивач, громадянин Республіки Туркменістан ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг 18-річного віку, статус біженця йому не надано, в процедурі отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні не перебуває, тобто відсутні підстави, за яких примусове повернення не може бути застосоване.

Наведені вище обставини у їх сукупності свідчать про те, що відповідач ухвалюючи 15.09.2022 рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , діяв у межах наданих повноважень та у спосіб передбачений законами.

Суд вважає, що право на обмеження доступу до території держави та проживання на її території для осіб, які не є громадянами цієї держави, є суверенним правом Держави Україна, і обґрунтовуючи застосування такого права, відповідач діяв в межах наданих повноважень.

Згідно правової позиції ЄСПЛ, що неодноразово відображалася у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі ABUHMAID v. UKRAINE (заява №31183/13) від 12.01.17р., необхідно наголосити, що держави користуються певною свободою розсуду, коли йде мова про встановлення умов потрапляння іноземців на її територію та їх проживання там (див. Osman v. Denmark, no. 38058/09, § 54, 14 червня 2011), і відсутні підстави для висновку про те, що відповідні умови в Україні очевидно необґрунтовані або свавільні. З цього приводу Суд зазначає, що Конвенція не гарантує право іноземців потрапити або мешкати у конкретній країні. Також нею не гарантуються право отримати певний вид дозволу на проживання (див. Aristimuno Mendizabal v. France, no 51431/99, §§ 65-66, 17 січня 2006), п. 121, http://hudoc.echr.coe.int/eng?i=001-170285).

Україна як держава зобов`язана забезпечити взяті на себе зобов`язання щодо запровадження обмежень на в`їзд іноземців на її територію виключно з тих підстав і в тому порядку, які передбачені законодавством України.

Судом встановлено, що оскаржене рішення оформлено та прийнято у відповідності до Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу положень ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 90 КАС України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, за результатом дослідження наявних у справі матеріалів, а також аналізу повідомлених сторонами обставин, судом встановлено відсутність належних та достовірних доказів на спростування зазначених у оскаржуваному рішенні обставин, які свідчать про існування достатніх підстав для примусового повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Між тим, в контексті спірних правовідносин доцільно зазначити, що вирішуючи будь-які питання, наслідком яких може стати втручання у права людини або обмеження існуючого права, держава повинна дотримуватись балансу інтересів, який у вигляді сформованого принципу відображений у практиці Європейського суду з прав людини.

У рішенні по справі «Тетяна Жданок проти Латвії» (case of Zdanoka v. Latvia) встановлено, що «для того, щоб гарантувати стабільність та ефективність демократичної системи, від держави може вимагатись вжиття специфічних заходів. У той же час, демократія є поняттям, заснованим на компромісі, що вимагає різних поступок з боку окремих осіб, які повинні інколи бути готові обмежити деякі із своїх свобод так, щоб забезпечити більшу стабільність держави у цілому. Однак, щоразу, коли держава має намір послатись на принцип «демократії, здатної себе захистити» для виправдання свого втручання у права людини, вона повинна уважно оцінити обсяг і наслідки такого заходу, а також те, чи дотриманий баланс між вимогами захисту демократичного суспільства, з одного боку, та захисту прав людини - з іншого» (рішення Великої палати, 2006 р.).

Аналізуючи усі вищевикладені доводи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення в частині примусового повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнято уповноваженою особою за наявності підстав визначених Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до норм згадуваного Закону, що вказує на відсутність підстав для задоволення позову та відповідно відсутність підстав для скасування рішення від 15.09.2022, у цій частині.

В той же час, згідно з пунктом 18 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №1 від 25.06.2009 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», при вирішенні судами спорів про оскарження рішень про заборону в`їзду в Україну слід ураховувати, що застосування такої заборони визначене статтею 13 та частиною другою статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». При цьому необхідність заборони в`їзду в інтересах забезпечення безпеки України або охорони громадського порядку визначається компетентними державними органами та має превентивний характер, який не потребує обов`язкової наявності порушень законодавства особами, яким заборонено в`їзд. Судам під час розгляду спорів про заборону в`їзду в Україну необхідно мати на увазі, що процедура заборони в`їзду в Україну не є прямим наслідком примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України. Підстави для заборони в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну визначені статтею 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну; якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду.

Порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства (далі - особи), перебування яких на території України не дозволяється, визначено Інструкцією про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженою Наказом МВС України від 17.12.2013 року №1235 (надалі - Інструкція) (в редакції чинній на день виникнення правовідносин).

Відповідно до п.3 Інструкції рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС України та її територіальними органами за наявності підстав, зазначених в абзацах другому, третьому та сьомому частини першої статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно із п.4 Інструкції рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС України та її територіальними органами за ініціативою: а) підрозділів Робочого апарату Укрбюро Інтерполу - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам у процесі співробітництва з правоохоронними органами інших держав та міжнародних правоохоронних організацій; б) підрозділів кримінальної поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час здійснення оперативно-розшукової діяльності; в) органів досудового розслідування поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час здійснення кримінального провадження; г) підрозділів патрульної поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час провадження в справах про адміністративні правопорушення, підготовки або здійснення заходів із забезпечення громадського порядку; ґ) органів охорони здоров`я - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; д) за власною ініціативою або за поданням державного, приватного виконавця - у разі якщо під час попереднього перебування на території України особа не виконала рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або має інші невиконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну

Відповідно до п. 5 Інструкції після отримання даних, які обґрунтовують необхідність заборони в`їзду в Україну особі, органи та підрозділи, визначені у пункті 4 цієї Інструкції, надсилають до ДМС або її територіальних органів обґрунтоване звернення (довідку, рапорт), в якому зазначають такі відомості про особу: а) громадянство (підданство); б) прізвище, ім`я (імена) та по батькові (за наявності) особи в називному відмінку (для громадян Російської Федерації та Республіки Білорусь - російською мовою з дублюванням латиницею, для інших іноземців та осіб без громадянства - латиницею); в) дата народження (день, місяць, рік); г) стать; ґ) місце проживання; д) серія та номер паспортного документа, коли і ким виданий; е) відомості, які згідно з абзацами другим, третім та сьомим частини першої статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» дають підстави для прийняття рішення про заборону особі в`їзду в Україну; є) запропонований строк заборони в`їзду та відомості, які обґрунтовують його тривалість (обставини і характер вчинення іноземцем або особою без громадянства суспільно небезпечного діяння; результати перевірки особи за обліками МВС України, обліками правоохоронних органів іноземних держав та міжнародних правоохоронних організацій; наявність в особи не виконаних майнових зобов`язань перед юридичними або фізичними особами в Україні).

З системного аналізу викладеного вбачається, що рішення про заборону в`їзду на територію України ДМС України приймається за ініціативою органів визначених у п. 4 Інструкції за наявності підстав визначених абзацами другим, третім та сьомим частини першої статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Таким чином, суд оцінюючи підстави прийняття 15.09.2022 головним спеціалістом відділу протидії нелегальній міграції Управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Безатосним В., рішення про примусового повернення до країни походження або третьої країни, громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині заборони в`їзду на територію України строком на три роки, приходить до висновку, що суб`єктом владних повноважень у вказаному рішенні взагалі не наведені ні підстави, ні мотиви з яких останній виходив приймаючи рішення про заборону позивачу в`їзду на територію України строком на три роки.

При цьому, як вбачається з листа Офісу Генерального прокурора від 02.02.2024, за результатами опрацювання масиву даних Єдиного реєстру досудових розслідувань станом на 01.02.2024 кримінальні провадження, в яких містяться дані про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до кримінальної відповідальності як підозрюваного, не встановлені. Із листа Головного слідчого управління Служби безпеки України від 05.02.2024 убачається, що згідно з даними Єдиного реєстру досудових розслідувань станом на 05.02.2024 у кримінальних провадженнях, що розслідуються слідчим СБ України, відомості відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні.

Крім того, як вбачається з характеристики заступника декана Історико-філософського факультету Національного педагогічного університету ім. М.П. Драгоманова, ОСОБА_2 вступив на історичний (зараз - історико- філософський) факультет Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова в 2018 році відповідно до чинного законодавства, який успішно завершив у 2022 році. Протягом навчання ОСОБА_2 зміг адаптуватися до українського студентського середовища, на достатньому рівні опанував українську мову. Під час навчання проявив себе наполегливим та старанним студентом. У спілкуванні із однокурсниками проявив лідерські якості, був неформальним лідером свого студентського середовища. ОСОБА_2 користується повагою серед колег, хоча інколи втім, не впливає на загальну позитиву характеристику студента. Вважає, що у майбутньому ОСОБА_2 має всі підстави стати успішним вчителем.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування доводів позивача в частині наявності підстав для скасування рішення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 15.09.2022 щодо заборони в`їзду на територію України строком на три роки громадянину Республіки Туркменістан ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , тоді як дане спростування, відповідно до ст. 77 КАС України, покладено на відповідача. У зв`язку з чим суд приймає до уваги доводи позивача і виходить з того, що відповідач не вмотивував своє рішення про заборону позивачу в`їзду на територію України строком на три роки.

На підставі наведеного, суд вважає, що рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині заборони останньому в`їзду на територію України строком на три роки є протиправним та підлягає скасуванню, а позов в цій частині підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 13, 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 5, 6-11, 13-15, 72-79, 90, 139, 241-246, 268-271, 288 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ) до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області (02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-А, , ел.пошта: .), про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження - задовольнити частково.

Скасувати рішення головного спеціаліста відділу протидії нелегальній міграції Управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Безатосного В. від 15.09.2022 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині заборони громадянину Республіки Туркменістан ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в`їзду на територію України строком на три роки до 15.09.2025.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: