Справа № 260/10957/23
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м. Ужгород№ 260/10957/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Рейті С.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Хустського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особа - Військова частина НОМЕР_1 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідач 1, Закарпатський ОТЦК), Хустського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідач 2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ), третя особа - Військова частина НОМЕР_1 (далі третя особа, В/Ч НОМЕР_1 ), в якому просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність начальника Хустського РТЦК щодо не вчинення дій, передбачених Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, для звільнення ОСОБА_1 за пунктом в частини другої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, як військовослужбовця строкової військової служби у якого внаслідок зміни сімейних обставин - у зв`язку з наявністю батька дружини із числа осіб з інвалідністю І групи, виникає право на звільнення з військової служби.

2. Визнати протиправною бездіяльність начальника Закарпатського ОТЦК щодо не вчинення дій, передбачених Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, для звільнення ОСОБА_1 за пунктом в частини другої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, як військовослужбовця строкової військової служби у якого внаслідок зміни сімейних обставин - у зв`язку з наявністю батька дружини із числа осіб з інвалідністю І групи, виникає право на звільнення з військової служби.

3. Зобов`язати начальника Хустського РТЦК прийняти рішення щодо вчинення подальших дій, передбачених пунктами 213 - 215 Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, для звільнення ОСОБА_1 за пунктом в частини другої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, як військовослужбовця строкової військової служби у якого внаслідок зміни сімейних обставин - у зв`язку з наявністю батька дружини із числа осіб з інвалідністю І групи, виникає право на звільнення з військової служби.

4. Зобов`язати начальника Закарпатського ОТЦК прийняти рішення щодо вчинення подальших дій, передбачених пунктами 213 - 215 Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, для звільнення ОСОБА_1 за пунктом в частини другої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, як військовослужбовця строкової військової служби у якого внаслідок зміни сімейних обставин - у зв`язку з наявністю батька дружини із числа осіб з інвалідністю І групи, виникає право на звільнення з військової служби.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 07.10.2020 року призваний другим відділом Хустського РТЦК на строкову військову службу, яку розпочинав у В/Ч НОМЕР_2 та зараз проходить у В/Ч НОМЕР_1 , на посаді старшого механіка радіорелейної станції взводу зв`язку (збору та автоматизованої обробки інформації) роти зв`язку В/Ч НОМЕР_1 .

Так, під час проходження військової служби, а саме 22.07.2022 позивач одружився з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , яке видане 22.07.2022 Гайсинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

05.06.2023 батькові дружини позивача - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), за результатами повторного огляду Хустською РТЦК встановлено першу групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК від 05.06.2023 серія 12ААІ № 299823.

Враховуючи зазначені вище обставини, позивач у вересні 2023 року звернувся рапортом (по команді) до командира В/Ч НОМЕР_1 щодо звільнення його з військової служби на підставі пункту «в» частини другої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ) за сімейними обставинами, а саме, через виникнення у нього права на звільнення зі строкової військової служби внаслідок зміни сімейних обставин - «у зв`язку з наявністю батька дружини із числа осіб з інвалідністю I групи». Крім того, позивача у рапорті зазначав, що батько дружини потребує постійного догляду.

Начальник Хустського РТЦК, одержавши документи від командира В/Ч НОМЕР_1 про дострокове звільнення позивача в запас, призначив комісію, яка перевіряла сімейний стан його родичів. За результатами перевірки комісією 26.10.2023 складено акт обстеження, зареєстрований 26.10.2023 за № 12736.

Згідно акту обстеження, комісія від Хустського РТЦК робила акцент на факті потреби батька дружини у постійному догляді і свій висновок зробила з огляду на наявність у сім`ї позивача інших осіб, які можуть здійснювати догляд за батьком його дружини. Так, комісія Хустського РТЦК дійшла висновку, що сімейні обставини позивача не перешкоджають продовжити йому військову службу.

Позивач не погоджується з бездіяльністю начальників ІНФОРМАЦІЯ_4 та Хустського РТЦК, а саме - щодо ігнорування зазначеними вище посадовими особами факту наявності інвалідності І групи у батька його дружини, що є достатньою підставою для звільнення позивача зі строкової військової служби, а тому звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою судді від 22.12.2023 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

29.12.2023 року до суду надійшли пояснення від третьої особи, в яких вказує, що позивач при складанні своєї скарги припустився до вільного трактування норм Закону України № 2232-ХІІ, що призвело до хибної думки щодо можливості його звільнення в даних обставинах, оскільки в ст. ст. 18, 17 Закону чітко прописано в їх назві, а саме «Відстрочка від призову..» та «Звільнення від призову..», що дає ясно зрозуміти, що в даних статтях йдеться про осіб які мають статус призовника, тому норми цих статей застосовуються тільки до осіб із статусом призовник, а громадянин ОСОБА_1 набув статусу військовослужбовця строкової служби, який має юридичні підстави на звільнення тільки які передбачені ч. 2 статті 26 Закону № 2232-ХІІ.

На думку командування В/Ч НОМЕР_1 в даній ситуації виникає правова колізія, коли підстава як «зміни сімейних обставин» в законі зазначена, а які саме конкретно мають бути «зміни в сімейних обставинах» законодавцем не передбачено. Отже, командування В/Ч НОМЕР_1 прийняти самостійне законне рішення по даному питанню немає змоги.

Окрім наведеного зазначає, що внутрішніми розпорядчими документами Міністерства оборони України передбачено, що у разі виникнення ситуації коли військовослужбовець строкової військової служби виявляє бажання звільнитися командуванням військової частини необхідно направити запит до відповідного ТЦК та СП з метою встановлення житлово-побутових умов сім`ї, тому командуванням В/Ч НОМЕР_1 було направлено до Закарпатського ОТЦК запит на проведення та складання акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї з метою встановлення факту зміни сімейних обставин та доцільності звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 про що було отримано відповідь, про недоцільність звільнення даного військовослужбовця.

29.12.2023 року до суду надійшли витребувані від Хустського РТЦК докази.

10.01.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача 1, а також витребувані судом докази.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

07.10.2020 року ОСОБА_1 призваний другим відділом Хустського РТЦК на строкову військову службу та станом на момент виникнення спірних правовідносин, проходить службу у В/Ч НОМЕР_1 , на посаді старшого механіка радіорелейної станції взводу зв`язку (збору та автоматизованої обробки інформації) роти зв`язку В/Ч НОМЕР_1 (згідно наказу командира В/Ч НОМЕР_1 від 11.11.2020 № 230 про зарахування позивача до списків особового складу військової частини).

Так, під час проходження військової служби, а саме 22.07.2022 року, позивач одружився з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , яке видане 22.07.2022 року Гайсинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

05.06.2023 року батькові дружини позивача - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), за результатами повторного огляду Хустською районною медико- соціальною експертною комісією встановлено першу групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК від 05.06.2023 року серія 12ААІ № 299823.

Як зазначає позивач та не заперечується сторонами, у вересні 2023 року він звернувся рапортом до командира В/Ч НОМЕР_1 щодо звільнення його з військової служби на підставі пункту "в" частини другої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" за сімейними обставинами, а саме, через виникнення у нього права на звільнення зі строкової військової служби внаслідок зміни сімейних обставин - "у зв`язку з наявністю батька дружини із числа осіб з інвалідністю I групи". Крім того, позивач у рапорті зазначав, що батько дружини потребує постійного догляду.

Після отримання вказаного рапорту, командир В/Ч НОМЕР_1 надіслав до другого відділу Хустського РТЦК запит для перевірки сімейного стану позивача.

Начальник Хустського РТЦК, одержавши документи від командира В/Ч НОМЕР_1 про дострокове звільнення позивача в запас, призначив комісію, яка перевіряла сімейний стан його родичів.

За результатами перевірки комісією 26.10.2023 року складено акт обстеження, зареєстрований 26.10.2023 року за № 12736, зі змісту якого, за висновками комісії встановлено, що сімейні обставини не перешкоджають продовжити військову службу солдату ОСОБА_1 з підстав, що згідно ст. 202-203 Сімейного кодексу України дочка ОСОБА_2 , син ОСОБА_4 згідно чинного законодавства зобов`язані здійснювати догляд за батьком.

Документи щодо дострокового звільнення за сімейними обставинами військовослужбовця ОСОБА_1 надіслані Закарпатським ОТЦК командиру В/Ч НОМЕР_1 згідно супровідного листа від 02.11.2023 року № 6/2/9180 (а.с.23) та доведені позивачу.

З посиланням на норми Положення про проходження служби позивач вказує, що для керівників районного та обласного центрів комплектування та соціальної підтримки не передбачено повноважень щодо вирішення питання про доцільність чи недоцільність звільнення військовослужбовця з військової служби, а також щодо встановлення того факту чи перешкоджають сімейні обставини подальшому проходженню військової служби військовослужбовцем, чи ні.

Відтак, на переконання позивача, невчинення відповідачем 1 та відповідачем 2 дій, передбачених пунктами 213-215 Положення про проходження служби, а саме, при наявності законних підстав для звільнення позивача з військової служби за сімейними обставинами (інвалідність І групи у батька його дружини), стало наслідком порушення прав останнього на звільнення з військової служби.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обставинам справи, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ), норми якого суд застосовує в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (ч. 5 ст. 1 Закону № 2232-XII).

Частиною шостою ст. 2 Закону № 2232-XII визначені види військової служби, зокрема, строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також інші види.

Строкову військову службу громадяни України проходять відповідно до законів України у Збройних Силах України та інших військових формуваннях з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь для збройного захисту Вітчизни (ч. 7 ст. 2 Закону № 2232-XII).

За правилами ч. 1 ст. 23 Закону № 2232-XII строки строкової військової служби в календарному обчисленні встановлюються, зокрема, для солдатів і матросів, сержантів і старшин, які проходять строкову військову службу в Збройних Силах України та інших військових формуваннях, - до 18 місяців.

Пунктом 1 ч. 9 ст. 23 Закону № 2232-XII визначено, що під час дії особливого періоду для військовослужбовців, у яких закінчився строк військової служби, встановлений цією статтею, військова служба продовжується понад встановлені строки:

- у період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану (настання воєнного часу) - до термінів, визначених рішенням Президента України, крім випадків, визначених пунктами "б", "в", "г" частини другої, пунктами "б", "в", "г", "ґ", "д", "е" частини третьої статті 26 цього Закону;

- з моменту введення воєнного стану (настання воєнного часу) - до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених пунктами "б", "в", "г" частини другої, пунктами "б", "в", "г", "ґ", "д", "е" частини третьої статті 26 цього Закону.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (ч. 4 ст. 2 Закону № 2232-XII).

Відповідно до Закону № 2232-XII, Указом Президента України від 10.12.2008 року за № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України (далі - Положення про проходження військової служби у ЗСУ).

Цим Положенням визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Пунктом 210 Положення про проходження військової служби у ЗСУ передбачено, що звільнення військовослужбовців строкової військової служби проводиться на підставах, визначених частиною другою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", командиром військової частини, який має право видавати накази по стройовій частині.

Військовослужбовці строкової військової служби, які вислужили встановлені строки, у разі потреби відповідно до указу Президента України можуть бути затримані на військовій службі на строк до шести місяців.

Під час дії особливого періоду до введення воєнного стану військовослужбовці продовжують проходити строкову військову службу понад встановлені строки до строків, визначених рішенням Президента України, крім випадків, визначених пунктами "б", "в", "г" ч.2 ст. 26 Закону № 2232-XII/ З моменту введення воєнного стану (настання воєнного часу) військовослужбовці, у яких закінчився строк строкової військової служби, продовжують проходити військову службу до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених пунктами "б", "в", "г" ч. 2 ст. 26 Закону № 2232-XII.

Разом з цим, згідно із п. 213 Положення про проходження військової служби у ЗСУ військовослужбовці строкової військової служби можуть бути звільнені зі строкової військової служби достроково відповідно до пунктів "б", "в", "г" ч. 2 ст. 26 Закону № 2232-XII, та відповідно до п "в" ч. 2 цієї статті - військовослужбовці строкової військової служби звільняються із служби за сімейними обставинами - у разі виникнення у них права на відстрочку чи звільнення внаслідок зміни сімейних обставин. Військовослужбовці, які мають право на звільнення зі служби за цією підставою, можуть його не використовувати.

Відповідно до абз. 9 ч. 1 ст. 18 Закону № 2232-XII від призову на строкову військову службу в мирний час звільняються громадяни України: які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

За правилами ч. 1 ст. 18-1 Закону № 2232-XII під час дії воєнного стану призов на строкову військову службу не проводиться.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введений воєнний стан, дія якого продовжена станом на час виникнення та продовження спірних правовідносин.

Отже, із аналізу ст. 23 Закону № 2232-XII та Пункту 210 Положення про проходження військової служби у ЗСУ слідує, що з моменту введення воєнного стану військовослужбовці, у яких закінчився строк строкової військової служби, продовжують проходити військову службу до оголошення демобілізації.

Винятком із цього правила є військовослужбовці, у яких виникли обставини, передбачені, зокрема, пунктами "б", "в", "г" ч. 2 ст. 26 Закону № 2232-XII.

Тобто, військовослужбовці, у яких виникли обставини, з якими ст. 18 Закону №2232-XII пов`язує право особи на звільнення від призову (зокрема, які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи), звільняються зі служби за сімейними обставинами.

Суд констатує, що ст. 23 Закону № 2232-XII та Пункт 210 Положення закріплює таке право військовослужбовця саме у період дії воєнного стану.

Разом з цим, суд відмічає, що Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та проходження військової служби" від 21.03.2023 року № 2995-IX (набрав чинності з 21.07.2023 року) внесені зміни до ч. 1 ст. 18 Закону № 2232-XII, згідно із якими - вказана норма викладена у такій редакції: "Від призову на строкову військову службу звільняються громадяни України".

Тобто, станом на 21.07.2023 законодавець не пов`язує право громадян на звільнення від призову на строкову службу з мирним часом.

Суд наголошує, що отримавши рапорт позивача, відповідач зобов`язаний був розглянути вказаний рапорт у порядку, передбаченому пунктами 213 - 214 Положення про проходження військової служби у ЗСУ.

Щодо посилань позивача на невиконання відповідачами передбачених пунктами 213 - 214 Положення про проходження військової служби у ЗСУ дій, після надходження його рапорту, суд констатує наступне.

Особливості проходження строкової військової служби визначені Розділом ІХ Положення про проходження військової служби у ЗСУ.

За правилами п. 213 - 215 Розділу ІХ Положення про проходження військової служби у ЗСУ, військовослужбовці строкової військової служби можуть бути звільнені зі строкової військової служби достроково відповідно до пунктів "б", "в", "г" ч. 2 ст. 26 Закону № 2232-XII.

У разі надходження рапорту від військовослужбовця або заяви від його родичів про дострокове звільнення в запас за сімейними обставинами командир військової частини зобов`язаний надіслати у триденний строк до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання сім`ї військовослужбовця запит для перевірки його сімейного стану.

Цим Положенням не визначено особливостей розгляду рапорту військовослужбовця про звільнення в запас за сімейними обставинами в умовах воєнного стану, відтак, розгляд вищевказаного рапорту в умовах воєнного стану та в мирний час проводиться в одному й тому ж порядку.

Так, пунктами 213 215 Положення про проходження військової служби у ЗСУ визначений алгоритм дій командира військової частини у разі надходження від військовослужбовця рапорту про дострокове звільнення за сімейними обставинами, а саме:

У разі надходження рапорту від військовослужбовця або заяви від його родичів про дострокове звільнення в запас за сімейними обставинами командир військової частини зобов`язаний надіслати у триденний строк до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання сім`ї військовослужбовця запит для перевірки його сімейного стану.

Керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, одержавши документи від командира військової частини або заяву безпосередньо від родичів військовослужбовця про дострокове звільнення в запас, призначає комісію, яка перевіряє в десятиденний строк сімейний стан родичів військовослужбовця. За результатами перевірки складається акт обстеження, який надсилається для розгляду керівнику обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Керівник обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки зобов`язаний у триденний строк розглянути документи про дострокове звільнення військовослужбовця зі строкової військової служби і за наявності законних підстав надіслати їх командиру військової частини, де проходить службу військовослужбовець.

У разі відсутності законних підстав для дострокового звільнення військовослужбовця зі строкової військової служби за сімейними обставинами керівник обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки надає заявнику відповідь про причини відмови і повідомляє про це командира військової частини, де проходить службу військовослужбовець.

Командир військової частини не пізніше трьох діб після отримання від керівників обласних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки акта обстеження сімейного стану родичів військовослужбовця та нотаріально завірених копій документів, що підтверджують причину дострокового звільнення, зобов`язаний:

1) за наявності законних підстав для дострокового звільнення військовослужбовця, за винятком зміни сімейних обставин, пов`язаної з народженням у нього дитини, надіслати документи за підпорядкованістю.

Рішення про дострокове звільнення військовослужбовця приймається не пізніше ніж через три дні з дати надходження відповідних документів начальником штабу виду Збройних Сил України, оперативного командування, а для військових частин центрального підпорядкування - начальником структурного підрозділу Генерального штабу Збройних Сил України, який відповідає за кадрову роботу. Командир військової частини на підставі одержаного рішення не пізніше ніж через три дні звільняє військовослужбовця достроково в запас за сімейними обставинами;

2) за наявності законних підстав для дострокового звільнення військовослужбовця у зв`язку зі зміною сімейних обставин, пов`язаною з народженням у нього дитини, прийняти рішення про звільнення військовослужбовця в запас;

3) у разі відсутності законних підстав для дострокового звільнення із строкової військової служби надати відповідь керівнику обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (заявнику) із зазначенням причин відмови.

Грошове, продовольче, речове та інше забезпечення військовослужбовців, які звільняються зі строкової військової служби, здійснюється відповідно до законодавства.

Військовослужбовцям, звільненим зі строкової військової служби у запас, командування військової частини видає обліково-послужну картку, припис, службову характеристику та медичну книжку.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що отримавши рапорт ОСОБА_1 про звільнення в запас за сімейними обставинами, командир В/Ч НОМЕР_1 надіслав до Хустського РТЦК запит для перевірки сімейного стану позивача. Одержавши документи від командира військової частини, керівником Хустського РТЦК призначено комісію, яка здійснила перевірку сімейного стану родичів ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складено акт обстеження від 26.10.2023 року за № 12736, який надіслано для розгляду керівнику обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

В подальшому, за результатом розгляду документів ОСОБА_1 про дострокове звільнення зі строкової військової служби, керівником ІНФОРМАЦІЯ_4 надано заключення про недоцільність звільнення за сімейними обставинами позивача, яке надіслано командиру військової частини, де проходить службу військовослужбовець, супровідним листом від 02.11.2023 року № 6/2/9180, про що було доведено позивачу.

При цьому, зі змісту позовної заяви, позивачем не зазначається про порушення відповідачами строків чи порядку розгляду його рапорту (таких фактів не зазначено та відповідними доказами не підтверджено, а відтак, в межах даної справи судом не досліджувалось), фактично, на думку позивача, бездіяльність відповідачів полягає в тому, що за наявності, на його думку, передбачених підстав для звільнення з військової служби, керівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 (за необхідності тільки встановлення наявності чи відсутності сімейних обставин, на які посилається військовослужбовець, що дають йому право на звільнення з військової служби) фактично вирішено питання про недоцільність позивача з військової служби.

Суд критично оцінює такі твердження позивача, з огляду на те, що відповідачами дотримано (в межах досліджених судом обставин) порядок розгляду рапорту позивача, що передбачений пунктами 213 215 Положення про проходження військової служби у ЗСУ.

Більше того, суд констатує, що нормами вказаного Положення передбачено альтернативне право як для дострокового звільнення військовослужбовця (за наявності законних підстав), так і відмови у достроковому звільненні (у разі відсутності для цього законних підстав), відтак, доводи позивача про безальтернативний обов`язок звільнення військовослужбовця за його заявою, суд вважає недоречними.

Суд констатує, що фактично, позивач не погоджується з мотивами, що слугували відмовою у задоволенні його рапорту про звільнення з військової служби, однак, виходячи зі змісту позовних вимог, в межах розгляду даної справи, такі мотиви позивачем не оскаржувались, відтак, суд не може надавати їм оцінку.

Частиною 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вирішуючи спір, суд, на виконання приписів ч. 2 ст. 2 КАС України, зобов`язаний перевірити, чи дія, бездіяльність та рішення суб`єкта владних повноважень вчинені/прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відтак, оцінюючи доводи позивача про порушення його прав шляхом не розгляду у передбаченому пунктами 213-215 Положення про проходження військової служби у ЗСУ рапорту про звільнення з військової служби, суд констатує, що в ході розгляду справи, судом не встановлено порушення відповідачами порядку розгляду рапорту позивача, а незгода із мотивами, що слугували підставою для відмови у звільненні позивача з військової служби, не підлягає розгляду в межах даної справи.

З огляду на викладене, суд констатує про відсутність правових підстав для задоволення вказаних позовних вимог.

Розподіл судових витрат зі сплати судового збору суд не здійснює, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4 ) до Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Закарпатська область, м.Ужгород, вул. Бородіна, 22 ), Хустського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Закарпатська область, м. Хуст, вул. Дружби, буд. 11А ), третя особа - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

2. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

СуддяС.І. Рейті