Справа № 500/2839/22
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/2839/22 пров. № А/857/21857/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Кузьмича С.М., Матковської З.М.,

за участю секретаря судового засідання: Юник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року про відмову у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, постановлену суддею Подлісною І.М. у м.Тернополі о 10:17, повний текст якої складений 31 жовтня 2023 року, у справі №500/2839/22 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2023 року відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, покликаючись на наявність передбачених ч.2 ст. 374 КАС України підстав.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги поданої заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача та представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 503 195,38 грн податкового боргу по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування.

Розділ IV КАС України регулює процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання (частина друга статті 372 КАС України).

Згідно з частиною 1 статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

29.03.2023 на виконання цього рішення Тернопільським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист.

Разом з тим, 22.03.2023 представником відповідача подано апеляційну скаргу на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом її формування у системі «Електронний суд».

За правилами ч.1 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Зважаючи на те, що повний текст судового рішення складений судом першої інстанції лише 21 лютого 2023 року та з огляду на встановлення у згаданій категорії адміністративних справ загального порядку та строків подання апеляційної скарги, слід зазначити, що з апеляційною скаргою представник звернувся у межах строку та у порядку, визначені процесуальним законом.

Згідно приписів статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року залишено без змін.

Тобто рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року на час звернення представника відповідача з апеляційною скаргою не набрало законної сили, та, відповідно, виконавчий лист видано судом передчасно. Дата, з якою слід пов`язувати момент, з якого суд міг видати виконавчий лист, який підлягав би виконанню, є дана набрання законної сили рішенням суду у даному випадку 19 вересня 2023 року.

Чинне процесуальне законодавство передбачає механізм нівелювання наслідків видачі виконавчого документа та припинення процедури примусового виконання судового рішення у разі виникнення обставин, які впливають на існування обов`язку боржника виконати судове рішення. Це відбувається шляхом визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

У постанові від 05 листопада 2020 року (справа №752/2391/17) Верховний Суд вказав, що наведені в статті 374 КАС України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові і процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Під іншими причинами слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.

Таким чином, боржник у цій справі (ФОП ОСОБА_1 ) не позбавлений права звернення до суду першої інстанції із заявою про визнання виконавчого листа у цій справі таким, що не підлягає виконанню, як застосування передбаченого процесуальним законом механізму для попередження безпідставного вжиття заходів із примусового виконання судового рішення за таким виконавчим листом, зокрема, з тієї підстави, що рішення суду, на підставі якого він був виданий, на час видання виконавчого листа перебував в стадії апеляційного оскарження. У свою чергу, положення статті 374 КАС України надають право суду, який видав виконавчий лист, за заявою стягувача або боржника, у певних випадках, визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність передбачених ч. 2 ст. 374 КАС України підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи положення статті 317 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, що має наслідком скасування ухвали та задоволення вимог заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 5 ст.139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2024 року фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду про відмову у визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, та на момент ухвалення судового рішення вказаним скаржником доказів сплати судового збору у визначеному законом розмірі на відповідні реквізити не надано.

Враховуючи, що відповідно до п.27 Законом України «Про судовий збір» (у редакції Закону № 2719-IX від 03.11.2022) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи віднесені до переліку осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях в частині стягнення сум податкового боргу, заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, з огляду на результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судовий збір, який за наслідком апеляційного розгляду повинен був компенсуватись відповідачу (у разі сплати судового збору) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за наведених обставин стягненню з відповідача не підлягає. Судові витрати також не підлягають розподілу.

Керуючись статтями 139, 195, 308, 309, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328/, 374 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року про відмову у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, постановлену у справі №500/2839/22, скасувати.

Заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист від 29.03.2023, виданий Тернопільським окружним адміністративним судом по справі №500/2839/22 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 503195,38 грн податкового боргу по податку про доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді С. М. Кузьмич
З. М. Матковська
Постанова складена в повному обсязі 06.03.2024.