Справа № 240/1923/24
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м. Житомир справа № 240/1923/24

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Шуляк Л.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Центрального міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просить:

- визнати протиправною постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Понамарьової К.В. від 15.01.2024 ВП № 73287629 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн;

- скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Понамарьової К.В. від 15.01.2024 ВП № 73287629 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на виконання рішення суду у справі №240/21275/23 ОСОБА_1 з 01.06.2023 проведено перерахунок підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб з 01.01.2023 - 2684,00грн. 08.01.2024 винесена вимога державного виконавця з примусового виконання виконавчого листа №240/21275/23. При винесенні вимоги державний виконавець вийшов за межі резолютивної частини рішення суду, зобов`язавши Головне управління здійснити нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, з урахуванням наступних змін розміру прожиткового мінімуму. Вважає, що управління повністю виконало судове рішення, в межах і спосіб визначений чинним законодавством, а тому відсутні підстави для застосування штрафу.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Через відділ документального забезпечення суду 16.02.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити в задоволенні позову. Вказує, що розмір щомісячного підвищення до пенсії, на який має право стягувач, становить два прожиткових мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року, відповідним роком є календарний рік, у якому здійснюється нарахування та виплата коштів. Тобто, ця величина повинна відповідати таким показникам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлені Законом України "Про Державний бюджет України" на кожен відповідний рік та є змінною величиною. В свою чергу боржник, вчинивши дії по проведенню перерахунку пенсії позивача із застосуванням зазначеного механізму та ігноруючи зміну прожиткового мінімуму для працездатних осіб в січні 2024 року, за наявності рішення суду, яке набрало законної сили і є обов`язковим до виконання, штучно вчиняє певні дії та приймає рішення з метою невиконання рішення суду в повному обсязі згідно резолютивної частини. Звертає увагу суду, що у виконавчому листі, виданому на виконання рішення суду від 26.09.2023 у справі №240/21275/23, чітко вказано порядок його виконання та спосіб. А тому, постанова про накладення штрафу від 15.01.2024 є законною та винесена з дотриманням статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою від 27.02.2024 призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом осіб, які беруть участь у справі на 01 березня 2024 року о 15:30.

Ухвалою від 28.02.2024 внесено виправлення в ухвалу від 27.02.2024 щодо дати розгляду справи, а саме 04 березня 2024 року о 15:30.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві. Вказали, що Головне управління повністю виконало рішення суду у справі №240/21275/23 згідно його мотивувальної частини, а тому відсутні підстави для винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу від 15.01.2024.

Представник відповідача в судове засідання 04.03.2024 о 15:30 не з`явився. На офіційну електронну адресу подав клопотання про розгляд справи без участі представника.

Протокольною ухвалою від 04.03.2024 суд ухвалив про перехід до подальшого розгляду справи в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26.09.2023 у справі № 240/21275/23, серед іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з 01.06.2023 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених законом про Державний бюджет України на 01 січня відповідного календарного року.

Житомирським окружним адміністративним судом на виконання рішення суду у справі №240/21275/23 видано виконавчий лист 02 листопада 2023 року.

В подальшому, державним виконавцем 09.11.2023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №73287629 з примусового виконання виконавчого листа №240/21275/23.

Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області 01.12.2023 повідомило Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26.09.2023 по справі №240/21275/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області ОСОБА_1 з 01.06.2023 проведено перерахунок підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб тобто з 01.01.2022 - 2481,00 грн, з 01.01.2023 - 2684,00 грн. З 01.06.2023 виплата пенсії здійснюється з урахуванням призначеної надбавки згідно рішення суду в розмірі 10 364,33 грн., в тому числі 5 368,00 грн. - підвищення за проживання на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному на виконання рішення суду (2 684,00 грн. х 2). Зазначено, що сума донарахованих коштів за період з 01.06.2023 по 30.11.2023 складає 32 208,00 грн.

Окрім того, вказано, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин.

В подальшому, 08.01.2024 відповідачем винесено вимогу щодо виконання рішення суду в адміністративній справі №240/21275/23 протягом 5-ти днів з дня отримання вимоги. Державним виконавцем вказано, що з 01.01.2024 року змінився розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не враховано боржником при виконанні судового рішення.

Головне управління листом від 10.01.2024 за № 0600-0304-8/3534 повідомило виконавця про вжиті заходи щодо виконання судового рішення та зазначило, що підстав для застосування нового розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2024 року, немає.

15.01.2024 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пономарьовою К.В. прийнято постанову про накладення на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області штрафу у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду в адміністративній справі №240/21275/23.

Вважаючи таку постанову протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно ч.1 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII) та п.п. 1 та 16 ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII встановлено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону та накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, відповідно, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII) та за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (ч. 6 ст. 26 Закону №1404-VIII).

Відповідно до ч.1 ст.63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Частиною 2 статті 63 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) і попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.3 ст.63 Закону №1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У свою чергу, ст.75 Закону №1404-VIII встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і встановлює новий строк виконання (ч.1 ст. 75 Закону №1404-VIII).

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч.2 ст. 75 Закону №1404-VIII).

Аналізуючи вищенаведені положення законодавства в контексті цієї справи необхідно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).

Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано з поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк, тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII.

Зокрема, частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 цієї статті визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а частина 4 наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Системний аналіз викладених правових норм свідчить про те, що постанова про накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано і таке невиконання сталося без поважних на те причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке рішення протягом визначеного частиною 6 статті 26 Закону №1404-VIII строку, проте не зробив цього.

Спір між сторонами у даній справі виник з приводу застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2024 року при виконанні судового рішення у справі №240/21275/23.

Надаючи оцінку доводам сторін, суд зазначає наступне.

Як зазначалось раніше, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/21275/23 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області ОСОБА_1 з 01.06.2023 проведено перерахунок підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, визначеного статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених законом про Державний бюджет України на 01 січня відповідного календарного року.

При цьому, враховуючи зміну розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у кожному році, відповідач має обов`язок перераховувати та виплачувати доплату до пенсії у порядку статті 39 Закону №796-ХІІ з урахуванням таких змін.

Враховуючи, що дане підвищення до пенсії носить не разовий, а постійний характер, саме тому у резолютивній частині рішення не встановлено кінцевої дати проведення такого нарахування й виплати та застосовано вираз "у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених законом про Державний бюджет України на 01 січня відповідного календарного року", а не зазначено конкретного Закону. Це, в свою чергу, й зобов`язує пенсійний орган здійснювати нарахування такого підвищення, виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом про Державний бюджет України на 01 січня відповідного календарного року й не може бути визнано виходом за межі резолютивної частини рішення, як помилково вважає позивач.

Крім того, таке формулювання резолютивної частини у справі №240/21275/23 спрямоване на застосування судом належного та ефективного способу захисту порушеного права й гарантує, що спір між сторонами буде остаточно вирішений та не зумовить повторне звернення позивача до суду.

Отже, твердження пенсійного органу про відсутність підстав для застосування нового розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" є хибним.

Як зазначалось, з 01.06.2023 виплата пенсії ОСОБА_1 здійснюється з урахуванням призначеної надбавки згідно рішення суду в розмірі 10 364,33 грн., в тому числі 5 368,00 грн. - підвищення за проживання на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному на виконання рішення суду (2 684,00 грн. х 2).

Однак, з 01 січня 2024 року прийнято Закон України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", відповідно до якого для застосування величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2024 встановлено 3 028,00 грн. Тобто, підвищення за проживання на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному на виконання рішення суду з 01.01.2024 мало бути 6 056,00 грн (3 028,00 грн х 2).

Отже, боржник не нараховував стягувачу підвищення до пенсії у встановленому рішенням суду розмірі, що дорівнює двом прожитковим мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року - в даному випадку 2024 року в сумі 6 056,00 грн.

При цьому, суд зауважує, що позивач будь-яких доводів, які б свідчили про наявність поважних причин, що перешкоджають боржнику нарахувати стягувачу з 01.01.2024 підвищення до пенсії у розмірі, який дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного 2024 року, не зазначає. Як зазначалось, позиція пенсійного органу полягає у відсутності у нього обов`язку здійснювати нарахування підвищення до пенсії з урахуванням нового розміру прожиткового мінімуму, яку суд визнав хибною. Посилання на відсутність належного фінансування, наведене у позовній заяві, як на поважну причину невиконання судового рішення стосується донарахованих за рішенням суду коштів в сумі 32 208,00грн за період з 01.06.2023 по 30.11.2023.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відсутні підстави вважати рішення суду в адміністративній справі №240/240/21275/23 виконаним в повному обсязі, а тому, як наслідок, головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Понамарьова К.В. правомірно винесла постанову від 15.01.2024 ВП № 73287629 про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у розмірі 5100,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено правомірність свого рішення, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відсутні підстави для відшкодування судових витрат.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 250, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Центрального міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено: 06.03.2024.

Суддя Л.А.Шуляк