Справа № 140/12125/23
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/12125/23 пров. № А/857/25016/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року про повернення позовної заяви в справі №140/12125/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ковельського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки третя особа, яка не заявляє самостійних щодо предмета спору на стороні відповідачів Міністерство оборони України про визнання права на отримання одноразової грошової допомоги як члена сім`ї загиблого військовослужбовця,-

суддя в 1-й інстанції Ксензюк А.Я.,

час ухвалення рішення 29.11.2023 року,

місце ухвалення рішення м.Луцьк,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Ковельського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки третя особа, яка не заявляє самостійних щодо предмета спору на стороні відповідачів Міністерство оборони України, в якому просила визнати її право на отримання одноразової грошової допомоги як члена сім`ї (дружини), яка проживала разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2007 року по 31 березня 2022 року, у зв`язку із загибеллю останнього.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року позовну заяву залишено без руху та встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Ковельського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Волинського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особа, яка не заявляє самостійних щодо предмета спору на стороні відповідачів Міністерство оборони України про визнання права на отримання одноразової грошової допомоги як члена сім`ї загиблого військовослужбовця повернуто позивачу.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд повинен враховувати правову мету звернення заявника до суду, яка полягає у підтверджені її певного соціального статусу для отримання соціальної виплати.

Інші учасники своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що відповідно до частини 4 статті 304 КАС України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.2 ст. 312, п.3 ч.1 ст. 294 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Приписами частини першої статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Таким чином, процесуальне законодавство встановлює певний порядок дій суду при виявленні недоліків, зокрема, апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що залишення позовної заяви без руху - це процесуальна дія, яка застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання.

Ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху не може бути оскаржена окремо в апеляційному порядку, оскільки не включена до переліку ухвал, визначеного частиною другою статті 294 КАС України.

Разом з тим, суд першої інстанції не повинен тлумачити положення цієї статті у такий спосіб, щоб створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя в адміністративній справі, а також, застосовуючи положення статей 169 КАС України, формально підходити до цієї норми, у зв`язку з чим позовні заяви безпідставно залишати без руху та повертати їх.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що правомірність застосування до позовної заяви судом першої інстанції положення статті 169 КАС України та залишення її без руху перевіряється судом апеляційної інстанції під час перегляду ухвали, зокрема, про повернення позовної заяви.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної чи касаційної скарги на відповідне рішення суду.

Ураховуючи, що оскаржувана ухвала про повернення позовної заяви постановлена судом першої інстанції за наслідками оцінки усунення позивачем недоліків позовної заяви, визначених в ухвалі судді Волинського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року про залишення позовної заяви без руху, яка не може бути оскаржена окремо, то правова оцінка їй надається судом під час апеляційного перегляду справи на ухвалу про повернення позовної заяви.

Так, ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року про залишення позовної заяви без руху визначено спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду:

нової редакції позовної заяви в якій визначитися з відповідачами та чітко визначити зміст позовних вимог відповідно до приписів КАС України до кожного з відповідачів, з викладенням обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, з наведенням обґрунтувань якими діями, бездіяльністю чи рішенням суб`єкта владних повноважень порушенні права позивача з посиланням на норми чинного законодавства та наданням доказів на їх підтвердження (доказів звернення до суб`єктів владних повноважень про отримання одноразової грошової допомоги та призначення пенсії по втраті годувальника, та відповідно рішень прийнятих за результатами їх розгляду);

оригіналу позовної заяви з копіями доданих до позовної заяви документів, а також копії позовної заяви та копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників.

Процесуальний закон встановлює, що в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (ч.5 ст.160 КАС України).

Апеляційний суд наголошує, що неповнота, навіть очевидна з точки зору професійного судді, з якою позивач обґрунтував позовні вимоги, в тому числі й щодо правової підстави позову, а також ненадання доказів на підтвердження позовних вимог не можуть бути підставою для залишення позовної заяви без руху та повернення позовної заяви позивачу в подальшому.

Норма пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України презюмує, що неусунення позивачем недоліків позовної заяви в установлений судом строк може бути підставою для повернення позовної заяви тільки за умови, якщо такі недоліки пов`язані з недотриманням позивачем вимог статей 160 та 161 КАС України.

Водночас, до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.161 КАС України).

Колегія суддів звертає увагу, що матеріали цієї адміністративної справи не містять оригіналу позовної заяви, її копій, а також копій доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, позаяк такі були фізично повернуті позивачу на виконання ухвали суду першої інстанції від 05 червня 2023 року.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руку позивач отримала 04.11.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.62).

Однак, матеріали справи не містять відповідної заяви на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Колегія суддів наголошує, що за змістом норм процесуального закону, повернення позовної заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про залишення такої заяви без руху, можливе лише в тому випадку, коли особа отримала копію відповідної ухвали, але ухилилась від виконання вимог, зазначених в ній.

Оскільки, станом на 29 листопада 2023 року (дата постановлення ухвали про повернення позовної заяви) до суду першої інстанції заява про усунення недоліків позовної заяви від сторони позивача не надходила, що на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України слугувало підставою для повернення позовної заяви ОСОБА_1 у цій справі.

Колегія суддів звертає увагу, що останній день на усунення недоліків позовної заяви сплив 15 листопада 2023 року, однак повернення позовної заяви відбулось 29 листопада 2023 року, тобто майже ніж через місяць (25 днів), а не протягом встановленого судом десятиденного строку з моменту отримання ухвали про залишення позову без руху.

Таким чином, судом першої інстанції було надано достатньо часу, як для ознайомлення із матеріалами справи у разі, якщо б у сторони позивача виникали запитання про тривале вирішення його заяви і питання щодо прийнятності позовної заяви після усунення її недоліків, так і для повторного направлення на адресу суду відповідної заяви, якщо б позивачу було відомо про ненадходження до суду його заяви про усунення недоліків позову.

З огляду на викладене можна вважати, що позивач, отримавши копію ухвали про залишення позовної заяви без руху, ухилився від виконання зазначених в ній вимог, оскільки на її виконання (у межах встановленого судом строку для усунення недоліків) ним до суду першої інстанції не направлено відповідну заяву про усунення недоліків.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 13 грудня 2011 року у справі № 17-рп/2011 також визначив, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання ("Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" № 11681/85).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Осман проти Сполученого Королівства" зазначено, що обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, "якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою".

Слід звернути увагу, що ключовим питанням при вирішення даного спору в суді апеляційної інстанції є не дотримання встановлених судом строків чи передчасне повернення позовної заяви, а відсутність у матеріалах справи відповідної заяви на усунення недоліків позовної заяви як такої.

В контексті встановлених обставин у цій справі, судом першої інстанції не допущено передчасного вирішення питання про усунення недоліків позовної заяви. Більше того, проміжок часу між отриманням позивачем ухвали про залишення без руху його позовної заяви та поверненням позову є значно більшим, ніж був встановлений цим судом строк, а до матеріалів справи відповідної заяви на виконання ухвали так і не надходило.

Не долучено відповідної заяви також і до апеляційної скарги позивача.

Суд апеляційної інстанції не встановив безпідставного повернення позовної заяви чи формального підходу до вирішення питання щодо встановлення відповідних процесуальних строків на усунення недоліків та повернення позовної заяви судом першої інстанції.

Схожий підхід до правозастосування наведений в постанові Верховного Суду від 30 березня 2023 року в справі № 400/8861/21.

Окрім того, в силу частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції, не надаючи оцінці змісту спірних правовідносин, звертає увагу на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року в справі № 560/17953/21, у якій зазначено, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України (п.108).

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року про повернення позовної заяви в справі №140/12125/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 06 березня 2024 року.