Справа № 200/5593/23
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року справа №200/5593/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023 року (повне судове рішення складено 10 листопада 2023 року) у справі № 200/5593/23 (суддя в І інстанції Дмитрієв В.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з вимогами:

- визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення виплати пенсії та відмови ОСОБА_1 виплачувати пенсію на визначений банківський рахунок;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2022 та виплачувати пенсію на вказаний позивачем банківський рахунок, згідно заяви від 25.07.2023, а саме: поточний рахунок НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, позивач під час бойових дій залишився у смт Талаківка, Маріупольського району Донецької області. Пенсію з березня 2022 року не отримував, оскільки поштовий зв`язок у смт Талаківка не працює. Позивач звернувся через вебпортал ПФУ із заявою про переведення виплати пенсії з відділу пошти на картку ПриватБанка, проте заява не розглянута, оскільки виплату пенсії припинено у зв`язку з неотриманням пенсії протягом 6 місяців підряд. Позивач вказав, що неотримання пенсії з березня 2022 року відбулось не з його вини, оскільки АТ «Укрпошта» не працює у смт Талаківка з 24 лютого 2022 року по теперішній час.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 та сплатити заборгованість за весь період, починаючи з 1 березня 2022 року, на банківський рахунок, а саме: поточний рахунок НОМЕР_2 , рахунок установи уповноваженого банку НОМЕР_1 в Акціонерному товаристві комерційний банк «ПРИВАТБАНК», .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не вірно встановлено, що припинення виплати пенсії позивачу відбулося не у спосіб, що встановлений ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Виплату пенсії позивачу було припинено з підстави передбаченої статтею 49 Закону № 1058-IV, оскільки позивачем не отримувались пенсійні виплати протягом 6 місяців підряд, що не заперечується останнім, та відповідачем, в даному випадку, не допущено вчинення протиправних дій в частині припинення виплати пенсії позивачу. Отже, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Апелянт наголошує, що всю мотивувальну частину судом розглядається порядок про зміну способу виплати пенсії , а не її поновлення.

Для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 має право:

надіслати поштою особисту заяву встановленої форми для поновлення виплати пенсії та долучити до неї засвідчені згідно із чинним законодавством копії документів

та документ, який засвідчує тимчасове проживання за кордоном та отримання тимчасового захисту або статус біженця;

або надіслати заяву про виплату пенсії за допомогою мобільного додатка Єдиного державного вебпорталу електронних послуг з використанням віддаленого кваліфікованого електронного підпису «Дія.Підпис» («Дія ID»), у разі встановлення органами Пенсійного фонду України особи пенсіонера у режимі відеоконференцзв`язку;

ОСОБИСТО звернутись безпосередньо до управління з оригіналами паспорту, ІПН та заяви з реквізитами банку (за бажанням).

При зверненні за поновленням Пенсійний фонд, зокрема, ідентифікує особу заявника, фіксує місце і час її звернення, порівнює отримані дані з даними, що обробляються в базах даних Пенсійного фонду України (дані дії виконуються за для ідентифікації особи, в зв`язку з великою кількості шахрайських дій, які вчиняються стосовно пенсійних виплат пенсіонерів з тимчасово непідконтрольних територій з метою захисту прав та інтересів отримувачів пенсійних виплат).

Станом на 07.11.2023 заяви на поновлення пенсії відповідно до вимог абзацу 1 пункту 1.1 Порядку №22-1 та Постанови №162 від Богданова МА до територіальних органів Пенсійного фонду України не надходили.

Щодо зобов`язання судом поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 та сплатити заборгованість за весь період, починаючи з 1 березня 2022 року, на банківський рахунок апелянт наголошує, що пенсійний фонд України має виключну компетенцію в питаннях призначення/поновлення пенсії.

Дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданим 4 травня 1996 року Іллічівським РВ Маріупольського РУУМВС України в Донецькій області. Позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_4 та перебуває на обліку у відповідача, що не є спірним між сторонами.

2 вересня 2022 року позивач через вебпортал Пенсійного фонду України звернувся із заявою про виплату пенсії на його поточний рахунок, який відкрито у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», проте позивача повідомлено про припинення виплати пенсії у зв`язку з довготривалим неотриманням.

Також позивач звертався через вебпортал Пенсійного фонду України 15 серпня 2023 року.

15 серпня 2023 року відповідач через вебпортал Пенсійного фонду України надав позивачу відповідь, у якій зазначив, зокрема, що відповідно до частини першої статті 49 Закону 1058-VI виплату припинено у зв`язку з неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. Позивачу необхідно особисто звернутись безпосередньо до найближчого сервісного центру Пенсійного фонду України із заявою про поновлення виплати пенсії з документами, що посвідчують особу. У період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох наступних місяців після місяця, в якому його буде припинено чи скасовано, заява про поновлення пенсії та документи, необхідні для поновлення пенсії, особам, які у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації тимчасово проживають за кордоном та отримали тимчасовий захист або статус біженця, можуть надсилатись поштою.

На звернення позивача від 29 вересня 2023 року щодо надання копії рішення про припинення виплати пенсії відповідачем надано протокол призначення пенсії.

Рішення про припинення виплати пенсії позивачу матеріали справи не містять.

Право позивача на отримання пенсії відповідачем не оспорюється.

Згідно з аналітикою нарахувань, що надана відповідачем, позивачу нараховано пенсію з березня 2022 року по серпень 2022 року у загальному розмірі 35 817,36 грн., проте вказана сума не виплачена, з вересня 2022 року нарахування та виплата пенсії не проводилася.

Тобто матеріалами справи підтверджується припинення нарахування та виплати пенсії позивачеві з вересня 2022 року.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом № 1058-VI.

Відповідно статті 5 Закону № 1058-VI цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з статтею 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії виплачуються за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Зокрема, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом (пункт 1 частини першої вказаної статті).

Відповідно до частиною третьої статті 4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

За правилами частини першої статті 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Підстави припинення та поновлення виплати пенсії врегульовано статтею 49 Закону № 1058-IV.

Відповідно до частини першої зазначеної статті виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Слід зазначити, що припинення виплати пенсії можливе лише на підставі відповідного рішення, що прийнято органом Пенсійного фонду або судом, і лише з підстав, визначених статтею 49 Закону № 1058-IV, перелік яких є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав виключно у випадках, передбачених законом.

Як встановлено судами, та не заперечується відповідачем, рішення стосовно припинення виплати пенсії позивачу органом Пенсійного фонду не приймалось.

З огляду на те, що виплату пенсії позивачу було припинено з підстави передбаченої статтею 49 Закону № 1058-IV, оскільки позивачем не отримувались пенсійні виплати протягом 6 місяців підряд, суд вважає, що відповідачем, в даному випадку, не допущено вчинення протиправних дій в частині припинення виплати пенсії позивачу. Отже, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Разом з тим, постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (зі змінами) (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1 Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Згідно з абзацом 2 пункту 1.1 Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

Відповідно до пункту 2.8 Порядку №22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Як встановлено судами, позивач неодноразово звертався особисто до пенсійного органу через портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням електронного підпису із заявами щодо поновлення виплати пенсії, як це передбачено Порядком №22-1, проте, відповідачем ці звернення позивача не прийнято та встановлено їм статус «Помилковий», що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи зазначене, слід зазначити, що жоден з пунктів Порядку №22-1 не містить обов`язку пенсіонера особисто звертатись із заявою про поновлення виплати пенсії безпосередньо до органу Пенсійного фонду України. Навпаки, Порядок №22-1 передбачає, що пенсіонер має право альтернативному способу звернення до органів Пенсійного фонду України, зокрема, через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Суд вважає, що подані позивачем заяви від 2 вересня 2022 року та 15 серпня 2023 року до пенсійного органу через портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням електронного підпису є особистими та належними зверненнями позивача щодо поновлення йому пенсійних виплат за своєю суттю, що превалює над формою.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Закону № 1058-ІV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Аналіз зазначених положень статті 46 Закону № 1058-IV свідчить про те, що в Україні не існувало та не існує на сьогодні жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів.

Нормами статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні від 08.07.2004 «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністрівським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Ураховуючи, що рішення Європейського суду з прав людини є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику Європейського суду з прав людини, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV.

Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.

Тому, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що доводи відповідача відносно того, що для подальшого поновлення пенсії, позивачу необхідно звернутися до управління особисто з відповідними документами є безпідставними, оскільки пріоритетними для застосування у спірних правовідносин є саме вимоги статті 49 Закону № 1058-IV.

За наведеного вище, ураховуючи, що матеріалами справи підтверджується припинення виплати пенсії з 1 березня 2022 року, окружний суд дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог в цій частині шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо не поновлення та невиплати позивачу заборгованості з пенсійних виплат з 1 березня 2022 року.

Стосовно вимоги позивача здійснювати виплату пенсії на вказаний ним банківський рахунок, відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», суд вважає її обґрунтованою, оскільки пенсіонер може в будь-який момент змінити спосіб виплати пенсії. Оскільки матеріали справи містять звернення позивача про зміну способу виплати пенсії, що не оспорюється відповідачем, водночас, судами вище встановлено дотримання порядку звернення до органу Пенсійного фонду України, доводи позивача є обґрунтованими.

Згідно із заявою про виплату пенсії від 25 липня 2023 року, що сформована установою АТ Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» поточний рахунок позивача є НОМЕР_2 , рахунок установи уповноваженого банку НОМЕР_1 в Акціонерному товаристві комерційний банк «ПРИВАТБАНК», .

Таким чином, необхідно зобов`язати відповідача здійснювати виплати саме на вказаний вище рахунок.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023 року у справі № 200/5593/23 залишити без змін.

Повне судове рішення 07 березня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук