Справа № 580/3751/23
Суддя: Альона КАЛІНОВСЬКА
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року справа № 580/3751/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Каліновської А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Шапошник Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального (письмового) позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача військова частина НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача військова частина НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (далі третя особа), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно п. 1 положення постанови КМУ від 28 лютого 2022 року 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 100 000 грн за періоди з 07.04.2022 по 25.06.2022, пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 100 000 грн за періоди з 07.04.2022 по 25.06.2022, пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.В обґрунтування позову зазначено, що у період з 25.06.2022 по 25.08.2022, з 09.09.2022 по 15.09.2022 позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до зазначеної вище постанови КМУ набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за вказані вище періоди.

Ухвалою від 03.10.2023 суд здійснив перехід із спрощеного провадження до загального та призначив підготовче засідання.

Ухвалою від 24.01.2024 зупинено провадження у справі. Ухвалою від 27.02.2024 поновлено провадження у справі.

Ухвалою від 27.02.2024 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 06.03.2024.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позову відмовити. Стверджує, що позивач призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, у 2022 році проходив військову службу у нього. Наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 07.04.2022 року 5-вв позивача направлено у службове відрядження до оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з 07.04.2022 з метою прийняття участі у заходах. Наказом від 27.06.2022 року 37-вв начальник НОМЕР_3 прикордонного загону направив позивача у службове відрядження до НОМЕР_4 прикордонного загону, який перебував в оперативному угрупуванні військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з 27.06.2022 з метою взяття участі у заходах, де він перебуває на цей час. Водночас у вказаний період службового відрядження позивач перебував на фінансовому забезпеченні відповідача, який здійснював йому нарахування та виплату грошового забезпечення. Виконуючи вимоги Постанови 168 та Наказу 164-АГ відповідач у період з травня до липня 2022 року нарахував та виплатив позивачу грошову винагороду у сумі 30000 грн щомісяця, в якому він мав право на отримання такої винагороди, що підтверджується інформацією про грошове забезпечення фінансово-економічного відділу (бухгалтерської службі) військової частини НОМЕР_1 . У листах із списками підтверджень безпосередньої участі у бойових діях або заходах за квітень-червень 2022 у складі військової частини НОМЕР_2 у формі, визначеній додатком 2 до Наказу 164-АГ, які надходили до відповідач, даних щодо позивача зазначено не було. Додаткова винагорода у розмірі 4666,67грн - за червень, зазначена в Інформації про грошове забезпечення позивача, нарахована йому на підставі наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону «Про виплату додаткової винагороди» за участь в червні у бойових діях та заходах під час перебування у службовому відрядженні в іншому прикордонному загоні, та не відноситься до спірного періоду. Участь позивача у бойових діях або заходах протягом спірного періоду повністю не підтверджена у порядку, який визначався Наказом 164-АГ, що підтверджує відсутність у військової частини НОМЕР_1 правових підстав для здійснення нарахування та виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі за період спірних правовідносин. Саме списки військовослужбовців у формі, передбаченій додатком 2 до Наказу 164-АГ належно підтверджують у складі якого угрупування відряджені військовослужбовці беруть (брали) участь у бойових діях або заходах, прикордонному загоні, в якому такі військовослужбовці перебувають на фінансовому забезпеченні, є безпосередньою підставою для виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі, передбаченому Постановою №168. Позивач імовірно взяв участь у вказаних бойових діях або заходах на значній відстані від військової частини НОМЕР_1 і у складі іншої військової частини, яка і несла на період такої участі безпосередню відповідальність за особовий склад військової частини НОМЕР_1 та за контроль фактичного часу прийняття ним участі у заходах. Проте відповідні належні підтвердження для здійснення виплати грошової винагороди у збільшеному розмірі на 70 тисяч до відповідача не надходили. Довідка військової частини НОМЕР_5 , надана позивачем, є персональним підтвердженням для окремого військовослужбовця його участі у бойових діях і необхідна для формування останнім матеріалів, пов`язаних отримання відповідного статусу учасника бойових дій, не може слугувати належним доказом підтвердження факту безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в районах ведення воєнних (бойових) дій. Відповідна довідка не відповідає формі, встановленій Додатком №1 до Наказу №164-АГ.

Третя особа правом надати пояснення не скористалася, про причини суд не повідомила.

Представник позивача та відповідача подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

В силу положень ст. 205 КАС України підстав для відкладення не вбачається.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Витягом з наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова Південного регіонального управління від 07.04.2022 5-вв підтверджується, що сержанта ОСОБА_1 призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, інспектора прикордонної служби вищої категорії начальника відділення інспекторів прикордонної служби прикордонної застави вогневої підтримки 4 відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування з 07.04.2022 направлено у службове відрядження до оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з метою взяття участі у заходах. Підставою зазначено бойове розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 02.04.2022 №56-Т.

Витягом з наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова Південного регіонального управління від 27.06.2022 №37-вв підтверджується, ОСОБА_1 призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, інспектора прикордонної служби вищої категорії начальника відділення інспекторів прикордонної служби прикордонної застави вогневої підтримки 4 відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури з 27.06.2022 направлено у службове відрядження до НОМЕР_4 прикордонного загону, який перебуває в оперативному угрупуванні військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з метою прийняття участі у заходах. Підставою зазначено бойовий наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.06.2022 №99/гриф.

Довідкою Військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України від 05.08.2022 №1719, підписаною командиром полковником ОСОБА_2 , виданою позивачу, який проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 , підтверджується, що він взяв безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської та Сумської областей на підставі бойового розпорядження Адміністрації державної прикордонної служби України №56 гриф від 02.04.2022 у періоди: з 07.04.2022 до 30.04.2022; з 01.05.2022 до 31.05.2022; з 01.06.2022 до 25.06.2022.

Довідкою відповідача про грошове забезпечення підтверджується, що позивачу за період з квітня 2022 року до червня 2023 року нарахована:

додаткова винагорода згідно з постановою КМУ від 28.02.2022 168 (30000,00 грн) у спірному періоді: у квітні 2022 року - в сумі 19354,84грн, у травні 2022 року - 30000,00 грн, у червні 2022 року 30000,00грн;

додаткова винагорода згідно з постановою КМУ від 28.02.2022 168 (70000,00грн) у спірному періоді: у квітні 2022 року - в сумі 0,00грн, у травні 2022 року - 0,00грн, у червні 2022 року 0,00грн.

27.01.2023 представник позивача адвокат Мандрик В.В. звернувся заявою до відповідача, в якій серед іншого просив нарахувати та виплатити позивачу в повному розмірі за періоди з 07.04.2022 до 25.06.2022 щомісячну доплату у вигляді підвищеної додаткової винагороди у розмірі до 100000,00грн, передбачену Постановою КМУ №168, з урахуванням фактично виплачених сум.

Листом від 09.04.2023 відповідач серед іншого повідомив, що за період перебування у службовому відрядженні позивача у третьої особи, а саме з 07.04.2022 до 25.06.2022, вона мала щомісячно до 5 числа повідомляти відповідача про його безпосередню участь у бойових діях або заходах за попередній місяць включно у формі, передбаченій додатком 2 до наказу 164-АГ. Вказав, що не отримував інформацію від третьої особи щодо безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів за вказаний період. Тому не видавав наказ про виплату збільшеної додаткової винагороди у розмірі 70000,00 грн щодо позивача за спірний період. У разі надходження від третьої особи списків військовослужбовців у формі, передбаченій додатком 2 до наказу 164-АГ, якими буде підтверджена участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у спірному періоді, здійснить нарахування та виплату додаткової грошової винагороди в підвищеному розмірі на 70000 грн, передбаченому Постановою 168.

У зв`язку не нарахуванням та невиплатою позивачу у повному обсязі грошового забезпечення за період з 07.04.2022 по 25.06.2022, позивач звернувся в суд з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року 2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу (далі ЗУ 2232-XII).

Так, відповідно до ч.1 ст.1 вказаного Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок згідно з ч.3 ст.1 ЗУ 2232-XII включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч.4 ст.2 ЗУ 2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Початком проходження військової служби згідно з ч.1 ст.24 ЗУ 2232-XII вважається:

1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу;

2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації;

3) день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних;

4) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу;

5) день зарахування до списків особового складу військової частини - для громадян України, які проходять службу у військовому резерві за контрактом, зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період;

6) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - для громадян України, які зараховані до військового оперативного резерву після їх звільнення з військової служби та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Закінченням проходження військової служби відповідно до абзацу першого ч.3 вказаної статті Закону вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з ч.1 ст.40 ЗУ 2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Фінансове забезпечення заходів, пов`язаних з організацією військової служби і виконанням військового обов`язку, відповідно до ч.1 ст.43 ЗУ 2232-XII здійснюється за рахунок і в межах коштів Державного бюджету України. Додаткове фінансування цих заходів може відбуватися за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей регулює Закону України від 20 грудня 1991 року 2011-XII Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон України 2011-XII).

Відповідно до ст.12 Закону України 2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

У статті 2 Закону України 2011-XII акцентовано, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Абзацом першим ст.9 Закону України ?2011-XII Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону України 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Неправомірні рішення, дії (бездіяльність) органів військового управління та командирів (начальників) згідно зі ст.19 Закону України 2011-XII можуть бути оскаржені військовослужбовцями в порядку, передбаченому законами, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, відповідно до ст.23 Закону України 2011-XII здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом. Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.

Оскільки спірні правовідносини виникли в період воєнного стану щодо додаткової грошової винагороди, суд врахував, що на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. 64 Про введення воєнного стану в Україні та 69 Про загальну мобілізацію Кабінет Міністрів України виніс постанову від 28 лютого 2022 року 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі Постанова 168), редакція якої неодноразово змінювалася. Для спірних правовідносин вона діє у редакції з 02.04.2022.

Пунктом першим вказаної Постанови установлено на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплату додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

На виконання ст.9 Закону України 2011-XII, постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", Міністерство оборони України видало наказ від 07 червня 2018 року 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за 745/32197, яким затвердило Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Порядок 260), який для спірних правовідносин діє в редакції станом на 16.08.2022 (наступні Зміни внесені 31.03.2023 шляхом доповнення Порядку 260 розділом XXXIV Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану, що для спірного періоду не застосовується).

Згідно з п.12 розділу І Порядку 260 військовослужбовцям, які тимчасово вибувають з військової частини зі збереженням грошового забезпечення за місцем служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер, виплачуються за весь період такого вибуття.

Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 23 вересня 2022 року затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року 75, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 25 квітня 2022 року за 453/37789, та містив розділ IХ, відповідно до якого в Чернігівській області такими вважаються: 1. Корюківський район: Сновська міська територіальна громада. 2. Новгород-Сіверський район: 1) Новгород-Сіверська міська територіальна громада; 2) Семенівська міська територіальна громада. 3. Чернігівський район: Городнянська міська територіальна громада.

Статус вказаних регіонів змінювався внесенням до вказаного наказу Міністерства змін.

На виконання вимог п. 2-1 Постанови №168 та з метою врегулювання виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди і підвищення рівня їх соціального захисту видано наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31 березня 2022 року № 164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168» (далі - Наказ №164-АГ), який підлягав обов`язковому виконанню всіма органами охорони державного кордону України.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 Наказу № 164-АГ визначено виплати додаткової винагороди здійснювати в поточному місяці за попередній місяць.

Згідно з п.12 Наказу № 164-АГ він підлягав застосуванню з 24 лютого 2022 року до 31 липня 2022 року.

Пунктом 3 Наказу №164-АГ визначено, що склад органів та підрозділів Держприкордонслужби, які брали участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, необхідно визначати наказом Голови Державної прикордонної служби України у відповідності до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України.

Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходів здійснювати на підставі одного з таких документів:

бойового наказу (бойового розпорядження);

журналу бойових дій (вахтового журналу) або журналу ведення оперативної обстановки або бойового донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постових відомостей (під час охорони об`єкту, на який було здійснено збройний напад, або артилерійський ракетний обстріл);

рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, КрМО, КаМО, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по-батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відряджені військовослужбовці, надавати останнім довідку про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (додаток 1).

Отже, згадана довідка встановленої форми є додатковим документом, що складається з огляду на первинні документи, які підтверджують виконання безпосередніх службових дій кожним військовослужбовцем за визначений відрізок дат. Достовірність її відомостей має підтверджуватися окрім бойового наказу (розпорядження) записами в журналах бойових дій, відповідних рапортах уповноваженої особи.

Відповідно до п.4 Наказу №164-АГ начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, до яких відряджені військовослужбовці з інших органів та підрозділів щомісячно до 5 числа поточного місяця повідомляти органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах за попередній місяць (додаток 2).

Виплату військовослужбовцям зазначеної у пункті 1 винагороди здійснювати на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів).

В наказі про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень на місяць, обов`язково зазначати підстави для його видання (п.5 Наказу №164-АГ).

Згідно з п. 6 Наказу №164-АГ начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби накази про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень за попередній місяць видавати до 8 числа поточного місяця на підставі рапортів начальників (командирів) підрозділів (кораблів, катерів, екіпажів).

За вказаних обставин суд акцентує, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах відповідно до ч.1 ст.9 КАС України здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У спірному періоді позивачу виплачена додаткова винагорода згідно з постановою КМУ від 28.02.2022 №168: у квітні 2022 року - в сумі 19354,84 грн, у травні 2022 року - 30000,00 грн, у червні 2022 року 30000,00 грн, - що підтверджується довідкою відповідача про грошове забезпечення позивача.

Виконання позивачем службових обов`язків з 07.04.2022 до 25.06.2022, за які Постановою КМУ №168 передбачена виплата підвищеної до 100000 грн додаткової винагороди, не підтверджено жодним первинним документом: бойовими наказами, бойовими розпорядженнями, записами журналів бойових дій, журналами ведення оперативної обстановки або бойового донесення або постових відомостей, рапортами (донесення) начальника (командира) підрозділу, а виплата з розрахунку 30000грн підтверджена вказаною вище довідкою. Отже, в цій частині позовні вимоги не обґрунтовані.

Довідка Військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України від 05.08.2022 №1719 щодо виконання дій позивача не має кількості конкретних днів безпосереднього такого виконання та посилань на відомості журналів службово-бойових дій, обмежуючись виключно посиланням на загальний період.

Відсутні відомості журналів бойових дій зведеного загону службово-бойових дій, вахтового, навігаційного-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад), які би підтвердили неналежне обчислення кількості днів, відпрацьованих позивачем для виконання безпосередніх бойових дій чи заходів з безпосередньої відсічі і стримуванні збройної агресії в період перебування безпосередньо в районах ведення бойових дій, з якими чинне законодавство передбачало виплату доплати у підвищеному розмірі. Допустимі докази неналежного виконання командуванням службових обов`язків щодо складання первинних документів щодо фактично виконаних позивачем завдань, у тому числі фактичного виконання позивачем саме бойових завдань, відсутні.

Відповідно до п.10 Наказу №164-АГ облік військовослужбовців, які беруть безпосередню участь в бойових діях або заходах під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій та підготовку проекту наказу про виплату винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень в органах Держприкордонслужби покласти на штаб органу Держприкордонслужби, а у випадку відсутності штабу - на підрозділ (посадову особу), який веде облік бойових дій.

Надання військовослужбовцям довідок про участь у зазначених заходах здійснює підрозділ, який веде облік особового складу. Належних і достовірних доказів неналежного виконання посадовою особою органу військового командування, в якому безпосередньо перебував позивач у спірному періоді, і відповідача службових обов`язків щодо обліку несення служби позивачем у заявлений спірний період суду не надано. Отже, не доведено протиправної бездіяльності відповідача щодо спірних правовідносин з позивачем.

Враховуючи відомості щодо несення позивачем служби у відповідача та його службові відрядження до оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та до НОМЕР_4 прикордонного загону, який перебуває в оперативному угрупуванні військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у вказаних вище доказах, а також докази виплати позивачу допомоги до 30000 грн згідно з довідкою про нараховане йому грошове забезпечення, відсутність доказів виконання заходів конкретної кількості днів для підвищеного розміру доплат за спірний період, безпосередніх дій нарядів, службових доручень та їх фактичного виконання у первинних документах, на підставі яких формується Довідка встановленої форми, порушення відповідачем заявленого права позивача на підвищену до 100000,00 грн додаткову винагороду не доведено.

Отже, суд зазначає, що у матеріалах адміністративної справи відсутні документи щодо участі позивача безпосередньо у бойових діях, що є підставою для нарахування та виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн.

На виконання частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 вказаної статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що незважаючи на встановлену вказаною нормою презумпцію винуватості суб`єкта владних повноважень, позивач не звільняється від свого процесуального обов`язку, встановленого частиною 1 статті 77 КАС України, довести належними та достатніми доказами ті обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Враховуючи вищезазначені обставини суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2-14, 138-139, 242-245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову відмовити повністю.

Судові витрати розподілу не підлягають

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Альона КАЛІНОВСЬКА