Справа № 307/583/24
Суддя: Бряник М. М.
Дата ухвалення: 2024-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/583/24
Провадження № 2-а/307/7/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Бряник М.М.

секретар судового засідання - Немеш Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тячів у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В позові зазначає, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожного руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №269439 від 23.10.2023 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 23 жовтня 2023 року о 21.33 год. в с. Вонігове, по вул. Новобарівська, керував автомобілем марки «Skoda Octavia» у якого не горіли задні габаритні ліхтарі, чим порушив вимоги п.п. 31.1. 31.6 "б" ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, за що на нього накладено адмінстягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Вважає дану постанову протиправною, упередженою, необґрунтованою, необ?єктивною і такою, що винесена з порушенням норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших нормативно-правових актів. Обгрунтовуючи вимоги позовної заяви вказує, що 23.10.2023 року, ввечері позивачу зателефонував товариш ОСОБА_2 та попросив поїхати з ним до належної йому земельної ділянки оскільки його повідомили про ймовірне вчинення крадіжки на цій ділянці. Вони поїхали та припаркувавшись на узбіччі по вулиці Новобарівській, чатували крадіїв. В якийсь момент до них підійшов чоловік в цивільному та представившись працівником кримінальної поліції почав з?ясовувати наявність у них з товаришем заборонених предметів. Здійснивши поверхневий огляд та не знайшовши будь-яких заборонених предметів цей чоловік викликав екіпаж патрульних, які приїхавши одразу почали встановлювати анкетні дані та вдалися до з?ясування обставин можливого вживання ним алкоголю чи наркотичних засобів, у зв?язку з цим відвезли його на блок-пост, розташований біля митного терміналу, між населеними пунктами Буштино та Тячів, де він пройшов тест на алкоголь, а в подальшому доставили в м. Тячів в лікарню.

Однак, будь-яких постанов щодо нього на місці не складали, не пропонували йому ознайомитись з їх змістом, не відібрали від нього пояснень, не вручили копію постанови та взагалі не повідомляли про притягнення до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Більше того. знаходячись попереду автомобіля, навіть не підходили до його задньої частини, щоб переконатись у справності чи не справності задніх світлових приладів.

Звертає увагу на те, що правила дорожнього руху ним взагалі не порушувались. Автомобіль на якому начебто не горіли габаритні вогні знаходився у відмінному технічному стані, з справними всіма світловими приладами. З яких підстав працівником поліції було зроблено висновок пpo вчинення вищевказаного адмінправопорушення позивачу не відомо.

Позивач стверджує, що поліцейський Сойма В.I. розглянув справу про притягнення його до адміністративної відповідальності без його участі, без роз`яснення йому прав та обов`язків, не надав можливість надати пояснення та не відібрав пояснення від осіб, які були на місці події.

Крім цього вказує, що зі змісту постанови вбачається, що правопорушення начебто мало місце 23.10.2023 року о 21.33 год., а постанова складена о 21.35 год. Проте такі відомості не відповідають дійсності, оскільки згідно відеозапису з боді-камери о 21.36 год. працівник поліції, лише розпочав з?ясування його анкетних даних, що виключало їх внесення в постанову ще до пред?явлення документа, який посвідчує особу. Також, така хронологія подій унеможливлювала оформлення постанови за 2 хвилини.

Окрім цього про наявність такої постанови він довідався, під час ознайомлення з адмінматеріалами (справа №307/5003/23) де виявив копію оскаржуваної постанови. Водночас вказані в постанові відомості про те, що начебто він відмовився від підпису в ній, не відповідають дійсності, оскільки про складення такої йому ніхто не повідомляв.

Посилаючись на положення ст. 62 Конституції України, ст.ст. 70, 71, 72, 77, 245, 251, 280 КУпАП, просить, поновити строк оскарження постанови та скасувати постанову серія БАД №269439 від 23 жовтня 2023 року, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 лютого 2024 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

23 лютого 2024 року представник Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Чубелка О.Ю. подала відзив на позовну заяву в якому стверджує, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Поліцейськими під час оформлення адміністративних матеріалів відносно позивача за ч.1 ст. 121 КУпАП було складено також адміністративний протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП, який на даний час є предметом розгляду в Тячівському районному судді (справа № 307/5003/23, суддя Сас Л.Р.).

Також дані правопорушення поліцейським було зафіксовано за допомогою портативних технічних приладів, як це передбачено згідно наказу МВС від 18 грудня 2018 року № 1026 "Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, зберігання та видачі відеозаписів". Однак, у відповідності до п.1 ч.3 розділу VIII вище зазначеної Інструкції строк зберігання відеозаписів становить: з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, - 30 діб", та у зв`язку із наявною технічною можливістю, строк збереження відеозаписів із нагрудних відеореєстраторів є обмеженим.

На момент отримання (20.02.2024 року) ухвали Тячівського районного суду від 16.02.2024 року, у справі №307/5833/24 - даний відеодоказ у ГУНП в Закарпатській області відсутній, а тому і не може бути приєднаний до судової справи.

Відповідач вказує, що на підставі вище зазначених норм поліцейським з урахуванням всіх обставин, пояснень та доказів в подальшому була складена постанова за ч.1 ст. 121 КУпАП, яка є предметом оскарження. Складаючи постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач діяв у межах повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачений Конституцією та законодавством України.

Звертає увагу суду, що оскаржувана постанова складена відповідачем відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, посилання позивача на порушення ГУНП в Закарпатській області законодавства в даному випадку є безпідставними, необґрунтованими, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Позивач та його представник, адвокат Полгар М.З. будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. 07.03.2024 року, представник позивача, адвокат Полгар М.З. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просить позов задовольнити.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу в судове засідання не з`явився.

Відповідно ч.4 ст. 229 КАС України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожного руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №269439 від 23.10.2023 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те що він 23 жовтня 2023 року о 21.33 год. в с. Вонігове, по вул. Новобарівська, керував автомобілем марки «Skoda Octavia» у якого не горіли задні габаритні ліхтарі, чим порушив вимоги п.п. 31.1. 31.6 "б" ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, за що на нього накладено адміністягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Вирішуючи даний спір суд виходив з таких мотивів та норм права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи із змісту п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 5 розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року за № 1395, встановлено, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону України «Про Національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

У свою чергу, в оскаржуваній постанові у пункті 7 «До постанови додається» відсутні відомості про докази, які передбачені ст. 251 КУпАП, та на яких міг ґрунтується висновок відповідача про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, а тому відео з приладу, на який в відзиві зазначає відповідач та який суду не надано, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, незалежно від того чи збережено такий відеозапис відповідачем.

Таким чином, як встановлено під час розгляду справи працівником поліції, яким винесено оскаржувану постанову, дані норми Закону виконано не було та обставини наявність яких заперечував позивач були залишені поза увагою, а відтак не з`ясовано, чи дійсно такі обставини мали місце.

Разом з цим з дослідженого в судовому засіданні долеченого позивачем до матеріалів справи відеозапису, видно що відображена подія відбувається 23.10.2023, тобто в день винесення оскаржуваної постанови. На відеозаписі загальною тривалістю 1 хв. 36 сек. зазначено години його початку - 21 год. 36 хв. та кінець - 21 год. 37 хв. Впродовж всього запису не вбачається жодних ознак, які б відтворювали події щодо встановлення позивачем порушення п.п.31.1 та 31.6 "б" Правил дорожнього руху, а саме несправності задніх габаритів автомобіля. При цьому суд вважає доводи позивача щодо того, що в його пристуності постанови взагалі не складалося обгрунтованими. Вказані обставини об`єктивно доводяться даним відеозаписом, з якого вбачається, що оскаржувана постанова не могла бути складена з дотриманням вимог КУпАП о 21 год. 35 хв. 23.10.2023, оскільки згідно відеозапису з портативного відеопристрою, з?ясування анкетних даних позивача працівником поліції було розпочато лише о 21.36 год., що виключало можливість внесення цих даних до оскаржуваної постанову ще до пред?явлення документа, який посвідчує особу та можливість складення постанови та її оголошення за 2 хвилини.

Інших доказів на підтвердження факту вчинення позивачем порушення пунктів 31.1, 31.6 "б" Правил дорожнього руху, в тому числі відеозапису з технічного приладу чи технічного засобу, які за твердженням відповідача використовувалися при нагляді за виконанням правил дорожнього руху, відповідачем суду не надано. А саме по собі наявність у провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не доводить вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Оскільки позивач проти вчинення адміністративного правопорушення заперечує, то відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа № 537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа № 524/7184/16-а).

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд враховує висновки, які викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів у конкретній справі повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Доведення «поза розумним сумнівом» означає, що позиція представлена суб`єктом владних повноважень, має бути доведена таким чином, щоб у «розумної (розсудливої) людини» не лишилося «розумного сумніву» що особа винна.

Натомість, допущені під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності порушення та відсутність доказів його вини у вчиненні такого залишають сумнів та вказують на недоведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП.

Оскільки не доведена вина особи, на яку накладено адміністративне стягнення, то в силу принципу «поза розумним сумнівом» відповідач не довів правомірності своїх дій та рішень.

Між тим, суд зазначає, що складення постанови з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП не є достатнім доказом підтвердження вчиненого особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Наведений висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Постанова про адміністративне правопорушення, складена поліцейським, не може оцінюватися судом в розумінні ст. ст. 73, 74 КАС України як належний і допустимий доказ, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, та не спростовується відповідачем.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач не довів суду правомірність прийнятого рішення, а тому позовні вимоги позивача про скасування оскарженої постанови є підставними та підлягають задоволенню.

В силу положень ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено ст. 286 КАС України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного та виходячи із встановлених обставин, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та з урахуванням отримання позивачем постанови під час ознайомленням з матеріалами іншої адміністаривної справи слід поновити строк оскарження та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії БАД №269439 від 23.10.2023 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 76, 77, 90, 229, 241-246, 255, 262, 271, 272, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Поновити строк оскарження постанови серія БАД №269439 від 23 жовтня 2023 року.

Скасувати постанову поліцейського СРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області капрала поліції Сойма В.І. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія БАД №269439 від 23 жовтня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, , що знаходиться за адресою м. Ужгород вул. Ракоці, 13.

Головуючий Бряник М.М.