Справа № 160/22922/23
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 160/22922/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2023 ( суддя першої інстанції Кучма К.С.) в адміністративній справі №160/22922/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати йому не в повному обсязі збільшеної додаткової винагороди, яка встановлена абз.1 п.п.4 п.1 постанови КМУ від 28.02.2022 р. №168, починаючи з 01.12.2022 року по 23.06.2023 року;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому збільшену додаткову винагороду починаючи з 01.12.2022 року по 23.06.2023 року в розмірі 100 000 грн. щомісячно з урахуванням виплаченої додаткової винагороди за ці місяці.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він проходить військову службу з 26.02.2022 року на посаді заступника командира бойової машини ВЧ НОМЕР_1 . 23.10.2022 року ним було отримано поранення пов`язане із захистом Батьківщини, на території України, де безпосередньо ведуться бойові дії, у зв`язку з чим він перебував на лікуванні до 23.06.2023 року. Позивач вважає, що з 01.12.2022 року по 23.06.2023 року він протиправно отримував додаткову винагороду в розмірі меншому, ніж передбачено постановою КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», а тому він був змушений звернутися до суду з позовом за захистом своїх прав та майнових інтересів.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2023 позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а також не досліджено всіх обставин, що мають значення для справи.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що Порядок виплати додаткової винагороди по 01.02.2023 р. регламентується окремим дорученням Міністра оборони України №912/з/29 від 23.06.2022 р., а з 01.02.2023 р. умови виплати додаткової винагороди регламентуються Розділом ХХХІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 р. Для прийняття командиром ВЧ НОМЕР_1 рішення про нарахування і виплату додаткової винагороди необхідна наявність фактичних даних (доказів): щодо військовослужбовців, які перебувають на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням - доказів, що підтверджують причину та обставини поранення, зокрема доказів про наявність причинного зв`язку між отриманням військовослужбовцем поранення та виконанням ним обов`язків, пов`язаних з захистом Батьківщини; щодо військовослужбовців, які перебувають у відпустці для лікування у зв`язку з тяжким пораненням доказів віднесення поранення до тяжкого, та причинного зв`язку між отриманням поранення і виконанням обов`язків з захисту Батьківщини. Відповідач зазначає, що рішення про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. не може ґрунтуватися на припущеннях, оскільки таке потягне за собою висновки про завдання відповідними посадовими особами матеріальної шкоди державі шляхом надлишкових виплат грошових коштів. В свою чергу копії медичних документів, що підтверджують періоди та причини стаціонарного лікування позивача у період січня червня 2023 р. та копію довідки ф.5 він надав до суду у якості додатків до позову, а відповідачу документи, які підтверджують причини стаціонарного лікування ОСОБА_1 , пов`язаність факту лікування саме з пораненням, отриманим під час захисту Батьківщини, не надходили. Враховуючи викладене, підстави для визнання протиправними дій ВЧ НОМЕР_1 відсутні

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду, що позивач є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 22.02.2023 року

23.10.2022 року молодший сержант ОСОБА_1 під час безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу ВЧ НОМЕР_1 , отримав поранення, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №36/1, що видана на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 04.11.2022 року №742/нод.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 23.06.2023 року №4308 військово-лікарською комісією КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» 22.06.2023 року проведено медичний огляд молодшого сержанта ОСОБА_1 , 1977 року народження. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Наслідки перенесеної ВТ (23.10.2022 р.), черепо-мозкової травми, струсу головного мозку у вигляді вегето-судинної дистонії з цефаогічним синдромом, з посткомоційним синдромом зі стійкими, різко вираженими хворобливими проявами у вигляді тривожно-депресивного синдрому та інтелектуально-мнестичним зниженням, стійкою інсомнією F07.2. Захворювання, Так, пов`язане з захистом Батьківщини. На підставі статті 14б Розкладу хвороб графи ІІ визнаний обмежено придатним до військової служби. Непридатний до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецпорудах. Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступе.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

За визначенням ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за N 745/32197(в редакції чинній на момент виникнення спільних правовідносин) (далі - Порядок №260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168).

Пунктом 1-1 Постанови №168 (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 836 від 09.08.2023 (Пункт 1 в редакції Постанови КМ № 836 від 09.08.2023 - у частині виплати додаткової винагороди застосовується з 1 червня 2023 року)) установлено, що на період воєнного стану:

військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), виплачується додаткова винагорода у розмірі 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань відповідно до умов, визначених Міністерством оборони;

військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Згідно пункту 1-2 Постанови №168 (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 836 від 09.08.2023 (Пункт 1 в редакції Постанови КМ № 836 від 09.08.2023 - у частині виплати додаткової винагороди застосовується з 1 червня 2023 року)) виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини (виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

З аналізу пункту 1-2 Постанови №168 вбачається встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці для лікування, а саме:

пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;

факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Відповідно до частини 4 статті 9 Закону № 2011, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

25.03.2022 для врегулювання питання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, Міністром оборони України прийнято рішення від 25.03.2022 № 248/1298 та від 18.04.2022 № 248/1529.

В подальшому, питання виплати додаткової винагороди регулюється рішенням Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29, чинним на час виникнення та існування спірних правовідносин, згідно з яким документальне підтвердження вказаних вище фактів здійснюється на підставі: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій (вахтовой, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журналу ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорту (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань. При цьому відряджені військові підтверджують безпосередню участь у бойових діях або заходах довідкою керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Виплата здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової військової частини; керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. При цьому в цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць обов`язково зазначають підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо. Такі накази за минулий місяць мають бути видані до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Крім цього, у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень також включені військовослужбовців, зокрема, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

При цьому підставою для видачі наказу є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), в якій має бути зазначено: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн. виплачується військовослужбовцям, зокрема, тим, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Оглядаючи матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до виписного епікризу ІХ №26097 позивач з 24.10.2022 року по 04.11.2022 року знаходився на стаціонарному лікуванні в міському центрі ендокринології КНП «МКЛ №4» ДМР. Заключний діагноз: Стан після вибухової травми (23.10.2022 р.). Ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків.

Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №152/12 від 07.02.2023 р., позивач з 26.01.2023 року по 07.02.2023 року знаходився на стаціонарному лікуванні в МКЛ-16 м.Дніпро. Діагноз: акубаротравма з цефалгічним, вестибулопатичний, астено-вегетативний синдром. Перфорація барабанної перетинки ліворуч. Змішана гостра кондуктивна та нейросенсорна приглуховатість ліворуч 1 ст. Гіпертонічна хвороба І ст., АГ 1, ризик 2. СН 0. Подагричний артрит з ураженням суглобів стоп, хребта, Люмбалгія праворуч з помірним стійкий больовий та м`язово-тонічний синдром на тлі остеохондрозу, спондилоартрозу. Стан після вибухової травми (23.10.2022 р.).

Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №456/12 від 03.04.2023 р., позивач з 23.03.2023 року по 03.04.2023 року знаходився на стаціонарному лікуванні в МКЛ-16 м.Дніпро. Діагноз: стан після акубаротравми (МВТ від 23.10.2022 р.) зі стійкою вираженою лікворною венозною недостатністю, краніалгією, астено-вегетативним синдоромом. Гіпертонічна хвороба І ст., АГ 1, ризик 2. СН ІІА, ФК ІІ. Подагричний артрит з ураженням суглобів стоп, хребта. Люмбалгія праворуч з помірним стійкий больовий та м`язово-тонічний синдром на тлі остеохондрозу, спондилоартрозу.

Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1326, позивач з 12.04.2023 року по 28.04.2023 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КП «Дніпропетровському обласному госпіталі ветеранів війни» ДОР». Діазгоз: вертеброгенна цервикотораклюмблагія на тлі розповсюдження ОX3, з вираженим больовим та м`язово-тонічним синдромом, спондильоз, спондилоартроз, стаціонарний перебіг, стадія загострення. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст., ризик 3..СН 0ст. Тривожно-депресивний розлад.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №ЕА7148 психоневрологічного відділення з 28.04.2023 року по 15.05.2023 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в КП «Дніпропетровська обласна-клінічна лікарня ім.І.І.Мечникова» ДОР». Клинічний діагноз: постконтузійний синдром. F07.2. Супутній діагноз: відновний період перенесеної ЗЧМТ, контузії головного мозку внаслідок МВТ (23.10.2022 р.) з помірно вираженим цефалічним, вестибулоатактичним, аміостатичпим, антено-невротичним, лікворно-гіпортензивним синдромом та дизсомнією.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1807 позивач з 15.05.2023 року по 29.05.2023 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КП «Дніпропетровському обласному госпіталі ветеранів війни» ДОР». Діагноз: стан після МВТ, ЗЧМТ, з стійким цефалічним синдромом, вираженим вестибулоатактичним синдромом, з розсіяною мікросимптоматикою, хронічна дизсомнія. Вертеброгенна цервикотораклюмблагія на тлі розповсюдженого ОX3, з вираженим больовим та м`язово-тонічним синдромом, спондильоз, спондилоартроз, стаціонарний перебіг, стадія загострення. Гіпертонічна хвороба II ст., 2 ст, ризик 3. СН 0 ст. Хронічний подагричний артрит, активність 2 ст., поліартрит з переважним ураження гомілкових суглобів. Тривожно-депресивний розлад.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №6169/2022 психоневрологічного відділення (психоматичного центра) №10 позивач з 29.05.2023 року по 23.06.2023 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги». Діагноз: наслідки перенесеної ВТ (23.10.2022 р.), черепно-мозкової травми, струсу головного мозку у вигляді вегето-судинної дистонії з цефаогічним синдромом, з посткомоційним синдромом зі стійким, різко вираженими хворобливими проявами у вигляді тривожно-депресивного синдрому та інтелектуально-мнестичним зниженням, стійкою інсомнією F07.

Довідкою військово-лікарської комісії від 03.11.2022 року №389, встановлено, що травма ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів.

Згідно із довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 03.01.2023 року №36/1, 23.10.2022 року молодший сержант ОСОБА_1 одержав: мінно-вибухову травму, акубаротравму з пошкодженням лівої барабанної перетинки. Цефалгічний, вестибулоапатичний, астено-вегетативний синдром. Змішана гостра кондуктивна та нейросенсорна приглухуватість. Гострий посттравматичний серозний отит ліворуч. Дотичне поранення правої скулової ділянки. За обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу ВЧ НОМЕР_1 . Не під впливом наркотичного та алкогольного сп`яніння, та був у засобах індивідуального захисту (бронежилет, шолом кулезахисний).

Згідно із довідкою військово-лікарської комісії від 23.06.2023 року №4308 22.06.2023 року проведено медичний огляд військово-лікарською комісією КП «Дніпроперовська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» молодшого сержанта ОСОБА_1 , 1977 р.н. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Наслідки перенесеної ВТ (23.10.2022 р.), черепо-мозкової травми, струсу головного мозку у вигляді вегето-судинної дистонії з цефаогічним синдромом, з посткомоційним синдромом зі стійкими, різко вираженими хворобливими проявами у вигляді тривожно-депресивного синдрому та інтелектуально-мнестичним зниженням, стійкою інсомнією F07.2. Захворювання, Так, пов`язане з захистом Батьківщини.

Відповідачем за спірний період нараховано і виплачено позивачу грошове забезпечення:

- за грудень 2022 р. додаткову винагороду нараховано у розмірі 59 354,84 грн., виплачено у розмірі 58 464,52 грн., яке розраховано пропорційно 13 дням з розрахунку 100 000 грн. : (100 000 грн. : 31 дн.) х 13 дн. = 41 935,48 грн.

6 днів: 01 - 06.12.2022 р., відпустка за станом здоров`я після лікування у зв`язку з пораненням, на підставі висновку ВЛК;

7 днів: 08 - 14.12.2022 р., участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії;

17 419,35 грн. пропорційно 18 дням з розрахунку 30 000 грн. : (30 000 грн. : 31 дн.) х 18 дн. = 17 419,35 грн. за час виконання обов`язків служби у пункті постійної дислокації. З сум нарахованої додаткової винагороди, з огляду на незалучення позивача до участі у бойових діях, відраховано 1,5% військового збору 890,32 грн.

- за січень 2023 р. додаткову винагороду виплачено у розмірі 29 550 грн. (з розрахунку 30000 грн. за 31 день з відрахуванням 1,5% військового збору 450 грн.)

- за лютий 2023 р. додаткову винагороду нараховано у розмірі 8 571,43 грн., виплачено у розмірі 8 442,86 грн.

нарахування додаткової винагороди розраховано пропорційно 8 дням з розрахунку 30000 грн. : (30 000 грн. : 28 дн.) х 8 дн. = 8 571,43 грн.

8 днів: 21 - 28.02.2023 р. участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, передбачених абз.15-18 п.2 Розділу XXXIV Порядку №260. З сум нарахованої додаткової винагороди, з огляду на незалучення позивача до участі в бойових діях, відраховано 1,5% військового збору 128,57 грн.

- за березень 2023 р. виплачено додаткову винагороду у розмірі 19 064,52 грн.

нарахування додаткової винагороди розраховано пропорційно 20 дням з розрахунку 30000 грн.: (30 000 грн. : 31 дн.) х 20 дн. = 19 354,84 грн. З сум нарахованої додаткової винагороди, з огляду за незалучення позивача до участі бойових діях, відраховано 1,5% військового збору 290,32 грн.

- за квітень та травень 2023 р. додаткова винагорода у розмірі 100 000 грн. не нараховувалася, оскільки на момент нарахування військовослужбовцям військової частини додаткової винагороди за квітень та травень 2023 р., були відсутні відомості про стаціонарне лікування позивача у зв`язку з пораненням (з 01.04.2023 по 03.04.2023, з 12.04.2023 по 28.04.2023, з 28.04.2023 по 30.04.3023, з 01.05.2023 по 15.05.2023, з 15.05.2023 по 29.05.2023, з 29.05.2023 по 31.05.2023). Додаткова винагорода у розмірі 30 000 грн. за ці місяці позивачу не нараховувалася, оскільки він не залучався до здійснення заходів, передбачених абз.15-18 Розділу XXXIV Порядку №260 (розділ XXXIV до Порядку № 260 включено відповідно до наказу Міністерства оборони України №44 від 25.01.2023 р., яким регламентовано умови виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000/50 000/30 000 грн.);

- за червень 2023 р. додаткову винагороду нараховано і виплачено у розмірі 4 000 грн. за 4 дні (27 - 30.06.2023) участі позивача у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, передбачених абз.15-18 п.2 Розділу XXXIV Порядку № 260.

Отже, позивач в період з 24.10.2022 року по 04.11.2022 року, з 26.01.2023 року по 07.02.2023 року, з 23.03.2023 року по 03.04.2023 року, з 12.04.2023 року по 28.04.2023 року, з 28.04.2023 року по 15.05.2023 року, з 15.05.2023 року по 29.05.2023 року, з 29.05.2023 року по 23.06.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується матеріалами справи.

Крім цього матеріалами справи підтверджено, що позивач в період з 07.11.2022 року по 06.12.2022 року перебував у відпустці за станом здоров`я.

Вказане стаціонарне лікування та перебування у відпустці для лікування після поранення позивач здійснював у зв`язку із одержаною 23.10.2022 року під час безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу ВЧ НОМЕР_1 в Донецькій області мінно-вибуховою травмою, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №36/1 Військової частини НОМЕР_3 .

Зважаючи на наявність вказаної довідки, у відповідача були наявні підстави для виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини за час його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Отже, враховуючи фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки отримане позивачем поранення 23.10.2022 року пов`язане із проходженням військової служби та захистом Батьківщини, а також підтверджено його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та відпустці за висновком ВЛК, позивач має право на нарахування та виплату йому додаткової винагороди розмірі 100000,00 грн на місяць, як такий, що отримав поранення, пов`язане із захистом Батьківщини у спірний період, оскільки лікування пов`язане саме з отриманим поранням.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, апеляційний суд уважає правильними висновки суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог та наявність законодавчо передбачених підстав для їх часткового задоволення.

Встановлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2023 в адміністративній справі №160/22922/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 27 лютого 2024 року та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст судового рішення виготовлено 04 березня 2024 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Л.А. Божко

суддя А.В. Суховаров