Справа № 340/6311/23
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2024 року м. Дніпросправа № 340/6311/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.10.2023, (суддя суду першої інстанції Дегтярьова С.В.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Кропивницький, в адміністративній справі №340/6311/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

02.08.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо нарахування йому переплати в розмірі 94910,48 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області утриматись від стягнення безпідставно нарахованих 94910,48 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються протиправністю дій відповідача щодо нарахування переплати в розмірі 94910,48 грн., оскільки чинним законодавством України визначено умови за яких з пенсіонера може бути стягнута сума пенсії, сплачена надміру, а саме: внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Однак позивач вважає, що з його боку не допущено зловживань в розумінні закону. Зазначив, що він був призваний на військову службу під час мобілізації, що підтверджується відповідними документами. Позивач вказує, що він не мав можливості повідомити про мобілізацію його до лав ЗСУ, а тому вважає, що у нього була поважна причина.

Кіровоградський окружний адміністративний суд рішенням від 27.10.2023 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовив.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована фактично доводами адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та з 2017 року отримував пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання відповідно до Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' (а.с.36зв.-37).

Право вибору пенсії за наявності права на декілька їх видів, належить особі, яка подає відповідну заяву на її призначення. ОСОБА_1 виявив бажання отримувати пенсію по інвалідності, як непрацюючий пенсіонер. Водночас, у разі працевлаштування, позивач мав право самостійно перейти на інший вид пенсії за віком на пільгових умовах.

Після опрацювання списків працюючих пенсіонерів за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, встановлений факт працевлаштування з 25.02.2022 року, що підтверджується сплатою страхових внесків до Пенсійного фонду Кіровоградським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки.

За вказаним опрацюванням встановлено, що пенсійний орган здійснив переплату суми пенсії за період з 25.02.2022 по 31.12.2022 у розмірі 94910,48 грн., про що було повідомлено листом від 06.03.2023 р. та можливість її повернення (а.с.9-10).

Позивач, не погоджуючись з такими діями щодо нарахування йому переплати, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач не заперечує факту його працевлаштування у 2022 році. Таким чином, під час розгляду справи судом встановлено, що позивач не виконав законодавчо визначеного обов`язку із своєчасного повідомлення відповідача про прийняття позивача на військову службу, як про обставину, що безпосередньо впливала на розмір призначеної пенсії.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 16 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування застрахована особа зобов`язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно зі ст. 103 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон № 1788-ХІІ) суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Отже, обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера.

При цьому, порядок утримання (стягнення) надміру виплачених сум пенсій визначений статтею 50 Закону № 1058-IV та статтею 103 Закону № 1788-ХІІ, за правилами яких суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів ПФУ чи в судовому порядку (не більше як 20 % пенсії).

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону № 1788-ХІІ є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які було відомо пенсіонеру.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25.10.2016 (справа № 686/26486/14-а та постанові Верховного Суду від 25.09.2018 (справа №340/644/15-а).

Таким чином, відповідальність за достовірність даних, що враховуються при виплаті пенсії, а також обов`язок відшкодовувати надміру виплачені суми соціальних виплат, несуть пенсіонери - у разі не повідомлення органу пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, а також страхувальники -внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів.

Для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону.

Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, суд дійшов висновку, що виходячи з презумпції дійсності документів, наданих для призначення пенсії, та презумпції добросовісності позивача, будь-які ді з боку позивача, спрямованих на заволодіння коштами пенсійного фонду шляхом зловживання - відсутні.

Водночас, призов на військову службу позивача обумовлений введенням воєнного стану в країні, а тому, з об`єктивних причин, не може жодним чином свідчити про умисел позивача на отримання пенсії без законних для цього підстав, а тим більше, для висновку про працевлаштування позивача та приховування вказаного факту з метою заволодіння коштами пенсійного фонду України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку що нарахування позивачеві 94910.48 грн. переплати пенсії є необґрунтованим.

Водночас, колегія суддів зазначає, що станом на час розгляду справи матеріали справ не містять доказів відрахування з позивача вказаних сум, про що свідчать листи відповідав, а також зміст адміністративного позову.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Порушення вимог закону рішенням, діями, чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями. Вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у наявності у особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах, а тому встановлена судом відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту є підставою для прийняття рішення про відмову у позові.

Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 07.02.2019 року у справі №144/1883/15-а, від 01.07.2019 року у справі № 460/1019/16-а, від 08.11.2019 року у справі №157/1231/15-а, від 23.09.2020 року у справі №809/295/17, від 12.05.2021 року у справі №640/11938/20.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання протиправним дій відповідача по нарахуванню переплати та про зобов`язання відповідача утриматися від стягнення з нього безпідставно нарахованих 94910,48 грн є такими, що направлені на відновлення прав позивача на майбутнє, вказані права не порушені станом на час розгляду справи, адже матеріали справи не містять доказів стягнення (відрахування) з позивача вказаних сум.

Колегія суддів констатує, що нарахування сум переплати є протиправним, а відповідач не має права на відрахування 94910.48 грн з позивача. Водночас враховуючи, що на даний час з позивача не стягуються грошові кошти, а матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем прийняте рішення про стягнення відповідних коштів з ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає, що права та інтереси позивача не порушені, а позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з їх передчасністю.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що лист відповідача від 21.02.2023, яким ОСОБА_1 повідомили про наявність у нього переплати та запропонували повернути кошти на розрахунковий рахунок пенсійного органу, не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а саме по собі нарахування переплати не порушує прав та інтересів позивача до початку стягнення таких коштів.

Вищенаведене залишилось поза увагою суду першої інстанції, внаслідок чого судом прийнято рішення, мотиви якого не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.10.2023 в адміністративній справі №340/6311/23 змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.10.2023 в адміністративній справі № 340/6311/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай

суддя А.А. Щербак