Справа № 160/287/24
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2024 рокуСправа №160/287/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -
03.01.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії №2229 від 14.06.2023 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу, ОСОБА_1 періоди роботи з 05.03.1993 року по 16.12.1995 року в МЧП «Евис»; з 06.04.1998 року по 10.08.1998 року в ООО «Інгулец»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового та загального страхового стажу, ОСОБА_1 період роботи з 02.02.2004 року по 20.08.2012 року в (мовою оригіналу) ОАО «Бурятзолото» з урахуванням заробітної плати відповідно до довідки №136 від 29.08.2012 року виданої ОАО «Бурятзолото»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV і виплатити йому недоотриману пенсію, починаючи з 14.06.2023 року.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що йому протиправно відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Крім цього позивач зауважив, що позивач протиправно відмовлено в зарахуванні до страхового стажу періоди роботи з 05.03.1993 року по 16.12.1995 року в МЧП «Евис»; з 06.04.1998 року по 10.08.1998 року в ООО «Інгулец» з посиланням на не чітке заповнення записів в трудовій книжці позивача. Також позивач зауважив, що йому протиправно не враховано до пільгового стажу період роботи з 02.02.2004 року по 20.08.2012 року в ОАО «Бурятзолото», у зв`язку з тим, що позивач працював в Російській Федерації, з якої розірвано дипломатичні відносини. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
08.01.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
02.02.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач-2 зазначив, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 05.03.1993 року по 16.12.1995 року в МЧП «Евис» та з 06.04.1998 року по 10.08.1998 року в ООО «Інгулец» у зв`язку з тим, що відсутній наказ на прийняття та відсутнє ПІБ та підпис відповідальної особи в трудовій книжці щодо даних періодів відповідно. Крім цього відповідач-2 зауважив, що позивачу не враховано до пільгового стажу період роботи з 02.02.2004 року по 20.08.2012 року в ОАО «Бурятзолото», у зв`язку з тим, що позивач працював в Російській Федерації, з якої розірвано дипломатичні відносини. На підставі зазначеного відповідач-2 просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області отримало копію ухвали про відкриття провадження у справі 09.01.2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка наявна в матеріалах справи.
Відповідач-1 у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не надав, як і заяви про визнання позовних вимог.
Відповідно до ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
14.06.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В даному рішенні зазначено, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи з 05.03.1993 року по 16.12.1995 року та з 06.04.1998 року по 10.08.1998 року у зв`язку з тим, що відсутній наказ про прийняття в трудовій книжці позивача та в записах №17-20 трудової книжки позивача відсутнє ПІБ та підпис відповідальної особи. Також в даному рішенні зазначено, що не взято до уваги довідки №29/2 від 02.02.2004 року та №43 від 29.08.2012 року оскільки організації знаходяться на території держави, з якою розірвано дипломатичні відносини на підставі Указу президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні».
Також в даному рішенні зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 11 років 08 місяців 22 дні, пільговий стаж по Списку №1 відсутній, а вік заявника 52 роки.
З розрахунку, який наявний в пенсійній справи позивача судом встановлено, що до страхового та пільгового стажу позивача не зараховано період роботи з 02.02.2004 року по 20.08.2012 року.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.1,2,3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) - Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Як встановлено судом в трудовій книжці позивача містяться наступні записи (далі мовою оригіналу):
- 05.03.1993 року принят зам. Директора МЧП «Эвис»;
- 16.12.1995 року уволен по ст.38 КЗоТ УССР по собственному желанию;
- 06.04.1998 року принят директором ООО «Ингулец»;
- 10.08.1998 року уволен по ст. 38 КЗоТ УССР по собственному желанию.
Як встановлено судом, підставою для неврахування періодів роботи позивача з 05.03.1993 року по 16.12.1995 року та з 06.04.1998 року по 10.08.1998 року було фактично неналежне заповнення записів трудової книжки позивача щодо вказаних періодів роботи позивача.
Суд зауважує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Щодо періоду роботи з 02.02.2004 року по 20.08.2012 року, суд зазначає наступне.
Як встановлено судом, підставою для неврахування періоду роботи позивача з 02.02.2004 року по 20.08.2012 року слугував той факт, що позивач в даний період працював на території держави, з якою розірвано дипломатичні відносини, а саме: в Російській Федерації.
13.03.1992 року набула чинність Угода про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення (далі Угода).
Відповідно до статті 1, 4, 5, 6, 11, 13 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Держави - учасниці Співдружності проводять політику гармонізації законодавства про пенсійне забезпечення.
Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.
Призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.
У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.
Необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.
Кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.
Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
29.11.2022 року постановою Кабінету Міністрів України №1328 постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.
Постанова Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 року набрала чинності 02.12.2022 року.

Суд зазначає, що позивач працював в Російській Федерації з 02.02.2004 року по 20.08.2012 року, тобто до виходу України з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

Таким чином відповідачі протиправно не врахували означений період до страхового стажу позивача із посиланням на той факт, що позивач працював в державі, з якою розірвано дипломатичні відносини.

Відповідно до довідки, що уточнює особливий характер роботи або умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії №43 від 29.08.2012 року робота, яку виконував позивач в період з 02.02.2004 року по 20.08.2012 року віднесена до Списку №1 пільгових професій.

Суд зазначає, що відповідно до статті 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації, а отже період роботи позивача, зазначений в довідці №43 від 29.08.2012 року, підлягає врахування до пільгового стажу позивача по Списку №1.

Вирішуючи питання щодо зобов`язання відповідача-1 повторно розглянути заяву про призначення пенсії та зобов`язання відповідача-1 призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV і виплатити йому недоотриману пенсію, починаючи з 14.06.2023 року, суд зазначає наступне.

Відповідно ч.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

- чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;

- жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Як встановлено судом, страховий стаж позивача, зазначений в оскаржуваному рішенні, становить 11 років 08 місяців 22 дні.

В свою чергу страховий стаж позивача, з урахуванням періодів роботи: з 05.03.1993 року по 16.12.1995 року, з 06.04.1998 року по 10.08.1998 року та 02.02.2004 року по 20.08.2012 року, становить 23 роки 04 місяці 25 днів.

Таким чином станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах страховий стаж позивача є меншим, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхового стажу - 24 роки 6 місяців.

Отже суд дійшов висновку про відсутність підстав для призначення позивачу пенсії за віком за заявою від 14.06.2023 року.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача-1 повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії та зобов`язання відповідача-1 призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, враховуючи висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 536,80 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст.2, 77, 139, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21005, м. Вінниця, вул. Зодчих, 22, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в у Вінницькій області №29 від 21.06.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 05.03.1993 року по 16.12.1995 року та з 06.04.1998 року по 10.08.1998 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу та до пільгового стажу по Списку №1 період роботи з 02.02.2004 року по 20.08.2012 року

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21005, м. Вінниця, вул. Зодчих, 22, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський