Справа № 400/11557/23
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/11557/23

Перша інстанція: суддя Бульба Н.О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурія О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року по справі за адміністративним позовом Запорізького обласного відділення фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» в особі філії «Тернівська» товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон» про стягнення сум,

В С Т А Н О В И Л А :

15 вересня 2023 року Запорізьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду позовною заявою, в якій просило стягнути з ТОВ «Нібулон» в особі філії «Тернівська» адміністративно-господарських санкцій та пеню за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2022 році у розмірі 266 222,04 грн.

В обґрунтування позовних вимог Запорізьке обласне відділення ФСЗІ зазначило, що у 2022 році відповідач не виконав нормативу робочих місць по працевлаштуванню осіб з інвалідністю, за що передбачені адміністративно - господарські санкції, які відповідачем своєчасно не сплачені.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що позивач невірно трактує норми чинного законодавства щодо застосування нормативу робочих місць виключно до філій товариства, оскільки якщо застосувати вказаний норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю щодо товариства в цілому (враховуючи всі філії товариства), то підприємством відповідача вказані нормативи за попередній рік (2022 рік) виконані. Окрім того, відповідач також зазначає, що ТОВ СП «Нібулон» був поданий Звіт за формою №10-ПОІ за 2022 рік, в якому зазначено, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за 2022 рік 3988 осіб, з яких середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлено інвалідність 175 осіб. Відповідач наголосив, що до 2022 року норматив рахувався виключно для підприємств, установ, організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, а не до її відокремлених філій (підрозділів), що не мають статусу юридичної особи.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року позовну заяву Запорізького ОВ ФСЗІ задоволено.

Стягнуто з ТОВ СГП "Нібулон" в особі філії "Тернівська" ТОВ СГП "Нібулон" на користь Запорізького обласного відділення фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно- господарські санкції та пеню у розмірі 266 222,04 (двісті шістдесят шість тисяч двісті двадцять дві грн чотири коп) гривень.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що Фонд в порушення норм Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» здійснив розрахунок адміністративно-господарської санкції за недотримання нормативу встановленого ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» не для ТОВ СП «НІБУЛОН», як юридичної особи, а для його відокремленого структурного підрозділу який не має статусу юридичної особи філії «Тернівська», що не передбачено ст. ст. 19, 20 зазначеного Закону. Крім того, апелянт зазначив, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу ТОВ СП «НІБУЛОН» у 2022 3988 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність 175 осіб, а отже у 2022 році апелянтом виконано норматив робочих місць для працевлаштування осію з інвалідністю.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

Відповідно до Розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2022 рік, надісланого відповідачем Філії "Тернівська" ТОВ сільськогосподарського підприємства "Нібулон", середньооблікова чисельність штатних працівників, що працювали у відповідача, за рік склала 84 осіб, таким чином, середньооблікова чисельність осіб з інвалідністю, відповідно до нормативу, встановленого ч. 1 ст. 19 Закону складає - 3 особи. Середньооблікова чисельність штатних працівників, яким встановлена інвалідність, у роботодавця склала 1 особа, що є менше ніж встановлено нормативом.

За розрахунком Запорізького обласного ФСЗІ, за 2 робочих місця, призначених для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю, відповідач до 15 квітня 2023 року повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарську санкцію у розмірі 248 898,60 грн. Крім цього, відповідачу нараховано пеню на повну суму недоїмки за весь її строк, що становить 17 323,44 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено факт не виконання Філії "Тернівська" ТОВ сільськогосподарського підприємства "Нібулон" нормативу щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю у 2022 році.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні визначено Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991р. №875-XII (далі Закон №875-XII).

Частиною другою статті 18 Закону №875-XII передбачено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.19 Закону №875-XII для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.

Пенсійний фонд України у порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, надає Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю інформацію:

про створення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю;

необхідну для обчислення кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті.

Отримана від Пенсійного фонду України інформація, яка містить ознаки порушень законодавства про створення робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, є підставою для проведення перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю.

Порядок контролю за виконанням нормативу робочих місць та перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі шляхом його зарахування, визначається Кабінетом Міністрів України.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, здійснює перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі шляхом його зарахування.

Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.

Розрахунок надсилається у формі електронного документа через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України у формі та порядку, визначених Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю спільно з Пенсійним фондом України.

Статтею 20 Закону №875-XII передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Як вбачається з матеріалів справи, товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон", як юридичною особою, було подано до Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю за своїм місцезнаходженням звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю Форми № 10-ПОІ (річна), затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України 27 серпня 2020 року № 591.

У поданому звіті товариством зазначено середньооблікову кількість штатних працівників облікового складу всього по підприємству та вказано, яку кількість штатних працівників складають особи, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність.

Крім того, до звіту товариством було подано додаток у вигляді переліку підприємств, що ввійшли до складу господарського об`єднання, та/або відокремлених підрозділів роботодавця, а саме перелік філій товариства та інших структурних підрозділів, які входять до складу підприємства із зазначенням інформації щодо середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу кожного структурного підрозділу (філії), середньооблікової кількості штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність та кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів, зарахована до нормативу таких робочих місць у господарських об`єднаннях (а.с.48-50).

З матеріалів справи вбачається, що спірним у даній справі є питання чи покладено на філію, як відокремлений структурний підрозділ підприємства, обов`язок виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю чи такий обов`язок покладено загалом на підприємство, як юридичну особу, до складу якого входять такі структурні підрозділи, як філії.

Так, положеннями статей 18 та 19 Закону №875-XII чітко визначено коло суб`єктів, на яких покладено обов`язок по створенню робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю та виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, і до таких суб`єктів віднесено саме підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю.

Слід також зазначити, що статтею 20 Закону №875-XII передбачена відповідальність за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю у вигляді адміністративно-господарських санкцій саме для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю.

В свою чергу Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» не містить визначення термінів «підприємства, установи, організації», на яких покладено обов`язок виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю. За таких обставин використанню підлягають визначення вказаних термінів, наведені у Цивільному та Господарському кодексах України.

Колегія суддів звертає увагу перш за все на те, що згідно положень ч. 3 ст. 217 Господарського кодексу України, до суб`єктів господарювання за порушення ними правил здійснення господарської діяльності застосовуються адміністративно-господарські санкції.

Адміністративно-господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування (ч. 4 ст. 217 ГК України).

Статтею 239 ГК України передбачені види адміністративно-господарських санкцій, які можуть застосовуватись до суб`єктів господарювання органами державної влади та органами місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом. Серед таких адміністративно-господарських санкцій передбачено і адміністративно-господарський штраф, який за визначенням, наведеним у статті 241 ГК України є грошовою сумою, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Таким чином, наведеними нормами Господарського кодексу України передбачено можливість застосування адміністративно-господарських санкцій до суб`єкта господарювання за порушення ними встановлених правил здійснення господарської діяльності або у випадках, визначених законодавством.

Відповідно до статті 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно ст. 58 ГК України, суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом. Відкриття суб`єктом господарювання філій (відділень), представництв без створення юридичної особи не потребує їх державної реєстрації. Відомості про відокремлені підрозділи суб`єктів господарювання залучаються до її реєстраційної справи та включаються до Єдиного державного реєстру в порядку, визначеному законом.

За нормами ст. 83 Цивільного кодексу України, юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом.

Статтею 62 Господарського кодексу України визначено, що підприємство - самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків та може мати печатки.

Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис (ч. 3 ст. 64 ГК України).

Підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством (ч. 4 ст. 64 ГК України).

Аналогічні положення містить стаття 95 ЦК України, яка визначає, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Таким чином аналіз вказаних положень Цивільного та Господарського кодексів України свідчить про те, що під «підприємством» розуміється суб`єкт господарювання - юридична особа, яка має самостійний баланс та яка структурно може мати філії, які входять до складу підприємства, і які не є юридичними особами та не вважаються самостійними суб`єктами господарювання.

Зміст Закону 875-XII не дає підстав для висновку, що використане законодавцем у статтях 18 та 19 Закону 875-XII поняття «підприємство» має інше значення, ніж визначене у Цивільному та Господарському кодексах України, та має на увазі, в тому числі, і філію підприємства, як окремого суб`єкта, на якого покладено обов`язок з виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Слід зазначити, що у підтвердження того, що філія «Тернівська» не є самостійною юридичною особою, не веде окремий облік результатів фінансової та господарської діяльності, ТОВ «СП «Нібулон» надало до суду витяги з Положення про філію «Тернівська» ТОВ СП «Нібулон» та Статуту товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон», з яких вбачається, що філія товариства не має окремого балансу.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що в даному випадку філія «Тернівська» ТОВ СП «Нібулон» не може розглядатись як самостійний суб`єкт, на якого покладено обов`язок з виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю. Такий обов`язок покладено загалом на товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон».

Посилання Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю на те, що використані у ст. 19 та ст. 20 Закону поняття «підприємств, установ, організацій» є скороченням термінів, визначених у частині 2 статті 1 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", та свідчить про те, що у статтях 19, 20 цього Закону суб`єктами, які повинні виконувати норматив з працевлаштування осіб з інвалідністю є коло осіб визначене у ч.2 ст.1 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", є безпідставними та необґрунтованими, а тому відхиляються колегією суддів.

Так, у частині 2 статті 1 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" вказано, що центральні і місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи і організації (незалежно від форми власності і господарювання, виду діяльності і галузевої належності), їх філії, відділення, представництва, що ведуть окремий облік результатів фінансової та господарської діяльності, банки та інші фінансові установи, а також представництва іноземних юридичних осіб (у тому числі міжнародних організацій), які використовують працю найманих працівників - громадян України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - підприємства, установи та організації), фізичні особи, які використовують найману працю, залучають представників громадських об`єднань осіб з інвалідністю до підготовки рішень, що стосуються прав та інтересів осіб з інвалідністю.

Таким чином зі змісту цієї норми слідує, що у ній не наведено визначенням термінів, які використовуються у даному Законі, а фігурування слова «філія» у вказаній нормі Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" не свідчить про те, що обов`язок з виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю покладено на філію підприємства та ніяким чином не тягне за собою виникнення такого обов`язку у філії, яка не є самостійною юридичною особою та не веде окремого обліку результатів своєї фінансової та господарської діяльності.

Як вже зазначалось вище, законодавцем у ст. 19 Закону №875-XII чітко визначено коло суб`єктів, на яких розповсюджується обов`язок по виконанню нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, і філія в даному випадку до них не відноситься.

Судом апеляційної інстанції досліджено звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю Форми № 10-ПОІ (річна), поданий товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон", як юридичною особою, до Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, з урахуванням даних про працевлаштування осіб з інвалідністю на всьому підприємстві, включаючи і його філії.

З огляду на середньооблікову кількість штатних працівників у ТОВ СП «Нібулон» (з урахуванням 30 філій товариства) - 3988 осіб, норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю для відповідача складає 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, тобто 160 осіб.

Згідно поданого товариством звіту, середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність складає 175 осіб, що є більшим, ніж передбачено вказаним нормативом та свідчить про виконання товариством встановленого ст. 19 Закону №875-XII нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на роз`яснення, які надавались зі спірного питання Фондом соціального захисту інвалідів в листі від 14.08.2007 року №1/6-367 на час дії положень частин 1, 2 ст.19 Закону №875-ХІІ в редакції, яка є чинною і на даний час, і відповідно до яких:

- по-перше, юридична особа (головне підприємство) як відповідач в суді, в тому числі і за свої відокремлені підрозділи, самостійно вирішує питання щодо виконання 4% нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів на головному підприємстві, в т.ч. і на своїх відокремлених підрозділах, або приймає рішення про виконання альтернативного зобов`язання - перерахування адміністративно-господарських санкцій в Державний бюджет України;

- по-друге, враховуючи те, що головне підприємство (юридична особа) може через статут (положення) та довіреність безпосередньо впливати на свої відокремлені підрозділи, то головне підприємство може самостійно прийняти рішення щодо виконання 4% нормативу або за рахунок головного підприємства, або за рахунок тільки відокремлених підрозділів, або за рахунок як головного підприємства так і за рахунок відокремлених підрозділів пропорційно працюючим на них працівникам.»

Оскільки відповідачем, як головним підприємством, в повному обсязі виконаний визначений Законом №875-ХІІ норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю з урахуванням також і тих працівників, які працюють у всіх філіях ТОВ «Нібулон», зокрема і філії «Тернівська», то позовні вимоги фонду є необґрунтованими.

Суд першої інстанції на наведені обставини уваги не звернув, не надав оцінки жодному доводу відзиву на позовну заяву, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог фонду.

Відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 10 жовтня 2023 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Нібулон" - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року скасувати з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Нібулон" в особі філії "Тернівська" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко