Справа № 240/27102/23
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2024-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року м. Житомир справа № 240/27102/23

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попової О. Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці про визнання протиправним та скасування наказу, визнання дій протиправними, поновлення на посаді, стягнення коштів,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Житомирської митниці, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Житомирської митниці від 15.08.2023 №209-о про припинення державної служби та звільнення;

- визнати протиправними дії Житомирської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби щодо звільнення з 16.08.2023;

- поновити на посаді головного державного інспектора митного поста "Виступовичі-автомобільний" Житомирської митниці з 17.08.2023;

- стягнути з Житомирської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.08.2023 по 17.10.2023 у сумі 26 356,95 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуваний наказ і звільнення є незаконними, безпідставними та такими, що вчинені з порушенням вимог чинного законодавства України.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 21.09.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 24.10.2023 об 11 год. 00 хв.

19.10.2023 на електронну адресу суду від представника Житомирської митниці надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що у зв`язку із затвердженням 20.06.2023 в.о. Голови Державної митної служби України штатного розпису Житомирської митниці на 2023 рік, позивач був попереджений про можливе наступне звільнення у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури, штатного розпису Житомирської митниці без скорочення чисельності, штату державних службовців. Перед звільненням позивачу були запропоновані всі наявні рівнозначні та нижчі посади державної служби Житомирської митниці. З переліком вказаних посад позивач ознайомлений, однак він не погодився (письмово) на жодну з них. Відтак, на переконання відповідача, Житомирською митницею вжито всі можливі заходи щодо переведення позивача на рівнозначну або нижчу вакантну посаду. Відтак, оскаржуваним наказом Житомирської митниці від 15.08.2023 №209-о припинено державну службу та звільнено позивача із займаної посади у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису Житомирської митниці, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» та припинено дію контракту про проходження державної служби.

24.10.2023 підготовче засідання по справі відкладено на 26.10.2023 об 11 год. 00 хв. у зв`язку з перебуванням судді Попової О.Г у щорічній відпустці. Наступне судове засідання призначено на 09.11.2023 об 12 год. 00 хв.

07.11.2023 через відділ документального забезпечення суду позивачем подано уточнену позовну заяву, в якій просить, зокрема, стягнути з Житомирської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.08.2023 по 09.11.2023 у сумі 35 142,00 грн.

Також, 07.11.2023 позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідач, припиняючи державну службу та звільняючи позивача з посади на підставі п.1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», допустив порушення вказаного закону та порушив вимоги трудового законодавства, а саме ст. 40 КЗпП України.

Протокольною ухвалою суду від 09.11.2023 підготовче засідання відкладено на 05.12.2023 об 12 год. 30 хв.

21.11.2023 через відділ документального забезпечення суду позивачем подано уточнену позовну заяву, в якій просить, зокрема, стягнути з Житомирської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.08.2023 по 05.12.2023 у сумі 45 685,38 грн.

05.12.2023 представником Житомирської митниці на адресу суду подано заперечення на відповідь на відзив.

Протокольною ухвалою суду від 05.12.2023 закрито підготовче провадження і призначено адміністративну справу до розгляду по суті на 16.01.2024 об 11 год. 00 хв.

20.12.2023 позивачем подано до суду уточнену позовну заяву, в якій просить, зокрема, стягнути з Житомирської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.08.2023 по 16.01.2024 у сумі 63 256,68 грн.

16.01.2024 судове засідання не слухалось у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги по всій території України та відкладено на 13.02.2024 об 11 год. 00 хв.

30.01.2024 позивачем подано до суду уточнену позовну заяву, в якій просить, зокрема, стягнути з Житомирської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.08.2023 по 13.02.2024 у сумі 74 385,17 грн.

Протокольною ухвалою суду від 13.02.2024 в судовому засіданні оголошено перерву до 21.02.2024 об 11 год. 00 хв. для надання додаткових документів та викликано в якості свідка начальника відділу по роботі з персоналом Житомирської митниці ОСОБА_2 .

21.02.2024 представником відповідача подано до суду клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Судом протокольною ухвалою відмовлено у прийнятті уточнених позовних заяв від 20.12.2023 та 30.01.2024.

Протокольною ухвалою від 21.02.2024 суд, без виходу до нарадчої кімнати, заслухавши думку сторін, перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Частиною п`ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі-позивач) проходив службу в органах державної митної служби. На момент звільнення позивач перебував на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста "Виступовичі - автомобільний", згідно контракту про проходження державної служби №63 від 23.06.2021.

Відповідно до умов такого контракту, строк його дії встановлено з 30 червня 2021 року по 29 червня 2024 року.

Наказом Державної митної служби України від 16.05.2023 №201 «Про ліквідацію деяких митних постів Волинської, Житомирської, Київської, Луганської, Рівненської, Сумської, Харківської та Чернігівської митниць» відповідно до ст. 547 Митного кодексу України ліквідовано митні пости, зокрема "Виступовичі - автомобільний" як структурний підрозділ Житомирської митниці.

Наказом Житомирської митниці «Про введення в дію структури, переліку змін №5 до структури, штатного розпису на 2023 рік Житомирської митниці» від 21.06.2023 №73 введено в дію структуру та новий штатний розпис Житомирської митниці з 03.07.2023.

Також, відповідним наказом затверджено штат у кількості 241 штатних одиниць з місячним фондом заробітної плати за посадовими окладами 3 105 750 грн.

11.07.2023 позивач був попереджений про можливе наступне звільнення у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури, штатного розпису Житомирської митниці без скорочення чисельності, штату державних службовців та запропоновано рівнозначну вакантну посаду головного державного інспектора митного поста "Олевськ" Житомирської області з укладанням контракту про проходження державної служби строком на 3 (три) роки.

Позивач від запропонованої посади відмовився, що підтверджується його підписом на вказаному попередженні.

У зв`язку з відмовою позивача від запропонованої посади, з урахуванням його кваліфікації та попереднього досвіду роботи, 07.08.2023 митним органом запропоновано наявні в Житомирській митниці вакантні посади:

- головного державного інспектора оперативного відділу №1 управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил;

- головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Житомир-центральний»;

- головного державного інспектора відцілу митного оформлення №2 митного поста «Житомир-центральний»;

- головного державного інспектора митного поста «Новоград-Волинський»;

- головного державного інспектора митного поста «Олевськ».

Від запропонованих посад позивач відмовився.

В подальшому, наказом Житомирської митниці від 15.08.2023 №209-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » припинено державну службу ОСОБА_3 , головному державному інспектору митного поста "Виступовичі-автомобільний", та звільнено його з займаної посади 16 серпня 2023 року на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, припинивши дію контракту про проходження державної служби від 08.09.2022 №207.

Не погоджуючись з наведеним, позивач звернувся за захистом свої прав до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначені Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Згідно п. 1 ст.1 цього Закону визначено, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Нормами ст. 5 Закону № 889-VIII передбачено, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 31-1 Закону № 889-VIII, з особою, яка призначається на посаду державної служби, може бути укладено контракт про проходження державної служби відповідно до пункту 3 частини другої статті 34 цього Закону в порядку, що затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року №494 затверджено Порядок укладення контрактів про проходження державної служби (далі Порядок), який визначає зміст, процедуру укладення, зміни та розірвання контракту про проходження державної служби як строкового трудового договору, укладеного між державним органом та особою, яка призначається (переводиться) на посаду державної служби категорії «Б» або «В».

Згідно п. 25 Порядку дія контракту припиняється з підстав, передбачених законом.

Нормами ч. 12 ст. 31-1 Закону № 889-VIII визначено, що дія контракту про проходження державної служби припиняється:

1) у разі закінчення строку, на який укладено контракт;

2) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін;

3) за ініціативою суб`єкта призначення або керівника державної служби - у разі невиконання або неналежного виконання державним службовцем умов контракту;

4) у разі припинення державної служби з підстав, визначених частиною першою статті 83 цього Закону.

Спірні правовідносини виникли з приводу звільнення позивача з державної служби та дострокове припинення контракту у зв"язку із припиненням державної служби на підставі частини першої статті 87 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 87 Закону №889-VIII (із змінами, внесеними згідно із Законом №117-IX) підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Відповідно до ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу» суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Отже, аналізуючи норму ч.3 ст.87 Закону №889-VIII діє імперативне право, що у суб`єкта призначення виник обов`язок пропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей, а його право звільнити державного службовця поставлено в пряму залежність від наявності однієї з двох умов: повинна бути відсутня можливість запропонувати відповідні посади або державний службовець відмовився від переведення на запропоновану посаду.

Таким чином, якщо відсутня жодна з цих умов, звільнення державного службовця безумовно є протиправним.

Вказане свідчить про те, що встановлена законодавством можливість скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури, штатного розпису (змінами в організації виробництва і праці) державної установи (організації) не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) щодо працевлаштування працівників (пропонування наявної роботи за відповідною професією чи спеціальністю), які попереджаються про наступне звільнення, а саме з моменту виникнення обставин, які зумовлюють можливе вивільнення працівників.

Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі ваканті посади, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві (державній установі), незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 821/595/16, від 31.03.2020 у справі № 826/6148/16, від 11.06.2020 у справі № 826/19187/16, від 26.05.2021 у справі № 140/90/20, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2018 у справі № 800/538/17, від 26 січня 2023 року у справі № 160/336/20.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст.87 Закону України «Про державну службу» на суб`єкта призначення або керівника державної служби, при звільненні працівника у зв`язку скороченням чисельності або штату державних службовців, скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізацією державного органу, покладається обов`язок при попередженні працівника про таке звільнення одночасно запропонувати йому наявні вакантні посади.

Тобто, законодавець встановив принцип одночасності попередження про наступне вивільнення та пропонування наявних вакантних посад для забезпечення гарантії права громадян на сприяння у збереженні роботи.

Під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що 11.07.2023 позивача було ознайомлено з попередженням про можливе наступне звільнення у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури, штатного розпису Житомирської митниці без скорочення чисельності, штату державних службовців та запропоновано рівнозначну вакантну посаду, зокрема, головного державного інспектора митного поста "Олевськ" Житомирської області з укладанням контракту про проходження державної служби строком на 3 (три) роки.

Від запропонованої посади позивач відмовився, що підтверджується його підписом на вказаному попередженні (а.с. 64).

Інших вакантних посад позивачу не пропонувалось, хоча згідно довідки Житомирської митниці станом на 11.07.2023 були наявні 98 вакантних посад (а.с.150-152).

У зв`язку з відмовою позивача від запропонованої посади, з урахуванням його кваліфікації та попереднього досвіду роботи, 07.08.2023 митним органом запропоновано такі вакантні посади в Житомирській митниці:

- головного державного інспектора оперативного відділу №1 управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил;

- головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Житомир-центральний»;

- головного державного інспектора відцілу митного оформлення №2 митного поста «Житомир-центральний»;

- головного державного інспектора митного поста «Новоград-Волинський»;

- головного державного інспектора митного поста «Олевськ», від яких позивач відмовився (63-64 зворот).

У судовому засіданні було допитано в якості свідка начальника відділу по роботі з персоналом Житомирської митниці ОСОБА_2 . В своїх поясненнях свідок зазначила, що у підрозділі "Виступовичи-автомобільний" працювало 9 осіб. З кожним працівником проведено бесіди щодо з`ясування на які посади вони претендують. З позивачем було проведено бесіду в телефонному режимі та запропоновано йому посаду у м. Олевськ щодо якої позивач не заперечував.

Однак, як зазначено позивачем в своїй позовній заяві та у судовому засіданні, з 03.07.2023 наказом №73 від 21.06.2023 Житомирської митниці введено в дію новий штатний розпис, в якому по відділу чергових передбачена посада головного державного інспектора відділу чергових (на яку претендував позивач), яка на день оголошення позивачу попередження про звільнення, тобто станом на 11.07.2023, була вакантною, однак вказана посада йому не була запропонована.

Позивачем зазначено та підтверджено матеріалами справи, що на вакантну посаду головного державного інспектора відділу чергових 04.08.2023 було прийнято ОСОБА_4 , який не працював в Житомирській митниці (а.с. 153-154).

Отже, з наведеного слідує, що у Житомирській митниці були наявні й інші вакантні посади, станом на 11.07.2023, що не заперечувалося представниками відповідача у відзиві та в судовому засіданні, однак такі не були запропоновані позивачу.

У своїх запереченнях у відзиві та в судовому засіданні представником відповідача не наведено причин неможливості запропонувати інші вакантні посади, в тому числі і дану посаду, позивачу одночасно з попередженням про його можливе наступне звільнення.

Разом з тим, доводи митного органу, що за весь час з дати попередження (11.07.2023) по дату звільнення (16.08.2023) ОСОБА_1 не звертався до керівництва Житомирської митниці із заявами щодо переведення його на якусь конкретну посаду, зокрема, на посаду головного державного інспектора відділу чергових, суд не приймає до уваги, оскільки роботодавець зобов`язаний запропонувати всі наявні вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві (державній установі), незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Відтак, суд приходить висновку, що на момент попередження позивача про можливе наступне звільнення 11.07.2023 відповідачем хоч і пропонувалися вакантні посади, однак цей перелік посад був вибірковий та неповний.

Позивач обґрунтовує свою відмову від запропонованих посад тим, що йому не були запропоновані вакантні рівнозначні посади, про існування яких йому було відомо.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не дотримано вимог ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу» щодо одночасності попередження про наступне вивільнення та пропонування наявних вакантних посад.

Крім того, суд зазначає, що процедура вивільнення працівників у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників передбачає обов`язок роботодавця врахувати переважне право працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці на залишення на роботі.

Однак, відповідачем не доведено дотримання передбаченої частиною 3 статті 87 Закону №889-VIII такої умови при звільненні на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону №889-VIII як урахування переважного права на залишення на роботі, передбаченого законодавством про працю.

Встановлені судом порушення ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу», у своїй сукупності, є істотними порушеннями процедури припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення (відповідача), які впливають на остаточний її результат, яким - в контексті цієї справи - є оскаржений наказ про звільнення позивача, який не відповідає критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України, а значить є протиправним, та як наслідок підлягає скасуванню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.12.2022 у справі №640/17678/21.

Отже, приймаючи оскаржуваний наказ про звільнення позивача, відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону № 889-VIII, Житомирська митниця повинна була діяти обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, неупереджено, добросовісно та розсудливо з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Таким чином, прийнятий Житомирською митницею наказ про звільнення є протиправним, не ґрунтується на вимогах законодавства, прийнятий без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття, тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Суд зауважує, що закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235, статті 240-1 КЗпП України, а, отже, встановивши, що звільнення відбулося із порушенням встановленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Аналізуючи наведені норми, суд зазначає, що у разі встановлення незаконного звільнення суд обмежений правами щодо поновлення такого працівника на посаді, а може поновити таку особу лише на роботі, з якої працівника було звільнено.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20.01.21 №804/958/16.

Як встановлено з наказу Житомирської митниці від 15 серпня 2023 року «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » №209-о позивачу припинено державну службу та звільнено позивача з посади головного державного інспектора митного поста «Виступовичі-автомобільний» Житомирської митниці з 16 серпня 2023 року.

Таким чином, з урахуванням вимог статті 235 Кодексу законів про працю України, позивач підлягає поновленню на посаді головного державного інспектора митного поста «Виступовичі-автомобільний» Житомирської митниці 17 серпня 2023 року.

Умови обчислення середньої заробітної плати визначаються Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" (далі Порядок № 100) та згідно пункту "з" статті 1 Порядку № 100 цей Порядок застосовується при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Пунктом 2 абзацом 3 Порядку № 100 встановлено, що обчислення середньої заробітної плати, передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки) збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до пункту 8 абзацу 1 Порядку № 100, обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно із пунктом 6 абзацом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.1999 року за №13, при задоволенні вимог про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Відповідно до розрахунку заробітної плати за фактично відпрацьований час ОСОБА_1 середня заробітна плата позивача складала 12300,00 грн., середньоденна 793,55 грн (а.с. 49).

Кількість робочих днів у періоді вимушеного прогулу обчислена з урахуванням вимог статті 6 Закону України від 15.03.2022 № 2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Період вимушеного прогулу обраховується з 17.08.2023 (день, з якого відраховується період звільнення позивача) по 07.03.2024 (дата прийняття рішення про поновлення позивача) становить 146 робочі дні.

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача складає: 115 858,30 грн. (793,55 грн. (середньоденна заробітна плата) х 146 (робочих днів за час вимушеного прогулу)) (без відрахування податків і зборів).

В свою чергу, у судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 03.03.2023 по 31.10.2023 працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю "АНКОР-ДА" та отримував заробітну плату (а.с. 119).

Відтак, середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17.08.2023 по 07.03.2024, підлягає виплаті на користь позивача, з відрахуванням сум отриманих в якості заробітної плати в ТОВ "АНКОР-ДА".

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

З урахуванням цих положень рішення підлягає негайному виконанню в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Щодо вимоги позивача про виплату йому допомоги у трикратному розмірі суд зазначає, що вказана допомога виплачується «у разі вивільнення працівників у зв`язку з ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установи, організації, скороченням чисельності або штату працівників». Оскільки суд дійшов висновку щодо незаконного звільнення позивача та поновлення його на посаді, а від так, вказана вимога не підлягає задоволенню.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши докази, які є у справі, враховуючи те, що відповідачами належними та допустимими доказами не доведено правомірності звільнення позивача, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

За відсутності документально-підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл суд не вирішує.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . до Житомирської митниці (вул. Перемоги, 25, м. Житомир, 10003. РНОКПП/), про визнання протиправним та скасування наказу, визнання дій протиправними, поновлення на посаді, стягнення коштів - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Житомирської митниці від 15.08.2023 №209-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ».

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора митного поста «Виступовичі-автомобільний» Житомирської митниці з 17.08.2023.

Стягнути з Житомирської митниці (вул. Перемоги, 25, м. Житомир, 10003. РНОКПП/) середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в сумі 115 858 (сто п`ятнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 30 коп. з відрахуванням податків і зборів та відрахуванням сум, отриманих в якості заробітної плати в ТОВ "АНКОР-ДА" за спірний період.

Звернути рішення до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, а також стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова

07 березня 2024 р.