Справа № 420/13987/23
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/13987/23

Перша інстанція: суддя Харченко Ю.В.,

повний текст судового рішення

складено 27.10.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2023 року по справі за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення збитків на користь держави, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року військова частина НОМЕР_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути на користь військової частини НОМЕР_1 з ОСОБА_1 суму нанесених збитків державі у розмірі 26537,36 грн..

В обґрунтування позову зазначено, що у військовій частині НОМЕР_1 з 12.08.2021 року по 08.10.2021 року був проведений плановий внутрішньо-фінансовий аудит та аудит відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 01.09.2018 року по 30.06.2021 року. У ході перевірки було встановлено, що посадовими особами військової частини НОМЕР_1 було здійснено незаконні видатки грошової допомоги на оздоровлення військовослужбовців та незаконні видатки щомісячної премії. Командиром військової частини НОМЕР_1 задля усунення зазначених порушень визначених аудиторським звітом від 19.11.2021 року №520/6/36 було прийнято рішення про проведення службових розслідувань за фактом незаконних видатків грошової допомоги на оздоровлення військовослужбовців з метою, встановлення причин та умов та покарання винних. Позивач зазначає, що відповідач - ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 , призвів до переплати грошових коштів, та відповідно завдав збитки державі у розмірі 26537,36 грн., що і послугувало підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.10.2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом військової частини НОМЕР_1 №21 від 05.02.2018 року командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) старшого лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 22 січня 2018 року №15 на посаду помічника командира з фінансово-економічної роботи начальника - фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_1 , який прибув з військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ), з 03.02.2018 року зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення і наказано вважати таким, що з 03.02.2018 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно з витягом з Наказу №152 від 04.08.2021 року командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) капітана ОСОБА_1 , помічника командира з фінансово-економічної роботи начальника фінансово-економічної служби - управління військової частини НОМЕР_1 , відповідно до п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено від займаної посади Наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 26.05.2021 року №132: у запас за підпунктом «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту), наказано вважати таким, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 , міста Одеси. 3 04.08.2021 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

У період з 12.08.2021 року по 08.10.2021 року у військовій частині НОМЕР_1 проведено плановий внутрішньо-фінансовий аудит, та аудит відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 01.09.2018 року по 30.06.2021 року.

19.11.2021 року службою внутрішнього аудиту Міністерства оборони України Південного територіального управління внутрішнього аудиту був прийнятий Аудиторський звіт №520/6/36. Тема: Аудит використання коштів і майна у сфері управління Командування Сухопутних військ ЗСУ.

У ході перевірки було встановлено, що посадовими особами військової частини НОМЕР_1 було здійснено незаконні видатки грошової допомоги на оздоровлення військовослужбовців та незаконні видатки щомісячної премії.

Сума незаконних видатків грошової допомоги на оздоровлення військовослужбовців в загальному складала - 143342,02 грн. (за аудиторським звітом від 19.11.2021 року №520/6/36); сума незаконних видатків щомісячної премії військовослужбовцям в загальному складала - 57443,30 грн. (за аудиторським звітом від 19.11.2021 року №520/6/36); сума незаконних видатків підйомної допомоги військовослужбовцям в загальному складала - 109,66 тис. грн. (за аудиторським звітом від 19.11.2021 року №520/6/36).

На підставі наказі командира ВЧ НОМЕР_1 від 03.12.2021 року №703 та №704 були призначені службові розслідування по факту виявлених порушень.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.12.2021 року №723 «Про результати службового розслідування» встановлено порушення ОСОБА_1 абзацу 2 статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзацу 1 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; пункту 3 статті 88 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; абзацу 4 пункту 3.2.21 Наказу МОУ №300 від 26.07.2017 року, а також наказано Помічнику командира з правової роботи - начальнику юридичної групи Військової частини НОМЕР_1 після надходження коштів на претензійно-правову роботу підготувати позовну заяву та направити до суду, з метою відшкодування завданих державі збитків незаконними видатками компенсації на оздоровлення на загальну суму 16999,00 грн., які рахуються за колишнім начальником фінансово економічної служби, капітаном ОСОБА_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.12.2021 року №732 «Про результати службового розслідування» встановлено порушення ОСОБА_1 вимоги абзацу 9 пункту 5 Розділу ХІ Порядку виплати грошового забезпечення №260 де зазначено, що «військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються у разі порушення вимог законів та інших нормативно - правових актів, які призвели до матеріальних збитків, - за місяць, у якому видано наказ про притягнення до матеріальної відповідальності».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.12.2021 року №733 «Про результати службового розслідування» встановлено порушення ОСОБА_1 абзацу 2 статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; абзацу 1 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; пункту 3 статті 88 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України; абзацу 4 пункту 3.2.21 Наказу МОУ №300 від 26.07.2017 року; вимоги пункту 4 частини 6 Наказу Міністра оборони України від 05.02.2018 року №45 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги» визначається порядок виплати підйомної допомоги, та наказано помічнику командира з правової роботи - начальнику юридичної групи військової частини НОМЕР_1 після надходження коштів на претензійно-позовну роботу підготувати позовну заяву на направити до суду з метою відшкодування завданих державі збитків незаконними видатками підйомної допомоги на загальну суму 8820,55 грн. які рахуються за колишнім начальником фінансово - економічної служби капітаном ОСОБА_1

З матеріалів справи, також, вбачається, що оскільки відповідач звільнився з військової служби, та його виключено зі списків особового складу 04.08.2021 року, відповідно до Наказу №152 від 04.08.2021 року командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині), водночас, позивачем шкоду виявлено лише 19.11.2021 року, згідно матеріалів Аудиторського звіту №520/6/36 від 19.11.2021 року, рішення про притягнення до матеріальної відповідальності ОСОБА_1 не було прийнято до часу звільнення особи зі служби.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт заподіяння відповідачем в період перебування на посаді начальника фінансово економічної служби військової частини НОМЕР_1 шкоди у розмірі 26537,36 грн. підтверджується матеріалами службового розслідування, а оскільки факт заподіяння такої шкоди був виявлений вже після звільнення відповідача, то рішення про притягнення до матеріальної відповідальності ОСОБА_1 не було прийнято до часу звільнення особи зі служби. Також суд першої інстанції зазначив, що під час розгляду справи відповідачем у добровільному порядку не було відшкодовано вартість завданої майнової шкоди і жодних заперечень з боку відповідача щодо підстав та розміру відшкодування завданої майнової шкоди матеріали справи не містять.

В апеляційній скарзі відповідач заперечує проти результатів проведеного внутрішньо-фінансового аудиту та аудиту фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 та заперечує також факт заподіяння ним збитків, сума яких є предметом даного позову. Також апелянт вказує на пропуск визначеного ст.122 КАС України строку звернення до суду з таким позовом.

Згідно ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне спершу надати оцінку доводам апелянта стосовно пропуску строку звернення до суду з даним позовом, оскільки результатом вирішення цього питання може бути залишення позову без розгляду та, відповідною, без вирішення спору по суті.

Як видно з матеріалів справи, питання про дотримання позивачем строку звернення до суду з даним позовом піднімалось судом першої інстанції в ухвалі про залишення позову без руху від 19.06.2023 року та в ухвалі від 12.07.2023 року про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви.

Так, в ухвалі від 12.07.2023 року суд першої інстанції, послався на усталену практику Верхового Суду (в тому числі, згідно постанов Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі №818/1688/16 та від 12.12.2018 року у справі №804/285/16), згідно якої спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема, й питання відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

З цих підстав суд першої інстанції ухвалі від 12.07.2023 року дійшов висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи ч.5 ст.122 КАС України, тобто, у цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду, а не положення ч.2 ст.122 КАС України, що визначаються шестимісячний строк звернення до суду.

Також суд першої інстанції в ухвалі від 12.07.2023 року зазначив, що оскільки за результатами вказаного службового розслідування був складений наказ №723 від 13.12.2021 року «Про результати службового розслідування», тому дата такого наказу є датою початку обчислення місячного строку для звернення позивача до суду, а оскільки останнім днем для звернення позивача до суду було 12.01.2022 року, то даний позов поданий з пропуском строку звернення до суду.

При цьому, суд першої інстанції в ухвалі від 12.07.2023 року відхилив наведені позивачем у клопотанні про поновлення строку звернення до суду посилання на обставини введення в Україні воєнного стану з 24.02.2022 року, зазначивши, що такі обставини не свідчать про поважність причин пропуску строку звернення з даним позовом, в тому числі, зважаючи на те, що від дати граничного строку звернення до суду (12.01.2022 року) до дати оголошення в Україні воєнного стану минуло понад один місяць і позивач у своєму клопотанні не зазначає обставин, які перешкоджали йому звернутися до суду з даним позовом до 24.02.2022 року.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вказаної ухвали суд першої інстанції від 12.07.2023 року, позивач 21.07.2023 року подав заяву про поновлення процесуального строку, в якій позивач повторно послався на факт введення в Україні воєнного стану з 24.02.2022 року та зазначив, що 24.02.2024 року посадовими особами ВЧ НОМЕР_1 було знищено усю документацію щодо проведення аудиту ВЧ НОМЕР_1 та матеріали службового розслідування, для відновлення мінімальної наявності якої знадобився чималий час.

Ухвалою суду першої інстанції від 26.07.2023 року було відкрито провадження у справі за позовною заявою військової частини НОМЕР_1 , як такою, що відповідає вимогам ст.160, ст.161 КАС України. При цьому, в цій ухвалі суд першої інстанції питання про поважність пропуску строку звернення до суду не розглядав взагалі і рішення про поновлення такого строку не приймав.

Не вирішувалось також питання про поновлення строку звернення до суду і в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції відкрив провадження у даній справі без врахування власних висновків про пропуск позивачем строку звернення до суду, які викладені в ухвалі від 12.07.2023 року та без вирішення питання про поновлення строку звернення до суду, порушивши тим самим приписи ст.171 КАС України, відповідного до якої одним з питань, яке вирішує суддя після одержання позовної заяви, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними), і, відповідно, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими Законами.

Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 5 цієї статті встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Оскільки дана справа стосується проходження та звільнення з публічної служби, то для такої категорії спорів частиною 5 ст.122 КАС України встановлений місячний строк, якій обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів погоджується з викладеними судом першої інстанції в ухвалі від 12.07.2023 року висновками про те, що до спірних правовідносин, які пов`язані з проходженням позивачем публічної служби, підлягають застосуванню приписи частини 5 статті 122 КАС України, щодо місячного строку звернення до суду, а також про те, що такий строк почав перебіг з 13.12.2021 року, тобто з дати прийняття наказу №723 від року «Про результати службового розслідування», тому дата такого наказу є датою початку обчислення місячного строку для звернення позивача до суду, який закінчився 12.01.2022 року, що, в свою чергу, вказує на пропуск строку звернення до суду з цим позовом.

Такій підхід відповідає усталеній практиці Верхового Суду (в тому числі, згідно постанов Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №818/1688/16 та від 12.12.2018 року у справі №804/285/16), на яку послався суд першої інстанції в ухвалі від 12.07.2023 року.

Відповідно до ч.1-2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Пунктом 9 ч.4 ст.169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.

Дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Колегія суддів зазначає, що практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року №17-рп/2011 обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява №28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «МіраґальЕсколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

Як вже було зазначено вище, на виконання ухвали суду першої інстанції від 12.07.2023 року, в якій суд виклав свій висновок про сплив строку звернення до суду з цим позовом 12.02.2022 року та відхилив посилання позивача на факт введення в Україні воєнного стану з 24.02.2022 року, позивач 21.07.2023 року подав заяву про поновлення процесуального строку, в якій повторно послався факт введення в Україні воєнного стану з 24.02.2022 року та на пов`язане з цим знищення в тому числі і документів, які стосуються спірних правовідносин.

Колегія суддів вважає, що викладені позивачем в заяві від 21.07.2023 року про поновлення процесуального строку причини пропуску цього строку не можуть вважатися поважними, оскільки жодним чином не доводять наявність об`єктивних причин, які унеможливили звернення до суду з цим позовом в період з 13.12.2021 року по 12.01.2022 року, тобто ще до початку введення в Україні воєнного стану з 24.02.2022 року.

Таким чином, колегія суддів не вбачає наявності поважних причин, які зумовили порушення позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу на положення статті 4 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», відповідно до якої особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоду, колегія суддів відхиляє, оскільки дана норма не визначає процесуальних строків звернення з позовом до адміністративного суду.

Відповідно до ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Пунктом 8 ч.1 ст.240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами 3 та 4 статті 123 цього Кодексу, якими визначено наступне:

- якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду;

- якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, враховуючи те, що суд першої інстанції, розглянувши справу по суті без надання належної правової оцінки факту порушення позивачем строку звернення до суду з цим позовом, колегія суддів вважає за необхідне, відповідно до ч.1 ст.319 КАС України, скасувати рішення суду першої інстанції та залишити позовну заяву без розгляду.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.319, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2023 року скасувати.

Позов військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення збитків на користь держави залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька