Справа № 260/10429/23
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

05 березня 2024 рокум. Ужгород№ 260/10429/23

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Рейті С.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Меламед Вадима Борисовича, звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить:

1) Визнати бездіяльність відповідача, щодо не поновлення виплати пенсії позивачки -протиправною та дискримінаційною,

2) Визнати протиправними, дискримінаційними та скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії позивачці №14 від 15.07.2022 року та викладене в листі № 0700-0201-8/60403 від 27.10.2023 року,

3) Визнати протиправними та дискримінаційними дії відповідача стосовно відмови поновити виплату пенсію позивачці

4) Зобов`язати відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вчинити певні дії - поновити виплату пенсії Позивачці з 01.09.2010 року, на визначений нею банківський рахунок, з нарахуванням індексації та компенсації втрати частини доходів, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, в тому числі, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, суд констатує, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Суддя зазначає, що відповідно до приписів частини другої статті 160 КАС України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України, сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно із ч. 1 ст. 237 Цивільного кодексу України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Як вбачається зі змісту ч. 1, ч. 2 ст. 57 КАС України - представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Згідно приписів ч. 1, ч. 2 ст. 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 КАС України - повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність № 5076-VI від 05.07.2012 року, під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.

Згідно з ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Частиною 4 статті 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність встановлено, що адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Суддя вважає за необхідне зауважити, що повноваження адвоката щодо підписання позовної заяви, повинно підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно об`єму наданих йому повноважень, шляхом окремого визначення такої дії у договорі.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.10.2018 року у справі № 811/1507/18, від 29.05.2019 року у справі № 202/5348/18.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, остання підписана та подана до суду ОСОБА_2 , яким на підтвердження повноважень на підписання від імені позивача цієї позовної заяви 27.11.2023 року (дата первинного звернення до суду із позовом) додано до позову копію ордеру серії АА № 1174281 про надання правничої допомоги ОСОБА_1 .

Разом з тим, ухвалою від 04.12.2023 року вказану позовну заяву було повернуто позивачу з підстав, визначених п.3 ч.4 ст. 169 КАС України.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2024 року скасовано ухвалу від 04.12.2023 року та справу направлено для продовження розгляду.

При цьому, суд констатує, що станом на момент вирішення питання щодо відкриття провадження у даній справі, в її матеріалах відсутня копію ордеру серії АА № 1174281, разом з тим, міститься копія ордеру серії АА № 1380745 від 07.12.2021 року.

У вказаному ордері зазначено, що він виданий на підставі договору про надання правничої допомоги від 14.11.2021 року.

Проте, копія вказаного договору серед додатків до позовної заяви відсутня.

Враховуючи викладене, за відсутності договору про надання правничої допомоги від 14.11.2021 року, у судді відсутня можливість перевірити повноваження Меламеда В.Б. на подання в інтересах ОСОБА_1 цієї позовної заяви.

З огляду на наведене, представнику слід надати суду належним чином завірену копію договору про надання правничої допомоги від 14.11.2021 року.

Крім того, за змістом п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Разом із тим, під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту порушеного права, свободи чи інтересу згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, який має бути сформульований максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильно сформованого змісту позовних вимог залежить і ефективність судового захисту, позаяк суд розглядає адміністративні справи лише в межах позовних вимог.

Так, обов`язок по чіткому визначенню (формулюванню) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав на етапі подання позовної заяви, процесуальним законодавством покладено на позивача, саме для цього законодавцем визначені вимоги до позовної заяви, що міститься ст. 160 КАС України.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить визнати протиправними бездіяльність відповідача, щодо не поновлення виплати пенсії позивачки та дії відповідача стосовно відмови поновити виплату пенсію позивачці, однак не конкретизує, у якому документі викладено таку відмову та не зазначає його реквізитів (дати, номера, тощо).

Таке формулювання позовних вимог позбавляє можливості суд встановити чіткий предмет позову, тому позивачу необхідно визначитись з належними позовними вимогами у даній справі.

Крім того, суд вказує, що відповідачем у справі визначено Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, при цьому, прохальна частина позовної заяви містить зобов`язальну вимогу до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Таким чином, позивачу слід визначитись із суб`єктним складом учасників справи або уточнити зміст позовних вимог.

Також, згідно п. 11 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

В той же час, таке підтвердження в матеріалах справи відсутнє, а тому, позивачу слід надати суду власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім того, згідно ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

Частиною 2 статті 132 КАС України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою, судовий збір складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням того, що позовну заяву було подано до суду 28.11.2023 року, суд зазначає, що статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб 2684,00 гривні.

Згідно з абз.2 ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивачем у позовній заяві заявлено три вимоги немайнового характеру (визнання протиправними дії, визнання протиправною бездіяльність та визнання протиправним та скасування рішення).

Так, оскільки позивачем у даній справі заявлено три вимоги немайнового характеру, розмір судового збору складає 3220,80 грн.

Доказів сплати судового збору за звернення до суду із даним позовом, до позовної заяви не додано.

Таким чином, позивач повинен надати до суду докази сплати 3220,80 грн. судового збору та надати відповідні докази.

Одночасно, суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно із ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За приписами ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. У той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачем заявлено вимогу про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у поновленні пенсії позивачці № 14 від 15.07.2022 року, прийняте за результатом повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії від 14.01.2022 року, на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.05.2022 року (справа № 260/754/22).

Тобто, фактично спірні правовідносини в цій частині виникли у 2022 році, станом на 27.06.2022 року позивачу достовірно було відомо про порушення її прав, так як, пенсія є щомісячним періодичним платежем.

Разом з тим, як встановлено судом з наданих до позовної заяви доказів, 25.05.2023 року ГУ ПФ України в Закарпатській області було надано відповідь на електронне звернення ОСОБА_3 від 03.05.2023 року (вх. № 3848/Д-0700-23), зі змісту якого, на виконання рішення суду у справі № 260/754/22 за результатом розгляду заяви про поновлення пенсії ОСОБА_1 , Головним управлінням прийнято рішення про відмову у поновленні пенсії № 41 від 15.07.2022 року, про що його було повідомлено листом № 0700-0306-8/27330 від 19.07.2022 року.

При цьому, у заяві від 10.07.2023 року про надання спірного рішення, представник вказує, що ні пенсіонер, ні її представник, рішення про відмову у поновленні пенсії від 15.07.2022 року не отримували.

З даного приводу суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 року у справі № 240/12017/19 дійшов такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у соціальних спорах: 1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів; 2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Отже, лише за умови звернення позивача до відповідача із запитом щодо результатів виконання рішення суду від 27.05.2022 року у найкоротший термін та відповідно за умови звернення до суду у 6-місячний строку з моменту отримання рішення за результатами розгляду такого звернення, суд мав би підстави вважати, що позивач не пропустила строк звернення до суду з такими вимогами.

Водночас, з дати ухвалення рішення у справі № 260/754/22 (27.05.2022 року) до дати звернення представника позивача до відповідача із заявою від 03.05.2023 року, минув майже рік, що свідчить про триваючу пасивну поведінку позивача.

Крім того, після звернення представника позивача (який є адвокатом, тобто особою, обізнаною з нормами матеріального та процесуального права, зокрема нормами щодо строків розгляду таких заяв) із заявою до відповідача 03.05.2023 року та отриманням відповіді 25.05.2023 року, такий представник більше місяця не звертався за отриманням спірного рішення (у разі його неотримання), що також свідчить про триваючу пасивну поведінку позивача.

Враховуючи вищевикладене суд зазначає, що правовідносини, з приводу яких позивач звернулася до суду, виникли з 27.06.2022 року (з дати набрання законної сили судовим рішенням у справі № 260/754/22 та за умови відсутності факту отримання позивачем пенсії щомісяця), водночас з цим позовом до суду позивач звернулася лише 27.11.2023 року, тобто, такі заявлені з пропуском строку, визначеного статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відтак, позивачеві необхідно подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для поновлення такого строку та доказами поважності причин його пропуску.

Наведене вище у сукупності свідчить про недотримання вимог КАС України та є недоліками позовної заяви, що в свою чергу створює перешкоди для вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі.

Згідно ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 160, 161, 169, 268 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху і встановити строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом десяти днів з наступного дня після отримання копії цієї ухвали.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.І. Рейті