Справа № 340/6760/23
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2024 року м. Дніпросправа № 340/6760/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу управління Державної міграційної служби в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року (суддя Притула К.М.) в справі №340/6760/23 за позовом ОСОБА_1 до управління Державної міграційної служби в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до управління Державної міграційної служби в Кіровоградській області (далі УДМС) про визнання протиправним та скасування рішення від 10 травня 2023 року про скасування попереднього рішення Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області від 16 лютого 2021 року про набуття нею громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України».

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року позов задоволено, визнано протиправним та скасоване рішення Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області від 10 травня 2023 року про скасування попереднього рішення Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області від 16 лютого 2021 року про набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України».

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт звертає увагу, що з моменту подання позивачем 14 грудня 2020 року зобов`язання припинити іноземне громадянство жодних документів, передбачених частиною п`ятою статті 8 Закону № 2235-ІІІ, відповідачу не надано, а відповідач не отримував інформації про вчинення позивачем дій, передбачених ч. 12 ст. 8 цього закону.

Довідка з Генерального консульства РФ в м. Одеса від 14 лютого 2022 року про прийняття від позивача заяви про вихід з громадянства РФ та декларації про відмову від іноземного громадянства подані позивачем до відповідача 09 серпня 2023 року, тобто після закінчення строку, визначеного ч. 5 ст. 8 Закону. Самі ці обставини стали підставою для прийняття рішення.

Висновок суду першої інстанції про недоведеність набуття позивачем громадянства України внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей є неправильним, оскільки виходячи з формулювання ч. 1 ст. 21 Закону № 2235-ІІІ, законодавець пов`язує невиконання зобов`язання припинити іноземне громадянство із подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Монастирище Монастирищенського району Черкаської області, громадянка Російської Федерації, 14 листопада 2020 року подала на ім`я начальника УДМС України в Кіровоградській області заяву про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням.

В цей же день, 14 листопада 2020 року ОСОБА_1 підписано зобов`язання припинити протягом двох років з моменту набуття нею громадянства України припинити громадянство Російської Федерації і подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства Російської Федерації, виданий уповноваженим на те органом цієї держави. Також позивач зобов`язалась подати декларацію про відмову від громадянства (підданства) цієї держави і повернути національний паспорт Російської Федерації до уповноваженого органу цієї держави.

Згідно з рішенням УДМС України в Кіровоградській області від 16 лютого 2021 року ОСОБА_1 набула громадянство України на підставі ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство», тому суд першої інстанції дійшов висновку, що датою реєстрації позивача громадянином України є 16 лютого 2021 року, та саме з цієї дати слід обраховувати дворічний строк для подання нею подання про вихід з іноземного громадянства.

Згідно з довідкою Генерального консульства РФ в м. Одеса від 14 лютого 2022 року ОСОБА_1 сплачені відповідні консульські платежі та подана заява про вихід з громадянства Російської Федерації.

На підставі подання головного спеціаліста відділу з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції УДМС у Кіровоградській області від 10 травня 2023 року відповідачем прийнято рішення про скасування рішення УДМС України в Кіровоградській області від 16 лютого 2021 року про набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» у зв`язку з тим, що громадянство України було набуто унаслідок подання свідомо неправдивих відомостей.

В довідці про наявність підстав для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням зазначено, що позивач не виконала подане відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про громадянство України» зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом 2 років з моменту набуття громадянства України, а незалежних від особи причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства немає.

Врахувавши, що позивачем вчинялися необхідні дії задля припинення громадянства Російської Федерації (звернення до відповідних органів РФ та отримання відмови, не отримання відповіді), однак такі не призвели до певних правових результатів з незалежних від позивача причин, суд першої інстанції вважав, що в такому випадку законодавство передбачає можливість подання декларації про вихід з громадянства Російської Федерації.

Оскільки позивачем здійснювалось звернення до консульської установи Російської Федерації щодо припинення громадянства, що підтверджено прийняттям (реєстрацією) заяви про вихід з громадянства Російської Федерації, сплатою консульського збору та взяття зобов`язання повернути національний документ громадянства Російської Федерації, а відповідачем не доведено, що громадянство України позивачем набуто унаслідок подання свідомо неправдивих відомостей, як зазначено в оскаржуваному рішенні, суд першої інстанції дійшов висновку, про обґрунтованість позовних вимог.

Суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Монастирище Монастирищенського району Черкаської області, була документована паспортом громадянина Російської Федерації.

ОСОБА_1 14 листопада 2020 року подала УДМС України в Кіровоградській області заяву про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, підписано зобов`язання припинити протягом двох років з моменту набуття нею громадянства України громадянство Російської Федерації і подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства Російської Федерації, виданий уповноваженим на те органом цієї держави, подати декларацію про відмову від громадянства (підданства) цієї держави і повернути національний паспорт Російської Федерації до уповноваженого органу цієї держави.

Рішенням УДМС від 16 лютого 2021 року оформлено набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» (а.с. 12).

Згідно з довідкою Генерального консульства РФ в м. Одеса від 14 лютого 2022 року ОСОБА_1 подана заява про вихід з громадянства Російської Федерації, сплачені відповідні консульські платежі.

Рішенням УДМС від 10 травня 2023 року скасоване рішення УДМС від 16 липня 2021 року про набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що громадянство України набуто унаслідок подання свідомо неправдивих відомостей (а.с. 13).

У поданні про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України підставою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України згідно зі ст. 21 Закону України «Про громадянство України» зазначено, що ОСОБА_1 «не виконала зобов`язання припинити громадянство РФ протягом 2 років з моменту набуття громадянства України».

Спірним в цій справі є питання правомірності рішення органу ДМС про скасування раніше прийнятого рішення про набуття громадянства за територіальним походженням.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III (далі Закон № 2235-ІІІ).

Частиною першої статті 8 Закону № 2235-ІІІ встановлено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

За змістом частини п`ятої статті 8 Закону № 2235-ІІІ іноземці, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Відповідно до частини сьомої восьмої статті 8 Закону № 2235-ІІІ датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

Оскільки рішенням УДМС від 16 лютого 2021 року оформлено набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України», є правильним висновок суду першої інстанції, що датою реєстрації позивача громадянином України є 16 лютого 2021 року, та саме з цієї дати слід обраховувати дворічний строк для подання позивачем заяви про вихід з іноземного громадянства.

В цьому випадку ОСОБА_1 14 лютого 2022 року, тобто в межах дворічного строку з дати реєстрації позивача громадянином України, подано до Генерального консульства РФ в м. Одеса заява про вихід з громадянства Російської Федерації, сплачені відповідні консульські платежі.

Відтак, позивачем виконане взяте на себе зобов`язання про подання заяви про вихід з громадянства Російської Федерації.

Разом з тим, позивач не має можливості з незалежних від неї причин отримати від уповноваженого органу РФ та подати до уповноваженого органу України документ про припинення громадянства РФ, проте в силу частини п`ятої статті 8 Закону № 2235-ІІІ має право подати декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Приписами статті 21 Закону № 2235-ІІІ встановлено, що рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 7, 8, 10-13, 15 цього Закону внаслідок подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, у тому числі невиконання зобов`язання, взятого особою у зобов`язанні припинити іноземне громадянство (підданство), в декларації про відмову від іноземного громадянства або в декларації про відсутність іноземного громадянства.

Не може бути скасовано рішення про оформлення набуття громадянства України стосовно особи, яка на момент прийняття такого рішення була неповнолітньою, недієздатною, крім випадків подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Суд зауважує, що в оскарженому позивачем в межах цієї справи рішенні підставою скасування рішення про оформлення набуття громадянства України вказано подання ОСОБА_1 неправдивих відомостей, проте відповідачем не доведено подання позивачем будь-яких неправдивих відомостей органу ДМС.

Апелянт вважає неправильним висновок суду першої інстанції про недоведеність набуття позивачем громадянства України внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей, посилаючись на формулювання ч. 1 ст. 21 Закону № 2235-ІІІ, в якій законодавець пов`язує невиконання зобов`язання припинити іноземне громадянство із поданням неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Суд з цього питання зауважує, що частина перша статті 21 Закону № 2235-ІІІ передбачає підставою скасування рішення про оформлення набуття громадянства України подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, у тому числі невиконання зобов`язання, взятого особою у зобов`язанні припинити іноземне громадянство (підданство), в декларації про відмову від іноземного громадянства або в декларації про відсутність іноземного громадянства.

Тобто конструкція цієї норми передбачає такі окремі підстави для скасування рішення про набуття громадянства України: 1) подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, 2) приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, у тому числі невиконання зобов`язання, взятого особою у зобов`язанні припинити іноземне громадянство (підданство), в декларації про відмову від іноземного громадянства або в декларації про відсутність іноземного громадянства.

Доводи апелянта про подання довідки Генерального консульства РФ в м. Одеса від 14 лютого 2022 року про прийняття від позивача заяви про вихід з громадянства РФ та декларації про відмову від іноземного громадянства 09 серпня 2023 року, тобто після закінчення строку, визначеного ч. 5 ст. 8 Закону, суд відхиляє, адже позивачем виконане зобов`язання про подання заяви про припинення громадянства іноземної держави у строк, встановлений законом (протягом двох років).

Відтак, оскільки відповідачем не доведено подання позивачем неправдивих відомостей або фальшивих документів, а також враховуючи виконання позивачем зобов`язання щодо подання документів про припинення громадянства РФ, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність оскарженого рішення.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Державної міграційної служби в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року в справі № 340/6760/23 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року в справі № 340/6760/23 за позовом ОСОБА_1 до управління Державної міграційної служби в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 05 березня 2024 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 05 березня 2024 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов