Справа № 360/911/23
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2024-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року справа №360/911/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 р. у справі №360/911/23 (головуючий І інстанції К.О. Пляшкова) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в зарахуванні страхового стажу його роботи з 01 липня 2014 року по 30 червня 2015 року;

- зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивачу період роботи з 01 липня 2014 року по 30 червня 2015 року та здійснити перерахунок пенсії з дати призначення пенсії з урахуванням страхового стажу та сум отриманої заробітної плати за період роботи з 01 липня 2014 року по 30 червня 2015 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 03 серпня 2017 року із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року та із врахуванням сум отриманої заробітної плати за період роботи з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про сплату страхових внесків для зарахування до страхового стажу періоди роботи з липня 2014 року по вересень 2015 року відсутні підстави.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку в ГУПФУ в м. Києві та з 03 серпня 2017 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV).

Згідно із розпискою-повідомленням від 13 вересня 2017 року позивачем разом із заявою про призначення пенсії подано копії, зокрема: трудової книжки, диплому, військового квитка.

Дослідженням розрахунку страхового стажу встановлено, що позивачу обчислено пенсію з урахуванням 39 років 07 місяців 18 днів страхового стажу, у тому числі періоди: з 01 вересня 1974 року по 28 липня 1979 року навчання у вищих/середніх навчальних закладах (04 роки 10 місяців 28 днів); з 03 вересня 1979 року по 10 жовтня 1979 року (00 років 01 місяць 08 днів); з 16 жовтня 1979 року по 13 травня 1981 року строкова військова служба (01 рік 06 місяців 28 днів); з 11 червня 1981 року по 20 листопада 1982 року (01 рік 05 місяців 10 днів); з 21 листопада 1982 року по 18 січня 1985 року (02 роки 01 місяць 28 днів); з 19 січня 1985 року по 31 травня 1985 року (00 років 04 місяці 13 днів); з 01 червня 1985 року по 18 березня 1988 року (02 роки 09 місяців 18 днів); з 21 березня 1988 року по 02 січня 1991 року (02 роки 09 місяців 12 днів); з 03 січня 1991 року по 15 квітня 1992 року (01 рік 03 місяці 13 днів); з 22 квітня 1992 року по 31 грудня 2003 року (11 років 08 місяців 10 днів); з 01 січня 2004 року по 30 червня 2014 року (10 років 06 місяців 00 днів).

Згідно з розрахунком пенсії за віком позивачу обчислено пенсію з урахуванням його заробітків за період з 01 липня 2000 року по 30 червня 2014 року.

Позивач звернувся до ГУПФУ в м. Києві із заявою від 27 червня 2023 року про зарахування до його страхового стажу періоду трудової діяльності з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року, у відповідь на яку отримав лист відповідача від 14 липня 2023 року № 23653-23616/К-02/8-2600/23 з відмовою в зарахуванні вказаного періоду роботи до страхового стажу через відсутність в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформації про сплату страхових внесків.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із частиною 3 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із абзацом першим статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп * Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Абзацом першим частини першої статті 40 Закону № 1058-ІV визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).

Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17, від 18 листопада 2022 року у справі № 560/3734/22.

Щодо доводів апелянта, що оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про сплату страхових внесків для зарахування до страхового стажу періоди роботи з липня 2014 року по вересень 2015 року відсутні підстави, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, в трудовій книжці позивача від 05 вересня 1979 року серії НОМЕР_1 зазначено, що ОСОБА_1 в період з 22 квітня 1992 року по 31 березня 2016 року працював на Державному підприємстві «Лутугинський науково-виробничий валковий комбінат» (Лутугинське об`єднання з виробництва валков, Лутугинський державний науково-виробничий валковий комбінат) (записи №№ 18-24).

Згідно з даними довідки форми ОК-5 (індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування) від 12 травня 2023 року в Реєстрі наявні відомості про роботу позивача з 01 січня 1999 року по 30 вересня 2015 року на Державному підприємстві «Лутугинський науково-виробничий валковий комбінат» (Лутугинський державний науково-виробничий валковий комбінат). На час формування довідки в Реєстрі відсутні відомості про сплату страхувальником страхових внесків за період з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року.

Порядок обчислення та сплата страхових внесків визначено ст. 20 Закону № 1058-IV.

Зокрема, абз. 1 ч. 1 ст. 20 Закону № 1058-IV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Відповідно до положень ч. 2 зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 ст. 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з приписами ч. 10 цієї ж статті якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Ст.106 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Тобто, за змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Враховуючи зазначене, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні/перерахунку пенсії позивача періодів його роботи.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була неоднаразово висловлена Верховним Судом у постановах від 25.09.2018 у справі № 242/65/17, від 22.11.2018 у справі № 242/4793/16-а, від 11.07.2019 у справі №242/1484/17, від 04.06.2019 у справі №235/900/17, від 27.02.2019 у справі №242/1871/17 та № 423/3544/16-а.

Таким чином, спірний період роботи позивача на Державному підприємстві «Лутугинський науково-виробничий валковий комбінат» (Лутугинський державний науково-виробничий валковий комбінат) безпідставно не зарахований відповідачем до страхового стажу ОСОБА_1 , а отримана за цей період заробітна плата не врахована при обчисленні розміру пенсії, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 03 серпня 2017 року із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року та із врахуванням сум отриманої заробітної плати за період роботи з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 р. у справі № 360/911/23 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 р. у справі №360/911/23 - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 07 березня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко