Справа № 160/19203/23
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучугурної Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якій позивач просить суд:
визнати право ОСОБА_1 на пенсію на пільгових умовах згідно «Списку № 2 виробництв , робіт , професій , посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах»;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах згідно «Списку № 2 виробництв , робіт , професій , посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» з 18 січня 2023 року та виплатити заборгованість, що утворилася з 18 січня 2023 року;
зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровської області зарахувати ОСОБА_1 для призначення пенсії в якості стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно «Списку № 2 виробництв, робіт , професій , посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» періоди з 24.02.1986 по 30.04.1986; з 10.08.1988 по 17.04.1995; з 02.05.1995 по 24.02.1998; з 11.05.2000 по 28.09.2002; 30.09.2002 по 29.01.2007; 01.02.2007 по 09.07.2008; з 10.07.2008 по 25.11.2009; з 16.02.2010 по 01.02.2011; з 07.02.2011 по 06.03.2015; з 24.09.2015 по 11.05.2017; з 13.06.2017 по 31.12.2019 та в якості страхового стажу періоди з 02.05.1995 по 24.02.1998; з 11.05.2000 по 28.09.2002; з 30.09.2002 по 29.01.2007; 01.02.2007 по 09.07.2008; з 10.07.2008 по 25.11.2009; з 16.02.2010 по 01.02.2011; з 07.02.2011 по 06.03.2015; з 24.09.2015 по 11.05.2017; з 13.06.2017 по 31.12.2019 з розрахунку одного року роботи за один рік шість місяців страхового стажу, а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області використати для розрахунку пенсії за віком довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Заполярпромгражданстрой» № 1222-1222/9 від 18.05.2017 про заробітну плату.
Ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів.
29.08.2023 засобами поштового зв`язку від відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким, відповідач-2 заперечує проти позовних вимог, і вказує, що ним прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії, з огляду на відсутність у нього страхового та пільгового стажу.
01.09.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтримав доводи, наведені в обґрунтування позовних вимог.
08.09.2023 через систему «Електронний суд» відповідачем-1: Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач-1 указує, що органи пенсійного фонду дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для призначення пенсії позивачу, через відсутність у нього страхового та пільгового стажу.
Ухвалою суду від 07.08.2023 витребувано у відповідачів належним чином засвідчену копію пенсійної справи позивача.
23.08.2023 засобами поштового зв`язку від відповідача-2 надійшло клопотання про надання матеріалів пенсійної справи.
20.09.2023 через систему «Електронний суд» відповідачем-1 подано клопотання про приєднання до матеріалів справи копії пенсійної справи позивача.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
При цьому, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.1 ст.2 КАС України).
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,
ОСОБА_1 (позивач) 25.05.2023 звернувся до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням від 01.06.2023 № 48, яке прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві (відповідач-2), позивачу було відмовлено у призначенні пенсії.

У рішенні, з-поміж іншого, зазначено таке.

Відповідно п. 2 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років.

Відповідно до пункту 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Атестація робочого місяця обов`язково потрібна для зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 21.08.1992, як передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Відповідно наданих до заяви документів про стаж (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, диплом, довідки про стаж) страховий стаж складає 11 років 1 місяць 25 днів. Пільговий стаж відсутній, оскільки не надана пільгова довідка та накази про атестацію робочих місць та інші документи необхідні для призначення пенсії.

Не враховано до страхового стажу періоди роботи в росії згідно трудової книжки НОМЕР_1 , вкладки НОМЕР_2 починаючи з 02.05.1995 та довідок №2861/1 від 21.06.2017, № 269 від 15.05.2017, №3247 від 13.07.2017, №3247 від 13.07.2017, оскільки з 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», відповідно до якого зупинено у відносинах, зокрема, з російською федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України в м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР та Протоколу до конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року №140/98-ВР.

Документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема, про стаж роботи до 31 грудня 1991 року, про навчання, про цивільний стан особи та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого статтею 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05 жовтня 1961 року.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за Списком №2 та загального страхового стажу.

Отже, як видно з наведеного вище рішення органів пенсійного фонду, питання щодо віку позивача не є спірним у цій справі, спірним є питання щодо страхового та пільгового стажу позивача, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Позивач не погоджується з таким рішенням органів пенсійного фонду, вважає його протиправним, тому і звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Цей Закон також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.8 вказаного Закону, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-ІV).

Згідно зі ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

12.08.1993 Кабінет Міністрів України своєю постановою №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ «Загальні положення» Порядку №637).

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Так, трудова книжка ОСОБА_1 , Серія НОМЕР_1 містить записи про такі періоди роботи позивача (мовою трудової книжки):

1) 12.08.1985 20.02.1986 учеба в Никопольском СПТУ-57;

Никопольское спец.управление треста «Днепродомнаремонт»

2) 24.02.1986 принят электрогазосварщиком 3 раз. постоянно занят на ремонте металлургического оборудования;

3) 30.04.1986 уволен в связи з призывом в Советскую Армию ст.36 п.3 КЗОТ УССР;

Передвижная механизированная колона «Агропромстрой»

4) 10.08.1988 принят газоэлектросварщиком 3 разряда;

5) присвоена смежная профессия подменного водителя;

6) 13.10.1991 присвоен 4 разряд газоэлектросварщика;

7) 17.04.1995 уволен по ст. 38 КЗОТ Украины по собственному желанию;

Район Крайнего Севера Ямало-Ненецкий автономный округ Строительное управление №2

8) 02.05.1995 принят электросварщиком 4 раз;

9) 01.02.1998 присвоен 5 разряд газоэлектросварщика;

10) 24.02.1998 уволен по собственному желанию ст.31 КЗОТ рф;

Район Крайнего Севера Тюменская область Ямало-Ненецкий автономный округ г. Новый Уренгой

Общество с ограниченной ответственностью «Сибгазкомплектмонтаж»

11) 05.10.2000 принят на работу в качестве электросварщика 5 р-да;

12) 28.09.2002 уволен по собственному желанию ст.80 ТК рф;

Район Крайнего Севера г. Новый Уренгой Тюменской области ОАО «Сибкомплектмонтаж» ПСФ ПСКМ

13) принят электросварщиком 5 разряда ручной сварки;

14) 29.01.2007 уволен по собственному желанию, пункт 3 статьи 77 Трудового Кодекса российской федерации;

Район Крайнего Севера российская федерация Тюменская область г. Новый Уренгой Общество с ограниченной ответственностью «Уренгойгорстроймонтаж»

15) 01.02.2007 принят электросварщиком ручной сварки 6 (шестого) разряда вахтовым методом работы;

16) 09.07.2008 уволен по собственному желанию пункт 3 части первой статьи 77 Трудового Кодекса российской федерации;

Район Крайнего Севера г. Новый Уренгой Тюменской области ОАО «Сибкомплектмонтаж» Производственно-строительная фирма «Промстройкомплектмонтаж»

17) 10.07.2008 принят электросварщиком ручной сварки 6 разряда вахтовым методом;

18) 25.11.2009 уволен в связи с окончанием срока трудового договора, пункт 2 статья 77 Трудового Кодекса российской федерации;

Район Крайнего Севера г. Новый Уренгой Тюменской области ОАО «Сибкомплектмонтаж» Производственно-строительная фирма «Промстройкомплектмонтаж»

19) 18.02.2010 принят электросварщиком ручной сварки 6 (шестого) разряда вахтовым методом;

20) 01.02.2011 уволен по собственному желанию, пункт 3 статьи 77 Трудового Кодекса российской федерации;

Район Крайнего Севера российская федерация Тюменская область Ямало-Ненецкий автономный округ г. Новый Уренгой Общество с ограниченной ответственностью «Заполярпромгражданстрой»

21) 07.02.2011 принят электросварщиком ручной сварки 6 (шестого) разряда вахтовым методом работы;

22) 06.03.2015 трудовой договор расторгнут по инициативе работника (по собственному желанию), пункт 3 части первой статьи 77 Трудового Кодекса российской федерации;

Район Крайнего Севера российская федерация Ямало-Ненецкий автономный округ г. Новый Уренгой Общество с ограниченной ответственностью «Заполярпромгражданстрой»

23) 24.09.2015 принят электросварщиком ручной сварки 6 (шестого) разряда вахтовым методом работы;

24) 11.05.2017 трудовой договор расторгнут по инициативе работника (по собственному желанию), пункт 3 части первой статьи 77 Трудового Кодекса российской федерации.

Крім цього, до матеріалів справи надано вкладиш до трудової книжки позивача, Серія НОМЕР_2 , в якому є такі записи про роботу позивача:

Район Крайнего Севера российская федерация Ямало-Ненецкий автономный округ г. Новый Уренгой Общество с ограниченной ответственностью «ГазАртСтрой»

25) 13.06.2017 принят электросварщиком ручной сварки 6 (шестого) разряда вахтовым методом работы;

26) 16.11.2018 переведен электросварщиком ручной сварки 6 (шестого) разряда вахтовым методом работы в обособленное подразделение;

27) 31.12.2019 трудовой договор расторгнут в связи с истечением срока трудового договора, пункт 2 части первой статьи 77 Трудового Кодекса российской федерации.

Отже, позивач працював:

в періоди з 24.02.1986 по 30.04.1986, з 10.08.1988 по 17.04.1995 газоелектрозварником;

в періоди з 02.05.1995 по 24.02.1998, з 05.10.2000 по 28.09.2002 електрозварником;

в періоди з 30.09.2002 по 29.01.2007, з 01.02.2007 по 09.07.2008, з 10.07.2008 по 25.11.2009, з 18.02.2010 по 01.02.2011, з 07.02.2011 по 06.03.2015, з 24.09.2015 по 11.05.2017, з 13.06.2017 по 31.12.2019 електрозварником ручного зварювання.

Як видно з розрахунку стажу позивача (Форма РС-Право), копія якого надана до матеріалів справи, періоди роботи позивача з 24.02.1986 по 30.04.1986, з 10.08.1988 по 17.04.1995 були зараховані до його страхового стажу, а періоди з 02.05.1995 по 24.02.1998, з 05.10.2000 по 28.09.2002, з 30.09.2002 по 29.01.2007, з 01.02.2007 по 09.07.2008, з 10.07.2008 по 25.11.2009, з 18.02.2010 по 01.02.2011, з 07.02.2011 по 06.03.2015, з 24.09.2015 по 11.05.2017, з 13.06.2017 по 31.12.2019 взагалі не були враховані органами пенсійного фонду.

У свою чергу позивач уважає, що має стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058-ІV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається:

- працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах (п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV);

- працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах (п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV).

Таким чином, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, у особи має бути не менше 30 років страхового стажу (для чоловіків), не менше 12 років 6 місяців стажу (для чоловіків) на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, та особа має досягти віку 55 років.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок №383).

Відповідно до пункту 3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Так, у період з 22.08.1956 по 25.01.1991 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовувалися Списки № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173.

У період з 26.01.1991 по 10.03.1994 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовувалися Списки № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26 січня 1991 року.

З 11.03.1994 по 16.01.2003 вже діяли Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162.

У період з 17.01.2003 по 24.06.2016 діяли Списки виробництв, робіт; професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

З 24.06.2016 діє постанова КМУ № 461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».

Перелічені вище постанови були чинні у вказані вище періоди роботи позивача за професіями газоелектрозварник, електрозварник та електрозварник ручного зварювання, які зазначені в трудовій книжці та вкладиші до трудової книжки, і в цих постановах, окрім постанови від 22.08.1956 №1173, до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, віднесено професію «електрозварники ручного зварювання».

У Списках №2, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, вказана професія «електрозварники та їх підручні». Також Список №2, затверджений цією постановою містить професію «газозварники та їх підручні», ця професія вказана в розділі «XXXII. ОБЩИЕ ПРОФЕССИИ».

Суд зазначає, що, якщо в списки включені професії та посади під загальною назвою, то правом на пенсію на пільгових умовах користуються працівники всіх найменувань по цих професіях та посадах.

Крім цього, відповідно до пункту 3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі Порядок №442), пенсії за віком на пільгових умовах за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Атестація робочих місць за умовами (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку №442, періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Таким чином, атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Водночас, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а, постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі №376/1528/17.

Крім цього, як у матеріалах пенсійної справи позивача, так і в адміністративній справі мітиться довідка від 15.05.2017 №274 про те, що атестація робочих місць за умовами праці в ООО «Заполярпромгражданстрой» проводилась у період з 05 вересня 2012 року, згідно з наказом №0724 від 04.09.2012 по 28.12.2013, згідно з наказом №1156 від 28.12.2013. У довідці додатково повідомлено, що атестація робочих місць за умовами праці в ООО «Заполярпромгражданстрой» дійсна до 28.12.2018 включно.

Суд враховує постанову Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, в якій Верховний Суд дійшов висновку про те, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах. Неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. У свою чергу, недоліки ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення особи її права на соціальний захист.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а.

А у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а Верховним Судом сформовано правову позицію, відповідно до якої працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

З огляду на викладене, суд зазначає, що періоди роботи позивача з 02.05.1995 по 24.02.1998, з 05.10.2000 по 28.09.2002 електрозварником, та з 30.09.2002 по 29.01.2007, з 01.02.2007 по 09.07.2008, з 10.07.2008 по 25.11.2009, з 18.02.2010 по 01.02.2011, з 07.02.2011 по 06.03.2015, з 24.09.2015 по 11.05.2017, з 13.06.2017 по 31.12.2019 електрозварником ручного зварювання мають бути зараховані до стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Як уже встановив суд, періоди роботи позивача з 24.02.1986 по 30.04.1986, з 10.08.1988 по 17.04.1995 були зараховані до його страхового стажу. Поряд з цим, суд дійшов висновку, що вказані періоди з 24.02.1986 по 30.04.1986, з 10.08.1988 по 17.04.1995 також мають бути зараховані до стажу позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Згідно з пунктом 2 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до положень пункту 16 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Обчислення пільгового стажу за законодавством, що діяло раніше, проводилося відповідно до пунктів 108-120 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590.

Зокрема пунктом 109 зазначеного Положення передбачається, що до стажу роботи, серед іншого, зараховується служба в складі Збройних Сил СРСР (підпункт «к»).

Пунктом 109 зазначеного Положення також передбачається, що при призначенні пенсії на пільгових умовах зараховується служба в складі Збройних Сил СРСР та перебування в партизанських загонах, служба у військах та органах ВЧК, ОГПУ, НКВД, НКГБ, МГБ, комітету державної безпеки, міністерства охорони громадського порядку, Міністерства внутрішніх справ, служба в органах міліції. Періоди вказаної служби прирівнюється за вибором особи або до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи яка слідувала за закінченням цього періоду.

При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункти «а» та «б» пункту 16 Положення), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт «в» пункту 16 Положення) періоди, зазначені в підпунктах «к» та «л», прирівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала цьому періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Правова позиція з цього питання зазначена у постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 211/2626/17, від 23.04.2019 у справі № 233/247/16-а, від 20.10.2021 у справі № 2-а-22/11, від 17.11.2021 у справі № 242/5636/16-а.

Так, позивач у період з 06.05.1986 по 21.06.1988 проходив військову службу в лавах Радянської Армії. Наведене не заперечується й органами пенсійного фонду, які зарахували період військової служби позивача до його страхового стажу, про що свідчить наданий розрахунок стажу позивача (Форм РС-право).

Поряд з цим, позивач зазначає, що цей період роботи має бути зарахований до його пільгового стажу за Списком №2.

Суд установив, що позивач 30.04.1986 був звільнений з посади електрогазозварника у зв`язку з призовом в лави Радянської Армії.

Військову службу позивач проходив з 06.05.1986 по 21.06.1988, а вже 10.08.1988 був прийнятий на роботу газоелектрозварника.

Як зазначено вище, у Списках №2, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, вказана професія «електрозварники та їх підручні». Також Список №2, затверджений цією постановою містить професію «газозварники та їх підручні», ця професія вказана в розділі «XXXII. ОБЩИЕ ПРОФЕССИИ».

З огляду на викладене, а також ураховуючи те, що позивач після служби в армії (з 06.05.1986 по 21.06.1988), починаючи з 10.08.1988 працював за професією «газоелектрозварник», яка віднесена до Списку №2, суд дійшов висновку, що період служби в армії з 06.05.1986 по 21.06.1988 має бути зарахований також до стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Відповідно до підпункту «з» п.109 Положення від 03.08.1972 № 590, крім роботи в якості робітника чи службовця в загальний стаж роботи зараховується також навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах та училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т.д.) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, з підвищення кваліфікації та по перекваліфікації. Період указаний в підпункті «з», прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Так, трудовою книжкою позивача та дипломом Серія НОМЕР_3 підтверджено те, що позивач у період з 12.08.1985 по 20.02.1986 навчався в Нікопольському середньому професійно-технічному училищі №57 за професією ел.газозварювальник. Після періоду навчання, 24.02.1986 позивач був прийнятий на роботу електрогазозварником, звільнений з цієї роботи позивач був 30.04.1986.

У Списках №2, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, вказана професія «електрозварники та їх підручні». Також Список №2, затверджений цією постановою містить професію «газозварники та їх підручні», ця професія вказана в розділі «XXXII. ОБЩИЕ ПРОФЕССИИ».

Таким чином, період навчання позивача в училищі з 12.08.1985 по 20.02.1986 має бути зарахований не тільки до страхового стажу позивача, що й було зроблено органами пенсійного фонду, про свідчить розрахунок стажу позивача (Форма РС-право), а й до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Крім цього, суд установив, що наведені вище трудова книжка позивача та вкладиш до трудової книжки свідчать про те, що позивач працював в районах Крайньої Півночі в періоди з 02.05.1995 по 24.02.1998, з 05.10.2000 по 28.09.2002 електрозварником; в періоди з 30.09.2002 по 29.01.2007, з 01.02.2007 по 09.07.2008, з 10.07.2008 по 25.11.2009, з 18.02.2010 по 01.02.2011, з 07.02.2011 по 06.03.2015, з 24.09.2015 по 11.05.2017, з 13.06.2017 по 31.12.2019 електрозварником ручного зварювання.

Так, у матеріалах пенсійної справи позивача, копія якої надана до матеріалів справи, містяться копії:

архівної довідки від 13.07.2017 №3247 про стаж роботи ОСОБА_1 у філіалі Відкритого акціонерного товариства «Сібкомплектмонтаж» Виробничо-будівельної фірми «Промстройкомплектмонтаж» (м. Новий Уренгой, Ямало-Ненецький автономний округ, Тюменська область) за 2002-2011 роки;

архівної виписки від 13.07.2017 №3247/1 із постанови Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року №1029 «про порядок застосування Указу Президіуму Верховної Ради СРСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі»;

архівної довідки від 21.06.2017 №2861/1 про заробітну плату ОСОБА_1 за періоди його роботи у філіалі Відкритого акціонерного товариства «Сібкомплектмонтаж» Виробничо-будівельної фірми «Промстройкомплектмонтаж» (м. Новий Уренгой, Ямало-Ненецький автономний округ, Тюменська область) з 30 вересня 2002 року по 29 січня 2007 року, з 10 липня 2008 року по 25 листопада 2009 року, з 18 лютого 2010 року по 01 лютого 2011 року для обчислення пенсії;

довідки від 15 травня 2017 року №269 про те, що ОСОБА_1 працював повний робочий день в якості: електрозварника ручної зварки 6-го розряду з 07.02.2011 по 06.03.2015; електрозварника ручної зварки 6-го розряду з 24.09.2015 по 11.05.2017 вахтовим методом, на підприємстві ООО «Заполярпромгражданстрой»; довідка містить інформацію про відпустки без збереження заробітної плати, періоди простою та про невихід на роботу за невиясненими причинами;

довідки від 15.05.2017 №274 про те, що атестація робочих місць за умовами праці в ООО «Заполярпромгражданстрой» проводилась у період з 05 вересня 2012 року, згідно з наказом №0724 від 04.09.2012 по 28.12.2013, згідно з наказом №1156 від 28.12.2013. У довідці додатково повідомлено, що атестація робочих місць за умовами праці в ООО «Заполярпромгражданстрой» дійсна до 28.12.2018 включно.

В оскаржуваному рішенні органи пенсійного фонду зазначили, що не враховано до страхового стажу періоди роботи в росії згідно трудової книжки НОМЕР_1 , вкладки НОМЕР_2 починаючи з 02.05.1995 та довідок №2861/1 від 21.06.2017, № 269 від 15.05.2017, №3247 від 13.07.2017, №3247 від 13.07.2017, оскільки з 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року».

Суд зазначає, що 13.03.1992 набула чинності Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода), відповідно до статті 1 якої пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць Угоди здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 6 Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Відповідно до пункту 2 статті 13 вказаної Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Отже, припинення участі російської федерації в Угоді, так само, як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж набутий ним до ухвалення відповідних рішень.

Таким чином, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, враховується при встановленні права на пенсію і її обчисленні, тому суд не погоджується з відповідними доводами органів пенсійного фонду, що викладені в оскаржуваному рішенні, відповідно, стаж роботи позивача в районах Крайньої Півночі з 02.05.1995 по 24.02.1998, з 05.10.2000 по 28.09.2002 електрозварником; в періоди з 30.09.2002 по 29.01.2007, з 01.02.2007 по 09.07.2008, з 10.07.2008 по 25.11.2009, з 18.02.2010 по 01.02.2011, з 07.02.2011 по 06.03.2015, з 24.09.2015 по 11.05.2017, з 13.06.2017 по 31.12.2019 електрозварником ручного зварювання має бути зарахований до страхового стажу позивача.

Відповідно до частин 1, 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване у цій справі рішення органів пенсійного фонду прийнято не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому це рішення є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті пенсії, суд зазначає, що оцінка дій відповідача щодо правомірності відмови у призначенні пенсії досліджується в межах прийняття самого рішення і саме через такий спосіб захисту як визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, права позивача будуть відновлені. У той час, коли самі по собі дії щодо винесення рішення не порушують права, свободи та інтереси позивача, адже не мають юридичного наслідку, а відтак не створюють підстав для їх захисту. Тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті пенсії.

Суд також уважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.1 ст.44 Закону №1058-IV, призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Частиною 2 статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Згідно з ч.1 ст.45 Закону №1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня.

Відповідно до п.1.8. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції станом на час звернення позивача за призначенням пенсії), днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів). Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій, якщо інше не передбачено цим Порядком), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Водночас, суд зазначає, що призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Згідно з п.п.3 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Отже, що на цей час органи Пенсійного фонду України, відповідно до покладених на них завдань, зокрема, призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

За таких обставин, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Поряд з цим, відповідно до п.1.1 розділу І постанови Пенсійного фонду України від 25.11.2002 №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», серед інших заяв, заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (п.4.1. Порядку №22-1).

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (4.2. Порядку №22-1).

Згідно з п.4.10. Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, заява про призначення пенсії подається особою до територіального органу Пенсійного фонду України (органу, що призначає пенсію), після сканування якої та сканування копій доданих до неї документів (формування електронної пенсійної справи), за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію.

Отже, заява про призначення пенсії може бути розглянута як територіальним органом Пенсійного фонду, до якого заява була подана, так і іншим територіальним органом Пенсійного фонду.

А вже після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

З огляду на викладене, суд зазначає про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 25.05.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

Суд зазначає, що наведений вище спосіб захисту буде сприяти позивачу в ефективному виконанні судового рішення саме за зареєстрованим місцем проживання позивача.

У позовній заяві позивач заявляє позовні вимоги про зобов`язання органів пенсійного фонду зарахувати періоди його роботи в районах Крайньої Півночі з розрахунку одного року роботи за один рік шість місяців страхового стажу, та про зобов`язання органів пенсійного фонду використати для розрахунку пенсії за віком довідки ТОВ «Заполярпромгражданстрой» №1222-1222/9 від 18.05.2017.

Так, відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Стосовно порушеного права, за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття охоронюваний законом інтерес. Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційного Суду України зазначено, що поняття охоронюваний законом інтерес означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що періоди роботи позивача в районах Крайньої Півночі взагалі не були зараховані до стажу позивача, а довідки ТОВ «Заполярпромгражданстрой» №1222-1222/9 від 18.05.2017 не були предметом розгляду органами пенсійного фонду, суд дійшов висновку про передчасність позовних вимог про зобов`язання органів пенсійного фонду зарахувати періоди його роботи в районах Крайньої Півночі з розрахунку одного року роботи за один рік шість місяців страхового стажу, та про зобов`язання органів пенсійного фонду використати для розрахунку пенсії за віком довідки ТОВ «Заполярпромгражданстрой» №1222-1222/9 від 18.05.2017.

Також, з огляду на те, що пенсія позивачу не була призначена і не нараховувалась, суд зазначає про передчасність позовних вимог в частині зобов`язання органів пенсійного фонду виплатити заборгованість із пенсії, що утворилась з 18 січня 2023 року, та про відмову в цій частині позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, суд зазначає, що позовні вимоги у цій справі є такими, що підлягають задоволенню частково.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.3 ст.139 КАС України).

З огляду на викладене, часткове задоволення позовних вимог, а також те, що права позивача на пенсійні виплати були порушені Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві рішенням про відмову у призначенні пенсії, яке судом скасовано, суд зазначає про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві судового збору у розмірі 536,80 грн.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 257 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення від 01.06.2023 №48 Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) від 25.05.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ).

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ).

Суддя Н.В. Кучугурна