Справа № 500/6502/23
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/6502/23 пров. № А/857/45/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Качмара В.Я., Матковської З.М.,

за участю секретаря Зінчук Ю.Р.,

представника позивача Басик А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Борщівського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року (ухвалене головуючим суддею Подлісна І.М. у м. Тернопіль) у справі № 500/6502/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Борщівського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просила:

визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Борщівського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 45883147 від 07.08.2023 про стягнення виконавчого збору;

визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Борщівського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 72498599 від 10.08.2023 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 в користь Держави 74661 грн виконавчого збору.

В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що відповідач діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мають значення для прийняття рішень.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Борщівського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 45883147 від 07.08.2023 про стягнення виконавчого збору. Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Борщівського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 72498599 від 10.08.2023 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 в користь Держави 74661 грн виконавчого збору.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що постанова про відкриття виконавчого провадження №72498599 від 10.08.2023 та постанова про стягнення виконавчого збору №45883147 від 07.08.2023 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки внесені Законом України від 12.02.2015 №191-VIII зміни до статті 28 Закону №606-XIV та Законом України від 03.07.2018 №2475-VIII до статті 27 Закону №1404-VIII погіршили становище позивача, а виконавчою службою фактично не стягнуто з неї коштів за виконавчим листом, а тому у відповідача відсутні правові підстави для стягнення виконавчого збору у розмірі 74661 грн.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача, заперечив проти задоволення апеляційної скарги та надав пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апелянт, в судове засідання на виклик суду не з`явився, явку уповноваженої особи не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що 26.08.2014 Борщівським районним судом Тернопільської області ухвалено рішення у справі № 594/778/14-ц, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 32/2007-МКР від 03.09.2007 в сумі 57392,54 дол. США, що еквівалентно 744783,00 грн, а саме:25643,28 дол. США, що еквівалентно 332772,85 грн - основна сума кредиту; 29342,17 дол. США, що еквівалентно 380773,34 грн,- заборгованість по відсотках; 603,43 дол. США, що еквівалентно 7830,71 грн - пеня за несвоєчасне погашенні відсотки; 1588,06 дол. США, що еквівалентно 20608,25 грн - пеня за несвоєчасно погашений кредит; 215, 60 дол. США, що еквівалентно 2797,84 грн - штраф.

На виконання рішення суду у зазначеній вище справі 07.10.2014 було видано виконавчий лист, який стягувачем було подано для примусового виконання у Відділ державної виконавчої служби Борщівського РУЮ.

19.12.2014 заступником начальника Відділу державної виконавчої служби Борщівського РУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

07.12.2020 постановою державного виконавця про заміну сторони виконавчого провадження замінено стягувана ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

25.07.2023 ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» видано позивачу довідку № 0725/2/Б, у якій зазначено, що всі боргові зобов`язання за договором кредитної лінії №32/2007-МКР від 03 вересня 2007 обсязі і будь - які претензії майнового та фінансового характеру до ОСОБА_1 відсутні.

Крім цього, згідно заяви від 02.08.2023 вих. № 0802/1/Б, яка надіслана відповідачу ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», слідує, що на виконанні Борщівського відділу виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувають виконавчі провадження за №№ 45883147, 45883050 по стягненню боргу з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Повідомляють про те, що борг за виконавчими документами виконано у повному обсязі.

Тобто вказаною заявою підтверджується, що позивачем борг за виконавчим документом сплачено в повному обсязі.

07.08.2023 державним виконавцем Борщівського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 45883147 у якій зазначено, що відповідно до листа ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» заборгованість за виконавчим документом ОСОБА_1 оплачено.

Поряд з цим, 07.08.2023 державним виконавцем Борщівського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 74661 грн.

На підставі зазначеної вище постанови 10.08.2023 державним виконавцем Борщівського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Позивач, вважаючи спірні постанови про стягнення виконавчого збору та про відкриття виконавчого провадження, звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV, який був чинним на дату відкриття виконавчого провадження № 45883147).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 25 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

У разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення (ч. 1 ст. 27 Закону № 606-XIV).

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону № 606-XIV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних пред`явлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання (ч. 3 ст. 28 Закону № 606-XIV).

Відповідно до частин 6, 8 ст. 28 Закону № 606-XIV у разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Постанова про стягнення виконавчого збору надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена до суду в десятиденний строк.

Закон № 606-XIV втратив чинність 05.10.2016 у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про виконавче провадження» 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до пункту 6 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону (пункт 7 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII).

Згідно зі ст. 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ, у редакції, яка була чинна до 28.02.2018, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Приписами статей 40, 42 Закону № 1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Так, частиною 3 ст. 40 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 42 Закону № 1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких частина перша статті 42 Закону відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Разом з цим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 № 2475-VIII, який набрав чинності 28.08.2018, внесено зміни до статті 27 Закону № 1404-VІІІ.

Так, з урахуванням наведених змін, за змістом статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, виконавче провадження № 45883147 відкрите постановою 19.12.2014.

Спірна постанова про стягнення виконавчого збору прийнята відповідачем 07.08.2023.

Таким чином, оскільки постанова про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 45883147 (як окрема процесуальна дія) прийнята Державним виконавцем 07.08.2023, тобто в період дії Закону № 1404-VІІІ, то приймаючи таку постанову, останній повинен був керуватися положеннями Закону № 1404-VІІІ (у редакції, чинній на дату прийняття оскаржуваної постанови).

Як зазначено Верховним судом у постанові від 27.07.2023 у справі № 500/3394/22, Закон № 606-XIV (в редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження (2016 рік)), так само як і Закон № 1404-VIII (у редакції Закону № 2475-VIII), не ставлять можливість застосування санкцій у вигляді стягнення виконавчого збору в залежність від фактичного вчинення державним виконавцем дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду або іншого виконавчого документу.

Правова позиція щодо застосування ст. 27 Закону № 1404-VIII (у редакції Закону № 2475-VIII) викладена в постановах Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 420/1373/19, від 20.11.2019 у справі № 480/1558/19, згідно якої фактичне виконання судового рішення, крім випадку такого виконання до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та вжиття Виконавцем заходів примусового виконання рішень не є обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору.

На підставі викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що висновок суду першої інстанції, що виконавчий збір може бути стягнено лише за умов фактичного виконання судового рішення та вжиття Державним виконавцем заходів примусового виконання рішення, та про те, що розмір виконавчого збору має обраховуватися з фактично стягнутої суми, не ґрунтується на положеннях Закону.

Враховуючи наведене вище та перевіривши всі фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову в частині визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Борщівського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 45883147 від 07.08.2023 про стягнення виконавчого збору.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 28.04.2020 у справі № 520/9144/18, від 26.06.2020 у справі № 360/3324/19, від 11.08.2021 у справі № 640/23271/21.

Оскільки, колегія суддів дійшла висновку про правомірність постанови про стягнення виконавчого збору № 45883147 від 07.08.2023 то постанова державного виконавця Борщівського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 72498599 від 10.08.2023 про відкриття виконавчого провадження, яка прийнята на підставі вказаної вище постанови є також правомірною та скасуванню не підлягає.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити і рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Борщівського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року у справі № 500/6502/23 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді В. Я. Качмар
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 07 березня 2024 року