Справа № 195/385/24
Суддя: Колодіна Л. В.
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 195/385/24
Провадження № 2-а/195/5/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.03.2024 року с-ще Томаківка

Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Колодіної Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Левкович І.В.,

представника позивача Тронько К.Б.,

відповідача ОСОБА_1 (в режимі ВКЗ),

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Томаківського сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,

В С Т А Н О В И В :

позивач, Томаківський сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернувся до Томаківського районного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, в якому просить продовжити строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на шість місяців, з 08.03.2024 року по 08.09.2024 року.

Вимоги обгрунтовані тим, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ОСОБА_2 ), прибув на територію України у особистих справах 05.01.2022 року через пункт пропуску «Гоптівка», що підтверджено відмітками у паспортному документі, і з того часу територію України не залишав, що підтверджено інформацією у веб-інтерфейсі інформаційно-телекомунікаційної системи, щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон.

До органів та підрозділів ДМС з питання продовження строку тимчасового перебування чи отримання документів на право проживання в Україні не звертався, від своєчасного виїзду за межі території України ? ухилився.

12.10.2022 року працівниками Управління міграційної поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був затриманий і доставлений до приміщення Томаківського сектору ГУ ДМС України у Дніпропетровській області. У результаті перевірки працівниками вищезазначеного підрозділу ДМС України було встановлено порушення міграційного законодавства.

Відповідач перевищив відповідний термін перебування на території України та ухилявся від виїзду з України, із клопотанням щодо продовження терміну перебування на території України не звертався.

Відповідач із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до відділу з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС у Дніпропетровській області не звертався, посвідками на тимчасове або постійне проживання не документувався.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 004199 від 12.10.2022 року було зафіксовано порушення законодавства, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення було винесено постанову за ч. 1 ст. 203 КУпАП серії ПН МДН № 004191 від 12.10.2022 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 1700 грн. Постанова оскаржена відповідачем не була, штраф сплачено.

У результаті здійсненої перевірки встановлено, що відповідач прибув на територію України 05.01.2022 року в особистих справах, а отже, вважається іноземцем, який прибув на територію України на підставі ч. 16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» без віз та мав право знаходитись на території України не більш як 90 днів протягом 180 днів.

12.10.2022 року за порушення правил перебування на території України та з метою забезпечення положень статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відносно відповідача Томаківським сектором ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, відповідно до положень Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 року № 353/271/150, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 21.05.2012 року за № 806/21119, прийнято рішення № 7 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, яким Відповідача було зобов`язано залишити територію України у термін до 10.11.2022 року.

Відповідач з рішенням Томаківського сектору ГУ ДМС України у Дніпропетровській області № 7 ознайомлений, але в строк, який зазначений в рішенні, а саме: до 10.11.2022 року, ? не виїхав за межі України та не виконав вищезазначене рішення.

Рішення № 7 від 12.10.2022 року про примусове повернення з України відповідачем не оскаржувалось та станом на теперішній час, не оскаржене.

Відповідач ухилився від виїзду за межі території України, ігноруючи як вимоги чинного законодавства України, так і законні вимоги покинути територію Держави Україна з боку органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції ДМС. Враховуючи, що відповідач добровільно не виконав прийняте відносно нього рішення про примусове повернення з України № 7 від 12.10.2022 року, а також, враховуючи те що, відповідач підстав для продовження терміну перебування в Україні не має, законних джерел отримання прибутку в Україні не має, дозвільного документу на перебування в Україні не має, у зв`язку з чим відповідач буде ухилятись від виконання рішення про його примусове видворення і надалі, добровільно територію України відповідач не залишить, керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI та відповідно до вимог розділу 3 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 року № 353/271/150 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України від 22.01.2018 року №38/77), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 21.05.2012 року за № 806/21119, Томаківський сектор ГУ ДМС у Дніпропетровській області звернувся до суду з позовною заявою про примусове видворення за межі України, про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 08 березня 2023 у справі № 195/331/23 (провадження № 2а/195/5/23) вирішено: «Затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( ОСОБА_2 ), строком на шість місяців, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України».

Томаківським сектором ГУ ДМС у Дніпропетровській області 30.08.2023 року було подано адміністративний позов про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, відповідача до 08.03.2024 року, у зв`язку з тим, що він не був ідентифікований у встановленому законодавству порядку, що було підтверджено листом за вих. № 1201.17.2-12781/12.3-23 від 30.06.2023 ГУ ДМС у Дніпропетровській області до Міністерства закордонних справ України і отриманою від МЗС відповіддю від 14.07.2023 року № 71/17-500-82438, в якій повідомлено, що через повномасштабну агресію рф проти України дипломатичні відносини між Україною та росією розірвані. Діяльність посольства та консульських установ держави-агресора на території України припинена. Представлення інтересів рф дипломатичним представництвом третьої держави в Україні не здійснюється. Зазначене унеможливлює надання органами дипломатичної служби України сприяння у підтвердженні особи і документуванні громадян країни-агресора та відповідно, направлених до МЗС звернень.

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2023 у справі № 195/1371/23 (провадження № 2а/195/17/23) вирішено: «Продовжити строк затримання та перебування в пункті тимчасового іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають Україні, громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на шість місяців, з 08.09.2023 року по 08.03.2024 року».

Для забезпечення виконання рішення суду Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, вжито наступні заходи.

30.11.2023 року вих. № 1201.17.2/58753-23 до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, направлено повідомлення заінтересованого органу про те, що через повномасштабну агресію рф проти України дипломатичні відносини між Україною та росією розірвані. Діяльність посольства та консульських установ держави-агресора на території України припинена. Представлення інтересів рф дипломатичним представництвом третьої держави в Україні не здійснюється. Зазначене унеможливлює надання органами дипломатичної служби України будь-якого сприяння у підтвердженні особи і документуванні громадян країни-агресора.

У зв`язку з цим та з метою виконання рішень суду про примусове видворення ГУ ДМС у Дніпропетровській області звернулося до Миколаївського ПТПІ з проханням довести до затриманих громадян рф, у тому числі й до Відповідача, інформацію, що на території України діє гуманітарна організація «Міжнародний Комітет Червоного Хреста» та надати їм можливість самостійно звернутися для отримання допомоги щодо перетину кордону України.

З метою здійснення заходів щодо примусового видворення ГУ ДМС у Дніпропетровській області звернулося листом від 26.12.2023 року № 1201.17.2/62089-23 до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з проханням здійснити опитування поміщених іноземних громадян з питань готовності покину територію України та наявності коштів на придбання квитка.

У січні 2024 року Миколаївське ПТПІ за № 4877.5/53-24 надало відповідь, що було здійснено опитування відповідача, він повідомив, не бажає покидати територію України, коштів для придбання квитка не має.

Зважаючи на те, що строк затримання громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ОСОБА_2 ) в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, закінчується 08.03.2024 року, на підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»,виникла необхідність звернення до суду з позовом про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

В судовому засіданні представник позивача, Томаківського сектору ГУ ДМС України в Дніпропетровській області Тронько К.Б. підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в судовому засіданні, беручи участь в режимі відеоконференції, позовні вимоги визнав, вважає їх обгрунтованими та пояснив, що за станом свого здоров`я на цей час не має можливості покинути територію України.

Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов такого висновку:

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За правилами частини сьомої статті 5 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що і громадяни України.

Згідно з ч. 4 ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Судом встановлено, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ОСОБА_2 ), (далі Відповідач), прибув на територію України у особистих справах 05.01.2022 року через пункт пропуску «Гоптівка», що підтверджено відмітками у паспортному документі, і з того часу територію України не залишав, що підтверджено інформацією у веб-інтерфейсі інформаційно-телекомунікаційної системи, щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон.

Із заявою про продовження терміну перебування на території України, чи із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області не звертався, інформація щодо визнання вищезазначеного громадянина Російської Федерації біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відсутня, що підтверджується відповідною службовою документацією структурних підрозділів Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області.

12.10.2022 року працівниками Управління міграційної поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був затриманий і доставлений до приміщення Томаківського сектору ГУ ДМС України у Дніпропетровській області. У результаті перевірки працівниками вищезазначеного підрозділу ДМС України було встановлено порушення міграційного законодавства.

За фактом порушення строку перебування в Україні, уповноваженими службовими особами ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно відповідача складено протоколом про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 004199 від 12.10.2022 року, яким зафіксовано порушення законодавства. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення було винесено постанову за ч.1 ст. 203 КУпАП серії ПН МДН № 004191 від 12.10.2022 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 1700 (тисяча сімсот) грн., 00 коп. Постанова оскаржена відповідачем не була, штраф сплачено.

12.10.2022 року за порушення правил перебування на території України та з метою забезпечення положень статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відносно відповідача Томаківським сектором ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, відповідно до положень Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 року № 353/271/150, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 21.05.2012 року за № 806/21119, прийнято рішення № 7 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, яким відповідача було зобов`язано залишити територію України у термін до 10.11.2022 року. Відповідач з рішенням ознайомлений, але в строк, який зазначений в рішенні, а саме: до 10.11.2022 року, ? не виїхав за межі України та не виконав вищезазначене рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 вищезазначеного Закону, іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Реалізуючи положення ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» стосовно Відповідача прийнято рішення № 6 від 20.12.2023 року про примусове видворення з України, оскільки відповідач тривалий час перебуває на території України, без законних підстав, а саме з 05.01.2022 року, не вживав заходів для легалізації свого перебування в Україні; ухиляється від виїзду з України після втрати підстав для перебування в Україні передбачених ч. 14 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», невиконання в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення прийнятого відносно нього; відсутні законні підстави для перебування на території України, та відповідно, відсутня можливість легального працевлаштування в Україні, а отже, відсутні законні джерела прибутку в Україні, у зв`язку з чим відповідач самостійно територію України не покине. Враховуючи зазначене існують обґрунтовані підстави вважати, що відповідач перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також, існує ризик його втечі.

Згідно рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 08 березня 2023 у справі № 195/331/23 (провадження № 2а/195/5/23) вирішено затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( ОСОБА_2 ), строком на шість місяців, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України».

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2023 у справі № 195/1371/23 (провадження № 2а/195/17/23) продовжено строк затримання та перебування в пункті тимчасового іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають Україні, громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на шість місяців, з 08.09.2023 року по 08.03.2024 року.

30.11.2023 року за вих. № 1201.17.2/58753-23 Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, направлено повідомлення заінтересованого органу про те, що через повномасштабну агресію рф проти нашої держави дипломатичні відносини між Україною та росією розірвані. Діяльність посольства та консульських установ держави-агресора на території України припинена. Представлення інтересів рф дипломатичним представництвом третьої держави в Україні не здійснюється. Зазначене унеможливлює надання органами дипломатичної служби України будь-якого сприяння у підтвердженні особи і документуванні громадян країни-агресора.

Частиною 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 р. передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно ч. 5 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року передбачено, що за порушення іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, або проживання за недійсними документами, недотримання встановленого порядку реєстрації або пересування і вибору місця проживання, працевлаштування, ухилення від виїзду після закінчення терміну перебування, а також за недотримання Правил транзитного проїзду через територію України до них застосовуються заходи відповідно до законодавства України.

Відповідно до статей 9, 29 Загальної декларації прав людини (1948 року) та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 року) ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Статтею 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено випадки, коли іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України.

Цією ж статтею Закону передбачено, що рішення про видворення іноземця чи особи без громадянства (стосовно осіб, затриманих в межах контрольованих прикордонних районів при спробі або після незаконного перетину державного кордону України) повинно бути прийнято органом охорони державного кордону. Таке рішення про видворення може бути оскаржене до суду. Іноземець чи особа без громадянства зобов`язані покинути територію України у строк, зазначений в рішенні про видворення.

Примусове видворення іноземця чи особи без громадянства на підставі постанови адміністративного суду здійснюється лише у разі, якщо особа ухиляється від виїзду після прийняття рішення про видворення. Затримання і примусове видворення з України іноземця чи особи без громадянства здійснюється органами охорони державного кордону лише на підставі постанови адміністративного суду, яка приймається за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець чи особа без громадянства будуть ухилятися від виїзду.

Аналізуючи вищенаведені приписи ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» слід дійти висновку, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обов`язкові обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про видворення за межі України; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про видворення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що такі особи будуть ухилятися від виїзду.

Обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Як вбачається з матеріалів справи, уповноваженими службовими особами ГУ ДМС у Дніпропетровській області, 12.10.2022 року відносно відповідача прийнято рішення № 7 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, яким Відповідача було зобов`язано залишити територію України у термін до 10.11.2022 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 вищезазначеного Закону, іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідач з рішенням Томаківського сектору ГУ ДМС України у Дніпропетровській області № 7 ознайомлений, але в строк, який зазначений в рішенні, а саме: до 10.11.2022 року, ? не виїхав за межі України та не виконав вищезазначене рішення.

Стаття 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачає, що орган внутрішніх справ чи орган охорони державного кордону можуть затримати і примусово видворити з України іноземця або особу без громадянства тільки на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням органу внутрішніх справ, органу охорони державного кордону або Служби безпеки України, якщо іноземець або особа без громадянства ухиляються від виїзду або є обґрунтовані підстави вважати, що вони будуть ухилятися від виїзду.

Відповідно до ч. 8 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

У матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до відповідних державних органів із заявами про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Крім того, відсутні докази, які би свідчили, що відповідач залишав країну свого національного походження у зв`язку з побоюванням стати жертвою переслідувань в розумінні ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно зі статтею 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України; 2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією; 4) зобов`язання внести заставу.

Заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіального органу чи підрозділу, органу охорони державного кордону, органу Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства вчинили порушення законодавства України про державний кордон або про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, до завершення процедури розгляду такої заяви.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем не отримано на день розгляду справи статусу біженця, відсутність дозвільних документів на проживання на території України, не виконання ним добровільно рішення позивача про видворення, що свідчить про те, що останній ухилятиметься від самостійного та добровільного залишення території України, тому наявні правові підстави для його примусового видворення за межі України та затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, для забезпечення примусового видворення. Враховуючи вище викладене, суд вважав, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню, однак суд визначає строк затримання та поміщення до ПТПІ два місяці, які є, на думку суду, достатнім строком для ідентифікації особи та видворення за межі території України.

Як зазначено вище, строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців (ч.11 ст. 289 КАС України). Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні (ч.12 ст. 289 КАС України). Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи (ч.13 ст. 289 КАС України).

Таким чином, враховуючи, що через повномасштабну агресію рф проти України дипломатичні відносини між Україною та росією розірвані. Діяльність посольства та консульських установ держави-агресора на території України припинена. Представлення інтересів рф дипломатичним представництвом третьої держави в Україні не здійснюється, що перешкоджає наразі забезпечити видворення відповідача за межі території України.

Підсумовуючи, судом встановлено, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ОСОБА_2 ), особа фактично ідентифікована, а належність його до громадянства Російської Федерації підтверджена. Однак дипломатичні відносини між Україною та росією розірвані, що перешкоджає ДМС виконати рішення про видворення відповідача.

Відтак, наявні передбачені вимогами законодавства підстави для продовження строку затримання та перебування в ПТПІ відповідача з метою забезпечення видворення за межі території України.

За встановлених обставин, суд вважає, що адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ОСОБА_2 ) про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні підлягає задоволенню, з продовженням строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ОСОБА_2 ), строком на шість місяців, тобто з 08.03.2024 року по 08.09.2024 року.

Відповідно до положень ч. 19 ст. 289 КАС України за подачу позовних заяв, передбачених даною статтею, судовий збір не справляється, а отже підстав для розподілу витрат пов`язаних з розглядом справи не має, оскільки вони сторонами не були понесені.

Керуючись ст.ст.2, 8-10, 241-246, 250, 271, 289, 297 КАС України, ст. ст. 4, 9, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд

В И Р І Ш И В:

адміністративний позов Томаківського сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні- задовольнити.

Продовжити строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на шість місяців, з 08 березня 2024 року по 08 вересня 2024 року.

Рішення допустити до негайного виконання.

Повний текст рішення виготовлений 07.03.2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: Л. В. Колодіна