Справа № 361/6418/23
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 361/6418/23 Головуючий у 1 інстанції: Петришин Н.М.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Кузьмишиної О.М.

Ключковича В.Ю.

За участю секретаря Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_3, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову № 623 від 10 липня 2023, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення;

- визнати протиправною та скасувати постанову № 624 від 10 липня 2023, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційними скаргами, в яких просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що повістки були врученні не за місцем, де він перебуває на військовому обліку. Також, вказує, що рапорти заступника начальника центру - начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 від 05 липня 2023 року не складені в день неявки військовозобов`язаного за врученими йому повістками, зокрема, 15.05.2023 та 31.05.2023. Крім того, апелянт зазначає, що оскаржувані постанови від 10 липня 2023 року №623 та №624 підписані неуповноваженою особою. Апелянт вважає, що відповідач неправильно кваліфікував дії позивача за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, яка передбачає повторність вчинення такого правопорушення. Апелянт стверджує, що він не був повідомлений про час та місце розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, протокол про адміністративне правопорушення теж складався за його відсутності. Таким чином, апелянт вважає, що постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 № 623 та № 624 про накладення на ОСОБА_4 штрафів за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача підлягають закриттю.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , який проживає у АДРЕСА_1 , вручено повістку щодо необхідності з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1, запропоновано прибути о 11 год. 00 хв. 15 травня 2023 року за адресою: АДРЕСА_2 для звірки облікових даних. За неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 без поважних причин передбачена відповідальність згідно із законом.

Також, ОСОБА_1 вручено повістку щодо необхідності з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1, запропоновано прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1, запропоновано прибути о 08 год. 00 хв. 31 травня 2023 року за адресою: АДРЕСА_2 для звірки облікових даних. За неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 без поважних причин передбачена відповідальність згідно із законом.

Згідно розписки від 24 травня 2023 року, повістку на ім`я ОСОБА_1 , який проживає у АДРЕСА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 14 год. 00 хв. 26.05.2023 року позивач одержав 24.05.2023 року.

У відповідності до розписки від 29 травня 2023 року, повістку на ім`я ОСОБА_1 , який проживає у АДРЕСА_1 , про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 8 год. 00 хв. 31.05.2023 року позивач одержав 29.05.2023 року.

Згідно рапорту заступника начальника центру - начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 від 05 липня 2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 24 травня 2023 року за адресою: Київська область, м. Бровари вручена повістка, відповідно до якої, він зобов`язаний з`явитися до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_1 до 26 травня 2023 року. ОСОБА_1 до збірного пункту у визначений час не з`явився.

Також, відповідно до рапорту заступника начальника центру - начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 від 05 липня 2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 24 травня 2023 року за адресою: Київська область, м. Бровари вручена повістка, відповідно до якої, він зобов`язаний з`явитися до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_1 до 31 травня 2023 року. ОСОБА_1 до збірного пункту у визначений час не з`явився.

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП № 498 від 05 липня 2023 року, громадянин ОСОБА_1 , в особливий період, під час мобілізації не з`явився до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_3 у строки, зазначені в отриманих ним документах, чим порушив частину 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». ОСОБА_1 роз`яснено ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10 год. 00 хв. 10 липня 2023 року в кабінеті № 16 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 . У графі «копію протоколу отримав» зазначено, що від підпису відмовився. У графі «Підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» підпис ОСОБА_1 відсутній. Свідками правопорушення є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 210-1 КУпАП № 499 від 05 липня 2023 року, громадянин ОСОБА_1 , в особливий період, під час мобілізації не з`явився до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_3 у строки, зазначені в отриманих ним документах, чим порушив частину 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». ОСОБА_1 роз`яснено ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 11 год. 00 хв. 10 липня 2023 року в кабінеті № 16 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 . У графі «копію протоколу отримав» зазначено, що від підпису відмовився. У графі «Підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» підпис ОСОБА_1 відсутній. Свідками правопорушення є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Згідно талону-повідомлення єдиного обліку № 005949 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, ОСОБА_7 повідомлено, що в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» зареєстровано її заяву такого змісту: 05.07.2023 на лінію 102 надійшло повідомлення, що у м. Бровари біля військомату виник конфлікт у брата ОСОБА_1 із працівниками військомату.

У відповідності до талону-повідомлення єдиного обліку № 18274 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, ОСОБА_1 повідомлено, що в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» зареєстровано його заяву такого змісту: 05.07.2023 о 07:00 год. прийшли працівники військомату та повідомили, що заявник перебуває в розшуку, після розмови Татарін пошкодив мобільний телефон.

10 липня 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_8 винесено постанову № № 623 за справою про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 210-1 КУпАП, якою військовозобов`язаного ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. 00 коп.

Також, 10 липня 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником Бурляєм Ю.І. винесено постанову № 624 за справою про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 210-1 КУпАП, якою військовозобов`язаного ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 грн. 00 коп.

Відповідно до постанов про відкриття виконавчих проваджень № 72599918 від 24.08.2023 року та № 72599717 від 25.08.2023 року, головним державним виконавцем Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лопатинською Н.О. постановлено відкрити виконавчі провадження на підставі постанов від 10.07.2023 № 624 та № 623 ІНФОРМАЦІЯ_3 МОУ.

Не погоджуючись із вищевказаними постановами про адміністративні правопорушення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який продовжено Указом Президента України від 14.03.2022 року №133/2022 ще на 30 діб, Указом Президента України від 18.04.2022 року №259/2022 продовжено ще на 30 діб, Указом Президента України від 17.05.2022 року №341/2022 продовжено ще на 90 діб, Указом Президента України від 12.08.2022 року №573/2022 продовжено ще на 90 діб, Указом Президента України від 07.11.2022 року №757/2022 продовжено ще на 90 діб, Указом Президента України від 06.02.2023 року №58/2023 продовжено ще на 90 діб.

Згідно Указу Президента України №65/2022 від 24.02.2022 року, оголошено про проведення загальної мобілізації.

У відповідності до визначення статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В силу вимог статті 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно вимог статтей 1, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Положеннями статті 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Частиною 1 статті 7 КУпАП закріплено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно рапорту заступника начальника центру - начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 від 05.07.2023, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 24 травня 2023 року за адресою: Київська область, м. Бровари вручена повістка, відповідно до якої, він зобов`язаний з`явитися до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_1 до 26 травня 2023 року. ОСОБА_1 до збірного пункту у визначений час не з`явився (Т. 1 а.с. 49).

Також, рапортом заступника начальника центру - начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 від 05.07.2023 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 29 травня 2023 року за адресою: Київська область, м. Бровари вручена повістка, відповідно до якої, він зобов`язаний з`явитися до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_1 до 31 травня 2023 року. ОСОБА_1 до збірного пункту у визначений час не з`явився (Т. 1 а.с. 50).

Таким чином, згідно даних рапортів, позивач не з`явився до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_1 у визначений повістками час.

Водночас, апелянт посилається на те, що повістки були йому вручені не за місцем, де він перебуває на військовому обліку.

Відповідно до абзацу 11 пункту 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Отже, повістки можуть бути вручені незалежно від місця перебування особи на військовому обліку, а тому, доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Посилання апелянта на те, що рапорти від 05 липня 2023 року не складені в день неявки військовозобов`язаного за врученими йому повістками, зокрема, 15.05.2023 та 31.05.2023, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки, це не спростовує обставин, що вказані в таких рапортах, а саме, факту неявки ОСОБА_1 до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_3 у час, визначений врученими йому повістками.

Згідно протоколів про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 210-1 КУпАП від 05 липня 2023 року № 498 та №499, громадянин ОСОБА_1 , в особливий період, під час мобілізації не з`явився до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_3 у строки, зазначені в отриманих ним документах, чим порушив частину 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП (Т. 1 а.с. 10-11).

Доводи апелянта про те, що відповідачем в оскаржуваних протоколах вказано різні міста проживання позивача, у протоколі АДРЕСА_3 є безпідставними, оскільки, як в протоколі від 05.07.2023 №498, так і в протоколі від 05.07.2023 №499 вказано місце проживання: АДРЕСА_4 .

10 липня 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_8 винесено постанови № 624 та № 623 за справами про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 210-1 КУпАП (Т. 1 а.с. 12-15).

Так, апелянт вважає, що оскаржувані постанови від 10 липня 2023 року №623 та №624 підписані неуповноваженою особою.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, підписання оскаржуваних постанов від 10.07.2023 №623 та №624 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідає вимогам статті 235 КУпАП, а тому, доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Щодо доводів апелянта про те, що в оскаржуваних постановах не вказано дати виявлення правопорушень, слід зазначити, що такі дати вказані в рапортах заступника начальника центру - начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 від 05.07.2023, які є частиною матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що оскаржувані постанови від 10 липня 2023 року №623 та №624 прийняті відповідачем з дотримання строків накладення адміністративного стягнення, що визначені в статті 38 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що відповідач неправильно кваліфікував дії позивача за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, яка передбачає повторність вчинення такого правопорушення, є необґрунтованими. Так, підставою кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП стала не повторність вчинення порушення, а вчинення порушення в особливий період.

Щодо тверджень апелянта про те, що він не був повідомлений про час та місце розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, протокол про адміністративне правопорушення теж складався за його відсутності, слід зазначити наступне.

Так, згідно протоколів про адміністративні правопорушення від 05.07.2023 № 498 та № 499, позивачу було повідомлено про дату та час розгляду справ про адміністративні правопорушення (10 год 00 хв. та 11 год 00 хв. 10.07.2023 за адресою м. Бровари. вул. Героїв Небесної Сотні, 1 каб. № 16), роз`яснено його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, проте, від підпису в протоколах позивач відмовився, про що була зроблена відмітка, засвідчена підписами двох свідків.

Отже, доводи апелянта про те, що його не було повідомлено про час та місце розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності спростовуються вищевказаним.

Посилання апелянта на його конфлікт з представниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також, здійснення ним повідомлення в поліцію про можливе вчинення злочину є необґрунтованими, оскільки, це не стосується спірних правовідносин щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за неявку 26.05.2023 та 31.05.2023 до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_3 у час, визначений врученими йому повістками.

З огляду на вказане, також, безпідставним є посилання апелянта на те, що він є внутрішньо переміщеною особою та покинув своє місце проживання.

Посилання апелянта на те, що відзив відповідача на позовну заяву поданий з порушенням процесуальних строків і без належних доказів надсилання відзиву стороні позивача є безпідставними, оскільки, такий відзив відповідачем було направлено ОСОБА_1 , отримано позивачем та, в подальшому, він скористався своїм правом подати відповідь на відзив.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що постанови № 498 та № 499 від 10 липня 2023 року про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП є обґрунтованими та такими, що відповідають нормам КУпАП.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому, підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 286, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Кузьмишина О.М.

Ключкович В.Ю.