Справа № 580/4781/23
Суддя: Альона КАЛІНОВСЬКА
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 березня 2024 року справа № 580/4781/23 м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Каліновської А.В., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю у справі № 580/4781/23 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Південного регіонального Управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), третя особа - Південне регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ), про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , далі позивач) звернувся до суду з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Південного регіонального Управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 , далі відповідач), третя особа - Південне регіональне управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) ( АДРЕСА_3 , далі третя особа), в якому просив:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за не отримане речове майно пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за належне але не отримане протягом військової служби речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 №178 без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу військової частини за цінами предметів речового майна, визначених станом на 01 січня 2023 року наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16 січня 2023 року № 29-АГ Про заходи щодо організації і речового забезпечення особового складу ДПСУ.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14.09.2023, яке 11.12.2023 набрало законної сили, позов задоволено повністю.

На адресу Черкаського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій заявник просить:

- встановити судовий контроль за виконанням рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 № 580/4781/23;

- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Південного регіонального Управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) подати звіт про виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 № 580/4781/23;

- за наслідками розгляду звіту НОМЕР_1 прикордонного загону Південного регіонального Управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 №580/4781/23, та за наявності для цього на переконання суду достатніх підстав, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розглянувши вказану заяву, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положеннями ч. 2 ст. 14 КАС України також передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання. Водночас суд наділений повноваженнями вживати додаткових заходів контролю за виконання судового рішення окремими категоріями осіб - суб`єктами владних повноважень, не на користь яких ухвалене судове рішення.

Окрім кола відповідачів, щодо яких суд може встановити додаткові заходи контролю, Кодекс адміністративного судочинства України не визначив інших критеріїв, які слід враховувати при вирішенні питання щодо встановлення судового контролю за виконання рішення, залишивши це питання на розсуд суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. Суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

При цьому, встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі № 0640/3719/18, від 04 березня 2020 року у справі № 539/3406/17, від 11 червня 2020 року у справі № 640/13988/19.

За змістом постанови Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі №802/357/17-а звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

Суд при розгляді заяви позивача вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (ст.1 Закону України "Про виконавче провадження").

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямованих на примусове виконання таких рішень.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Приписами ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 16 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" в межах виконавчого провадження, державний виконавець зобов`язаний накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

При виконанні рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню), що передбачено ч.6 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження".

Після закінчення наданого строку, державний виконавець перевіряє виконання рішення суду. У разі невиконання рішення суду, державним виконавцем складається акт, після чого виноситься постанова про накладання штрафу в якій зазначає розмір штрафу, вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання рішення державним виконавцем складається акт, після чого виноситься постанова про накладання штрафу в якій зазначає розмір штрафу та попередження про кримінальну відповідальність, після чого звертається до органу досудового розслідування з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення за ст.382 Кримінального кодексу України.

Перевіряючи наявність підстав для задоволення вимог заяви про встановлення судового контрою за виконанням судового рішення, суд враховує, що рішення суду від 14.09.2023 по справі №580/4781/23 набрало законної сили 11.12.2023.

Крім того, як вбачається із заяви, яку додано до заяви про встановлення судового контролю позивача звертаючись 13.12.2023 до НОМЕР_1 прикордонного загону Південного регіонального Управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), звернув увагу останнього на можливість добровільного виконання рішення суду без звернення до суду та відділу примусового виконання рішень.

Матеріали даної справи не містять доказів того, що позивач звертався до органів виконавчої влади з приводу примусового виконання вищевказаного рішення суду.

За таких обставин суд зазначає про те, що позивачем не доведено необхідності встановлення судового контрою за виконанням судового рішення.

З огляду на викладене, подана заява про встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення у цій справі до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. 248, 249, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю залишити без задоволення.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку та в строки, передбачені ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Альона КАЛІНОВСЬКА