Справа № 580/11339/23
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року справа № 580/11339/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Трофімової Л.В. за участі секретаря судового засідання Проценко В.С. розглянув у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 580/11339/23 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Бандери Степана 43, м. Суми, 40009, ) про визнання протиправним та скасування індивідуального акта і зобов`язання вчинити дії, ухвалив рішення.

І. ПРОЦЕДУРА/ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

28.11.2023 вх.№52936/23 ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом, просить (29.12.2023 вх. 59084/23):

- визнати протиправними та скасувати рішення від 09.11.2023 №63 Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу, що дає право на пенсію за віком - періоду роботи з 01.01.1976 до 28.12.1989 згідно уточнюючої довідки від 12.07.2023 №147, виданої трудовим архівом Чорнобаївської селищної ради про трудову діяльність;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 01.01.1976 до 28.12.1989 згідно уточнюючої довідки від 12.07.2023 №147 виданої трудовим архівом Чорнобаївської селищної ради про трудову діяльність ОСОБА_1 та повторно розглянути заяву від 03.11.2023 про призначення пенсії за віком.

05.01.2024 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Згідно із частиною 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі під час розгляду справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

В обґрунтуванні позовних вимог зазначається, у зв`язку із досягнення пенсійного віку позивач звернувся до ГУ ПФУ в Черкаській області із заявою для призначення пенсії за віком, проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 09.11.2023 №63 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідачем не зарахований страховий стаж за період роботи з 01.01.1976 до 28.12.1989 згідно уточнюючої довідки від 12.07.2023 №147, позаяк прізвище в довідці вказано «Македон» не співпадає з паспортними даними. Відмову у призначенні пенсії позивач вважає неправомірною, позаяк трудова книжка містить необхідні записи щодо періодів трудової діяльності, у трудовій книжці відсутні ознаки підробок, записи скріплені підписами уповноважених осіб та печатками підприємств, а тому трудова книжка належним чином підтверджує набутий трудовий стаж. Позивач зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання формальних вимог під час заповнення трудової книжки іншими особами (позивач не має нести відповідальність за правильність заповнення трудової книжки, позаяк записи у трудову книжку вносяться відповідальним працівником, а не ним особисто). Записи у довідці повністю співпадають із записами трудової книжки про трудову діяльність з січня 1976 до 28.12.1989, паспортним даним та свідоцтву про народження. Позивач не погоджуючись з рішенням відповідача в частині відсутності страхового стажу для призначення пенсії за віком, звернувся до суду.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач подав до суду клопотання про долучення доказів (матеріали розгляду звернення позивача про призначення пенсії за віком). У клопотанні зазначає, що відповідно до наданих документів страховий стаж особи - 24 роки 5 місяців 3 дні. Підстави для призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутні, у зв`язку з недостатністю необхідного страхового стажу 30 років, позаяк до страхового стажу не враховано: період роботи з 01.01.1976 до 28.12.1989 згідно уточнюючої довідки від 12.07.2023 №147, позаяк прізвище в довідці вказано « ОСОБА_2 », що не співпадає з паспортними даними; період роботи з 17.01.1990 до 31.12.1998 згідно трудової книжки від 15.04.1979 №1652, позаяк дата народження на титульній сторінці не співпадає з паспортними даними; період навчання з 01.09.1979 до 29.08.1980 згідно атестату від 29.08.1980 №4311, позаяк прізвище в атестаті вказано « ОСОБА_2 », що не співпадає з паспортними даними.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Суд встановив, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 .

03.11.2023 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Згідно із розпискою-повідомленням до заяви від 03.11.2023 зареєстровано вх.№2455 долучено такі документи: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру; заява про призначення/перерахунок пенсії; паспорт; диплом (свідоцтво, атестат) про навчання; довідка про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 №1.7-01/106, №1.7-03/104; довідка про прийняття на роботу (навчання) №517, №147, №08-04-01/164, №08-04-01/164/1; трудова книжка №1652.

За принципом екстериторіальності органом призначення визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 09.11.2023 № 63 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за відсутності необхідного страхового стажу.

У рішенні від 09.11.2023 № 63 зазначається: відповідно до наданих документів страховий стаж особи - 24 роки 5 місяців 3 дні. Результати розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не враховано: період роботи з 01.01.1976 до 28.12.1989 згідно уточнюючої довідки від 12.07.2023 №147, позаяк прізвище в довідці вказано «Македон», що не співпадає з паспортними даними; період роботи з 17.01.1990 до 31.12.1998 згідно трудової книжки від 15.04.1979 №1652, позаяк дата народження на титульній сторінці не співпадає з паспортними даними; період навчання з 01.09.1979 до 29.08.1980 згідно атестату від 29.08.1980 №4311, позаяк прізвище в атестаті вказано « ОСОБА_2 », що не співпадає з паспортними даними.

Відповідно до роздруківки розрахунку стажу (форма РС-право) номер ПС: 63 на дату звернення 03.11.2023 (а.с.75) страховий стаж позивача становить 24 роки 5 місяців 03 днів, до якого зараховано періоди: з 01.01.1999 до 31.12.2003 - 5 років 0 місяців 0 днів; з 01.01.2004 до 05.05.2014 - 10 років 4 місяці 28 днів; з 20.05.2014 до 13.02.2015 - безробіття - 0 років 9 місяців 13 днів; з 18.03.2015 до 31.12.2020 догляд за пенсіонером - 5 років 9 місяців 14 днів; з 01.01.2021 до 08.07.2023 догляд за пенсіонером - 2 роки 6 місяців 8 днів.

Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії та не зарахуванням до страхового стажу зокрема періоду роботи з 01.01.1976 до 28.12.1989 згідно уточнюючої довідки від 12.07.2023 №147, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на таке.

V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин - далі Закон №1058).

Згідно статті 4 Закону №1058 законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 1 Закону №1058, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 Закону №1058, та інші особи, передбачені Законом №1058.

Згідно частини першої статті 9 Закону № 1058 в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно частини першої статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно частини другої статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону №1058 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058).

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно статті 62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Згідно із пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку).

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі №569/16691/16-а, від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.

У межах спірних правовідносинах позивачем заявлено позовні вимоги щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу, що дає право на пенсію за віком - періоду роботи з 01.01.1976 до 28.12.1989 згідно уточнюючої довідки від 12.07.2023 №147.

Матеріалами справи підтверджено зарахування до страхового стажу позивача періодів трудової діяльності з 01.01.1999 до 31.12.2003; з 01.01.2004 до 05.05.2014; з 20.05.2014 до 13.02.2015; з 18.03.2015 до 31.12.2020; з 01.01.2021 до 08.07.2023, тому спір між сторонами щодо вказаних періодів відсутній - у цій частині позовних вимог належить відмовити як необгрунтованим.

Надаючи оцінку доводам сторін щодо спірного періоду з 01.01.1976 до 28.12.1989, суд зазначає таке.

У трудовій книжці серії № НОМЕР_3 на титульній сторінці аркуша міститься дописування: прізвище виправлене на Макидон згідно паспорта НОМЕР_2 - інспектор з кадрів, підпис скріпелений печаткою СТОВ ім. Устименка ЄДРПОУ №03793679. Згідно вкладення в трудову книжку зазначене прізвище ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідає паспортним даним позивача.

У трудовій книжці містяться записи, що у спірний період з 01.01.1976 до 28.12.1989 позивач працював: з 1976 до 1980 - різні роботи; з 1981 до 1989 роки - на посаді тракторист.

Записами трудової книжки позивача підтверджено трудову діяльність у частині спірного періоду, зазначено про кількість відпрацьованих людино-днів, виплачених коштів, а також містяться підписи осіб, що засвідчують записи та печатка колгоспу. Відповідачем зауважень щодо трудової книжки в частині вказаних спірних періодів не виявлено.

Підставою для відмови у зарахуванні спірних періодів до стажу роботи, що враховується у призначення пенсії, відповідачем в оспорюваному рішенні зазначено, що періоди трудової діяльності по трудовій книжці не зараховано до стажу, позаяк дата народження на титульній сторінці не співпадає з паспортними даними.

Суд критично оцінює зазначену позицію відповідача, позаяк обов`язок заповнення трудових книжок покладено на роботодавця, проте згідно вкладення в трудову книжку вказана дата народження « ОСОБА_1 » - ІНФОРМАЦІЯ_1 (дата заповнення вкладення 08.05.2014), що розцінюється судом як надмірний формалізм відповідача.

На момент заповнення трудової книжки позивача (01.09.1980) була чинна Інструкція «Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях», що затверджена постановою Держкомпраці СРСР по праці і соціальних питаннях від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція № 162).

Відповідно до п.2.2 розділу 2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

В трудову книжку вносяться: дані про робітника: прізвище, ім`я та по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність.

Згідно з пунктом п. 2.3. розділу 2 Інструкції №162 записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також про нагороди і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а під час звільнення в день звільнення і повинні повністю відповідати тесту наказу (розпорядження). З кожним записом, що вноситься на підставі наказу (розпорядження) в трудову книжку про прийом на роботу, переводах на іншу постійну роботу і звільнення, адміністрація зобов`язана ознайомити власника цієї книжки під підпис в особовій картці (п.2.4. розділу 2 Інструкції). Згідно із п.2.11. розділу 2 Інструкції передбачено, що першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (чи печатка відділу кадрів), яким вперше заповнювалась трудова книжка.

Обов`язок ведення трудових книжок (заповнення, внесення відповідних записів та їх засвідчення з проставленням печатки підприємства або відділу кадрів, внесення виправлень та/або змін до записів) законодавцем покладено на адміністрацію підприємств (власника або уповноважений ним орган). Відповідно до пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність, тому працівник не несе відповідальності за недоліки заповнення трудової книжки. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист і права на пенсійне забезпечення.

Законодавець пов`язує необхідність підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, відповідних записів у ній, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи за певні періоди роботи.

Належність архівної довідки від 12.07.2023 підтверджується аналогічними записами в трудовій книжці про трудову діяльність за період з січня 1976 року до 28 грудня 1989 року та паспортними даними.

Трудова книжка позивача в частині спірного періоду не містить неправдивих або недостовірних відомостей, виправлень, підчисток та/або наведень, а зворотного відповідачем не зазначено і не доведено. Суд критично оцінює зазначені відповідачем зауваження, як-то дата народження на титульній сторінці трудової книжки та прізвище, що зазначене у довідці від 12.07.2023 №147, що не може слугувати самостійною підставою для відмови у зарахуванні періоду діяльності позивача до стажу роботи, що враховується у призначенні пенсії, позаяк зазначені періоди трудової діяльності позивача зазначені у довідці від 12.07.2023 підтверджується аналогічними записами в трудовій книжці про трудову діяльність за період з 1976 до 1989 року.

Згідно довідки Державного навчального закладу «Іркліївський професійний аграрний ліцей», який діє в результаті реорганізації Іркліївського СПТУ №19 в атестаті від 29.08.1980 №4311 прізвище « ОСОБА_2 » виправлено на « ОСОБА_3 ».

Підставою для призначення пенсії є наявність необхідного страхового стажу, а не дотримання усіх формальних вимог під час заповненні трудової книжки.

Відповідач, відмовляючи позивачу у зарахуванні до страхового стажу періоду трудової діяльності зокрема з 01.01.1976 до 28.12.1989 діяв протиправно, без урахування усіх обставин та інших достовірних записів у трудовій книжці позивача.

Згідно частин першої, другої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Оцінюючи доводи та докази сторін, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову у призначенні пенсії за віком від 09.11.2023 №63 прийняте не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення, тобто не відповідає критеріям, визначених частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Оцінюючи зміст позовних вимог про зобов`язання вчинити дії, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 245 КАС України під час вирішення справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення порушеного права особи і вправі обрати найбільш ефективний спосіб захисту такого права, що відповідає характеру порушення з урахуванням обставин конкретної справи, однак, перебирання непритаманних суду повноважень суб?єкта владних повноважень неможливе за відсутності всіх умов, необхідних для втручання у дискреційні повноваження відповідного суб?єкта. Рішення, яке приймається суб?єктом владних повноважень у межах його дискреційних повноважень є правомірним лише за умови, що воно відповідає всім критеріям, що визначені частиною другою статті 2 КАС України (висновки ВС у справі №380/13558/21).

Суд зазначає, обчислення стажу, що враховується у призначенні пенсії, є повноваженням пенсійного органу під час здійснення адміністративних процедур. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, що би свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

З урахуванням аналізу норм законодавства та встановлених обставин, враховуючи часткове зарахування відповідачем до страхового стажу періодів, що є спірними у справі, а також компетенцію пенсійного органу в питаннях обчислення і зарахуваня стажу, необхідного для призначення пенсії, суд з метою належного та ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 03.11.2023 про призначення пенсії за віком з урахуванням оцінки та висновків суду.

Варто зазначити, що під час повторного розгляду заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Висновки суду, викладені в мотивувальній частині його рішення є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень під час здійснення повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення. Суд зауважує, що під час визначення меж встановлених зобов`язань необхідно враховувати як резолютивну, так і мотивувальну частини судового рішення.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірності своїх дій (рішення) у спірних правовідносинах.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Суд дійшов висновку, що відповідач, ухвалюючи індивідуальний акт, протиправно не продемонстрував сприяння у реалізації права позивача на соціальний захист - пенсійне забезпечення у контексті легітимних очікувань як складової майнового права - не роз`яснив Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу, що потребує виправлення, тому у контексті повноважень суду згідно частини 4 статті 245 КАС України (у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд під час зарахування стажу) належить зобов`язати суб`єкта владних повноважень - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області вирішити питання щодо перевірки спірних періодів роботи позивача відповідно до повноважень за Порядком 28-2 з урахуванням правової оцінки, наданої судом за встановлених обставин, оцінених доказів та доводів сторін, позовні вимоги належить задовольнити частково, визнавши протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 09.11.2023 №63 під час розгляду заяви позивача від 03.11.2023 щодо перевірки відомостей про страховий стаж та сприяти позивачеві ОСОБА_1 у поясненні (усуненні, з`ясуванні) розбіжностей/неточностей за спірний/спірні періоди трудової діяльності.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке. Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд не включає до складу судових витрат, що належать розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Враховуючи, що позивачем сплачений судовий збір у сумі 2147,20 грн, позовні вимоги задоволено частково, наявні підстави для стягнення витрат зі сплати судового збору у сумі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 255, 258, 262-263, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 09.11.2023 №63 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області області повторно розглянути заяву від 03.11.2023 ОСОБА_1 та прийняти мотивоване рішення з урахуванням оцінки та висновків суду.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Бандери Степана 43, м. Суми, 40009 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 1073,60 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення направити сторонам справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області [вул. Бандери Степана 43, м. Суми, 40009, ].

Судове рішення складене 05.03.2024.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА