Справа № 300/8478/23
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2024-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" лютого 2024 р. справа № 300/8478/23
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:
судді Гомельчука С.В.,
при секретарі Шуліці В.А.,
за участю: представника позивача Сторожука А.Л.,
представника відповідача Микитчина П.С.,
ВСТАНОВИВ:
Позовні вимоги мотивує тим, що 16 грудня 2021 року позивач звернувся до Букачівської селищної ради із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Під час засідання десятої сесії Букачівської селищної ради восьмого скликання заяву було розглянуто, рішення не прийнято. Позивач оскаржив до суду бездіяльність відповідача, та рішенням суду від 28.11.2022 по справі № 300/2558/22 визнано протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язано розглянути вказану заяву та прийняти відповідне рішення. На виконання рішення суду 19.05.2023 на пленарному засіданні Букачівської селищної ради розглянуто питання про звернення ПСП «Вишнів». Проте, рішення по заяві не було прийнято. Вважає, що у позивача наявні всі необхідні документи та погодження для прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою.
Ухвалою суду від 15.12.2023 провадження у справі відкрито, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Підготовче провадження закрито 23.01.2024, призначено розгляд справи по суті на 02.02.2024. За клопотанням представника позивача розгляд справи відкладався до 13.02.2024.
Відповідач скористався правом подання відзиву на адміністративний позов, де представник відповідача зазначив, що Букачівська селищна рада рішення за результатами розгляду заяви позивача не прийняла, оскільки в матеріалах проекту землеустрою є ряд недоліків. Зокрема, в межах земельної ділянки знаходяться охоронні зони та нарізна дорога, відповідно до Проекту планування та забудови с. Вишнів, яка веде до цвинтаря с. Вишнів та земель для ведення особистого селянського господарства. Позивачу було запропоновано звернутись до проектної організації для внесення змін до проекту землеустрою. В задоволенні позовних вимог просив відмовити.
Представником позивача подано відповідь на відзив, де він наполягав на задоволенні позовних вимог.
При розгляді справи по суті 13.02.2024 та 27.02.2024 представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, указаних в позові і відповіді на відзив. Представник відповідача заперечував проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.
22.12.2021 під час засідання десятої сесії Букачівської селищної ради восьмого скликання вказану заяву було розглянуто. За результатами обговорення рішення не прийнято, а запропоновано ПСП Вишнів звернутись до проектної організації для внесення змін до проекту землеустрою.
Позивач оскаржив до суду бездіяльність відповідача. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 по справі № 300/2558/22 визнано протиправною бездіяльність Букачівської селищної ради щодо не розгляду у передбачений законодавством спосіб та строк заяви ПСП Вишнів від 15.12.2021, зобов`язано відповідача розглянути вказану заяву та прийняти рішення з урахуванням висновків, наведених у рішенні суду.
19.05.2023 на пленарному засіданні дев`ятнадцятої сесії восьмого скликання Букачівської селищної ради, на виконання рішення суду, винесено питання про розгляд звернення ПСП «Вишнів». Проте, рішення по заяві не було прийнято, що послугувало підставою для звернення позивача до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з такого.
Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України від 21.05.1997 за №280/97-ВР Про місцеве самоврядування в Україні.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України Про місцеве самоврядування, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Статтею 59 Закону №280/97-ВР встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.
У відповідності до підпунктів 9, 10 пункту б частини 1 статті 33 Закону №280/97-ВР, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження: організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою.
Частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до пунктів а - в частини 1 статті 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.
Статтею 122 ЗК України визначено повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування.
Згідно з частиною 1 та 4 вищезазначеної статті сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб…
Згідно із пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.
Частиною 5 статті 46 Закону №280/97-ВР передбачено, що сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності не рідше ніж один раз на місяць.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що в силу приписів Закону №280/97-ВР та Земельного кодексу України відповідач наділений виключною компетенцією щодо передачі земельних ділянок територіальних громад у власність чи користування громадян та юридичних осіб, вказані питання вирішує на сесіях ради, яка скликаються не рідше ніж один раз на місяць.
Як передбачено ч. 6 ст. 123 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.
Отже, за результатами розгляду заяви про затвердження проекту землеустрою відповідний орган місцевого самоврядування зобов`язаний прийняти мотивоване рішення в порядку передбаченому п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".
В ході розгляду справи встановлено, що за наслідками розгляду заяви позивача рішення про затвердження проекту землеустрою чи відмову у затвердженні проекту землеустрою з мотивами відмови на засідання ради не приймалось.
В зв`язку з цим суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Букачівської селищної ради від 19.05.2023, оскільки за наслідками розгляду заяви позивача відповідачем не було прийнято жодного акту ради, як суб`єкта земельних правовідносин, у формі рішення.
Разом з цим, неприйняття по заяві ПСП «Вишнів» мотивованого рішення у відповідності до норм діючого законодавства свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.
Щодо вимоги позивача зобов`язати відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою, суд зазначає таке.
Завдання адміністративного судочинства полягає в гарантуванні ефективного захисту поршених прав осіб, що звертаються до суду за захистом цих прав, з урахуванням принципу розподілу влади, за суті яким на адміністративний суд покладено обов`язок контролю легальності дій та рішень суб`єктів владних повноважень, які мають діяти у визначених законом межах та на власний розсуд при виборі одного законного рішення із кількох можливих варіантів.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.
Суд звертає увагу, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Як встановлено судом, відповідачем за результатами розгляду заяви ПСП «Вишнів» від 15.12.2021 не прийнято мотивованого рішення про затвердження чи відмову у затвердженні проекту землеустрою. Тому для ефективного захисту прав і інтересів позивача, у відповідності до ч.2 ст.9 КАС України, суд виходить за межі позовних вимог і належним способом захисту його порушеного права вважає визнання протиправною бездіяльності Букачівської селищної ради щодо не розгляду у передбачений законодавством спосіб та строк заяви позивача від 15.12.2021 та зобов`язання відповідача розглянути вказану заяву із прийняттям мотивованого рішення з урахуванням висновків, наведених у рішенні суду.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною 3 вказаної статті встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог з відповідача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 1073,6 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп за рахунок його бюджетних асигнувань.
Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу позивачу, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що позивачем, окрім сплати судового збору, понесено витрати на правничу допомогу.
Так, відповідно до доданих до позову доказів, позивачем понесено судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 5000,00 грн.
На підтвердження понесення судових витрат, представник позивача суду надав:
- акт №2 про надання послуг від 07.12.2023;
- квитанцію до прибуткового касового ордеру №01/07-12/23.
Статтею 134 КАС України врегульовані питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 3,4 цієї статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини 6 статті 134 КАС України).
Приписами частини 1 статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (частини 2, 3 статті 30 вищевказаного Закону).
Аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.
В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що розмір витрат на правничу допомогу завищений, оскільки представник позивача приймав участь у справі за аналогічними позовними вимогами між теми самими сторонами.
Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Так, адвокатом Сторожуком А.Л. надано суду акт №2 про надання послуг від 07.12.2023, складений між Адвокатським бюро «Андрія Сторожука» та ПСП «Вишнів». Згідно акту правничу допомогу було надано на суму 5000 грн, в тому числі:
-опрацювання матеріалів справи, аналіз та вироблення стратегії представництва, надання консультацій 1000 грн;
-підготовка та відправка адвокатських запитів відповідачу 1000 грн;
-підготовка позовної заяви до суду 3000 грн.
Виходячи з вищенаведеного, аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів, з урахуванням критерію співмірності зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, та обсягом виконання відповідних робіт, а також участі представника позивача у справі №300/2558/22 між тими ж сторонами з подібним предметом позову, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн і вважає, що розумним розміром витрат на професійну допомогу адвоката складає сума 2000 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07.03.2024.

Суддя Гомельчук С.В.