Справа № 320/10183/24
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2024-03-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

08 березня 2024 року м.Київ № 320/10183/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Приватного підприємства "Інкопмарк-плюс" про забезпечення позову по адміністративній справі за позовом Приватного підприємства "Інкопмарк-плюс" до ДПС України про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернулось ПП "ІНКОПМАРК-ПЛЮС" з позовом до Державної податкової служби України, у якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати розпорядження Державної податкової служби України від 27.09.2023 №364-р/л про анулювання ліцензії на виробництво алкогольних напоїв № 00042 терміном дії з 03.07.2020 до 03.07.2025 Приватному Підприємству «ІНКОПМАРК-ПЛЮС» (ідн. код 22222899) місцезнаходження: 25006, Кіровоградська область, м. Кропивницький, Подільський район, вул. Шевченка, буд. 54, кімната 9, місце провадження діяльності: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Велика Пермська. 88-А.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 року відкрито провадження по справі №320/10183/24.

Також ПП "Інкопмарк-плюс" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з заявою про забезпечення позову одночасно з пред`явленням позову, в якій просить суд:

зупинити дію розпорядження від 364-р/л від 27.09.2023 Державної податкової служби про анулювання ліцензії на виробництво алкогольних напоїв №00042 терміном дії з 03.07.2020 до 03.07.2025 Приватному підприємству «Інкопмарк-Плюс» (ідентифікаційний код 22222899): місцезнаходження: 25006. Кіровоградська область, місто Кропивницький. вулиця Шевченка, буд. 54. кімната 9; місце провадження діяльності: Кіровоградська область, місто Кропивницький. вулиця Велика Пермська, буд 88-А.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач послався на те, що Приватне підприємство «ІНКОПМАРК- ПЛЮС» (22222899) здійснює діяльність з виробництва пива, у липні 2020 року отримало ліцензію на виробництво алкогольних напоїв № 0042 з терміном дії з 03 липня 2020р. до 03 липня 2025 р. Місце провадження діяльності Кіровоградська область, місто Кропивницький, вулиця Велика Пермська, 88-А. А отже, здійснення господарської діяльності Заявника залежить від наявності відповідної ліцензії, а її анулювання, відповідно, до припинення такої діяльності, що тягне за собою такі наслідки як втрата прибутку від здійснення господарської діяльності, неможливість виплати заробітної плати персоналу, простій обладнання, яке потребує постійного обслуговування, та введенням простою на підприємстві, а також до неможливості виконання зобов`язань щодо реалізації продукції за укладеними правочинами з відповідними штрафними санкціями та компенсаціями. Враховуючи, що оскаржуваним розпорядженням вже анульовано ліцензію заявника, очевидна небезпека заподіювання шкоди правам та інтересам заявника до ухвалення рішення у справі. Відтак, вжиття судом заходів забезпечення позову не порушує прав та законних інтересів відповідача чи інших осіб. В той час, як викладені заявником обставини та надані докази вказують на безпеку заподіяння шкоди нашим правам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, для відновлення яких необхідно докласти значних коштів і витрат, заборона здійснення виробництва алкогольними напоями може призвести до повного припинення господарської діяльності товариства. При цьому вжиття такого заходу не зумовлює фактичне вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.

Згідно ч.1 ст.154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 154 КАС України, суд дійшов висновку про розгляд клопотання про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву представника позивача про забезпечення адміністративного позову, суд виходить з наступного.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Також, згідно із ч. 2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 826/14951/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 140/2474/20.

Суд враховує і те, що відповідно до статті 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з Рекомендацією N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Відтак, заходи забезпечення позову застосовуються судом лише у виключних, виняткових випадках за наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В той же час, Верховний Суд у постанові від 10.06.2021 (справа №380/5217/20) сформулював правову позицію, згідно з якою, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Для забезпечення позову суд повинен, на підставі доказів та з огляду на обставини справи, поведінку учасників переконатися, що загроза правам, свободам та інтересам особи має реальний характер. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в пункту 1 частини другої статті 150 КАС України.

Отже, надання правової оцінки доводам позивача, висловленим на обґрунтування позовних вимог по суті спору, має здійснюватися судом у межах процедури судового розгляду, з дотриманням усіх процесуальних гарантій учасників справи, передбачених процесуальним законом, а тому вжиття заходів забезпечення позову у такий спосіб, фактично, призводить до вирішення спору по суті й може мати вплив на судове рішення, яке згодом буде ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Суд констатує, що позивачем не наведено та не надано жодних доказів в обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову.

Судом встановлено, що в заяві про забезпечення адміністративного позову не наведено конкретних обґрунтувань порушення прав позивача із обов`язковим підтвердженням цього відповідними доказами, а також посилання на явну протиправність оскаржуваного розпорядження, може бути встановлено лише під час розгляду справи по суті, що є безумовною підставою для відмови у застосуванні попереднього судового захисту у вигляді забезпечення позову.

Зазначення позивачем про те, що незупинення дії розпорядження в частині анулювання ліцензії на право оптової торгівлі пальним до ухвалення судового рішення може призвести до того, що здійснення господарської діяльності заявника залежить від наявності відповідної ліцензії, а її анулювання, відповідно, до припинення такої діяльності, що тягне за собою такі наслідки як втрата прибутку від здійснення господарської діяльності, неможливість виплати заробітної плати персоналу, простій обладнання, яке потребує постійного обслуговування, та введенням простою на підприємстві, а також до неможливості виконання зобов`язань щодо реалізації продукції за укладеними правочинами з відповідними штрафними санкціями та компенсаціями, є лише припущенням позивача.

Позивачем також не надано жодних доказів на підтвердження того факту, що ПП "ІНКОПМАРК-ПЛЮС" буде завдано шкоди правам, свободам та інтересам без вжиття заходів забезпечення позову, позивач лише припускає таку ймовірність.

Отже, передумовою вжиття заходів забезпечення позову, є необхідність встановлення судом їх співмірності із заявленими позовними вимогами, а також, врахування наслідків вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

У межах розгляду даної заяви, судом не може даватись оцінка правомірності/протиправності дій відповідача, оскільки встановлення очевидності ознак її протиправності без розгляду справи по суті, є неприпустимим, адже саме під час розгляду спору по суті, учасниками справи надаються відповідні докази на підтвердження своєї правової позиції, забезпечується принципи змагальності та рівності учасників справи.

Суд не вбачає достатніх підстав, які б вказували на необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб та даних, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, захист яких стане взагалі неможливим без вжиття таких заходів, або ж для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 150, 154, 248, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ПП "ІНКОПМАРК-ПЛЮС" про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Приватного підприємства "Інкопмарк-плюс" до ДПС України про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Лисенко В.І.