Справа № 120/17137/23
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 березня 2024 р. Справа № 120/17137/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Відділу освіти , сім`ї, молоді, культури, спорту та туризму Копайгородської селищної ради до Центрально - західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці, третьо особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування припису

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся відділ освіти, сім`ї , молоді, культури, спорту та туризму Копайгородської селищної ради (далі- відділ, позивач) до Центрально західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці (далі ЦЗМУДСПП, управління, відповідач) із позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати припис від 24.10.2023 р. №ЦЗ/ВН/26852/094П.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує на те, що наказ про прийняття на роботу ОСОБА_1 був виданий директором садочку необґрунтовано, оскільки ставка 0,21 % виховательки відсутня, а для зайняття посади медичного керівника у ОСОБА_1 відсутня фахова освіта. Відтак, відділом видано наказ про спонукання директора ОСОБА_2 скасувати наказ про призначення ОСОБА_1 на посади виховательки та музичного керівника.

На думку позивача, питання про прийняття на роботу ОСОБА_1 мало бути вирішено начальником відділу освіту в межах погодженого бюджетного фінансування, однак такого погодження не було.

Дані обставини, на думку позивача, свідчать про протиправність припису, оскільки ОСОБА_1 незаконно прийнято на роботу.

Ухвалою від 20.11.2023 р. відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

29.11.2023 р надійшов відзив, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову вказуючи на те, що відділом освіти не виплачено ОСОБА_1 заробітну плату за вересень 2023 р. та аванс за жовтень 2023 р., що є порушенням ст..115 КЗпП України. При цьому, позивач не наділений повноваженнями звільняти з посади педагогічних працівників чи скасовувати наказ про прийняття на роботу. У разі ж , якщо директор садочку прийняла ОСОБА_1 незаконно, позивач не позбавлений права звернутись до директора із позовом про відшкодування шкоди.

Ухвалою від 30.01.2024 р. витребувано додаткові докази.

Ухвалою від 13.02.2024 р. залучено в якості третьої особи ОСОБА_1

26.02.2024 р. надійшли пояснення третьої особи- ОСОБА_1 , в яких вказала, що її прийнято на посаду вихователя з 01.09.2023 р. з навантаженням 0,21% ставки та додатково на сумісну посаду музичного керівника з навантаженням 0, 5% ставки. Однак, директором відділу освіту одноособово прийнято рішення не виплачувати їй заробітну плату, що є протиправним.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступне.

В період з 23.10.2023 р. по 24.10.2023 р. посадовою особою Центрально західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці проведено позаплановий захід стосовно відділу освіти, сім`ї , молоді, культури, спорту та туризму Копайгородської селищної ради, за наслідком чого складено акт від 24.10.2023 р. №ЦЗ/ВН/26852/094П.

В даному акті зафіксовано, що 31.08.2023 р. згідно наказу директора Копайгородського ДНЗ Берізка №106-к від 31.08.2023 р. , ОСОБА_1 прийнято на посаду вихователя з 01.09.2023 р. з навантаженням 0,21% ставки та додатково на сумісну посаду музичного керівника з навантаженням 0, 5% ставки.

В подальшому, 04.09.2023 р. начальником відділу освіту видано наказ про скасування наказу про призначення ОСОБА_1 на роботу. Однак відповідно до посадової інструкції начальника відділу освіти, сім`ї , молоді, культури, спорту та туризму Копайгородської селищної ради, останній не має повноважень на призначення та звільнення педагогічних працівників.

При цьому, директором Копайгородського ДНЗ Берізка подано табель використання робочого часу за вересень 2023 р., в тому числі стосовно ОСОБА_1 . Однак заробітна плата за вересень 2023 р. та аванс за жовтень 2023 р. останній не нараховані.

В подальшому, Центрально західним міжрегіональним управлінням державної служби з питань праці складено припис від 24.10.2023 р. №ЦЗ/ВН/26852/094П, яким зобов`язано усунути порушення , зокрема, щодо виплати заробітної плати ОСОБА_1 .

Також складено протокол про адміністративне правопорушення, яким вказано, що відділом допущено порушення статті 115 КЗпП України.

Не погоджуючись із приписом відділ звернувся до суду із даним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) регламентовані Законом України від 05.04.2007 року № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон № 877-V) .

Положеннями статті 6 Закону № 877-V визначено, що підставами для здійснення позапланових заходів є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Відповідно до положень статті 7 Закону № 877-V за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.

Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Із процитованого видно, що підставами для позапланових заходів є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам. В разі встановлення порушень та необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, який є обов`язковим до виконання.

Суд вказує, що позаплановий захід проведено на підставі звернення фізичної особи ОСОБА_1 стосовно не виплати заробітної плати (а.с. 154 т.1). Листом Державної служби з питань праці від 18.10.2023 р. погоджено проведення позапланового заходу відповідачу відносно відділу освіти, сім`ї , молоді, культури, спорту та туризму Копайгородської селищної ради (арк.. справи 130 т.1). Відтак захід відбувся на підставі та у відповідності до норм чинного законодавства.

Оцінюючи спірниий припис, суд вказує на те, що трудові відносини всіх працівників, та сприяння зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини, регламентуються Кодексом законів про працю (далі КЗпП України).

За визначенням, наведеним у частині 1 статті 21 КЗпП України, трудовий договір - угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.

Згідно частини першої статті 23 КЗпП України, трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами

Частиною першою статті 24 КЗпП України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.3 ст. 24 КЗпП України).

Відповідно до статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

В умовах спрощеного режиму розмір заробітної плати визначається трудовим договором з урахуванням встановленого законом мінімального рівня оплати праці, а заробітна плата виплачується працівнику у строки, встановлені цією статтею, та визначені трудовим договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується до початку відпустки, якщо інше не передбачено трудовим або колективним договором.

Відподно до статтей 21, 22, 24 Закону України Про оплату праці працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника.

Забороняється будь-яке зниження розмірів оплати праці залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання.

Суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Забороняється провадити виплату заробітної плати у магазинах роздрібної торгівлі, питних і розважальних закладах, за винятком тих випадків, коли заробітна плата виплачується працюючим у цих закладах особам.

За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через банки/небанківських надавачів платіжних послуг, які отримали право на відкриття і ведення обслуговування рахунків відповідно до Закону України "Про платіжні послуги", поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.

Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Працівник є слабшою, ніж роботодавець, стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця (наведена позиція викладена в пунктах 67, 69, 70, 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц).

Конституційний Суд України в Рішенні від 29.01.2008 № 2-рп/2008 зазначив, що право заробляти собі на життя є невід`ємним від права на саме життя, оскільки останнє є реальним лише тоді, коли матеріально забезпечене (абзац другий підпункту 6.1.1 підпункту 6.1 пункту 6 мотивувальної частини).

Згідно зі статтею 1 Конвенції Про захист заробітної плати № 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін заробітна плата означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Аналізуючи положення трудового законодавства в контексті конституційного звернення, Конституційний Суд України виходить з того, що поняття заробітна плата і оплата праці, які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків.

Наведений зміст поняття заробітної плати узгоджується з одним із принципів здійснення трудових правовідносин - відплатність праці, який дістав відображення у пункті 4 частини I Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03.05.1996, ратифікованої Законом України від 14.09.2006 № 137-V, за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Із процитованих норм видно, що в разі прийняття працівника на роботу такому гарантується належна оплата праці.

Оцінюючи позицію позивача стосовно правомірності не виплати заробітної плати , суд вказує наступне.

Як встановлено, наказом директора Копайгородського ЗДО Берізка №106-к від 31.08.2023 р. ОСОБА_1 призначено на посаду вихователя з навантаженням 0,21% ставки та додатково на сумісну посаду музичного керівника з навантаженням 0, 5% ставки з 01.09.2023 р.

Згідно табеля робочого часу за вересень 2023 р. ОСОБА_1 відпрацьовано 21 день/26год.15 хв.

Згідно табеля робочого часу за жовтень 2023 р. ОСОБА_1 відпрацьовано 22 дні/27 год.30 хв. (арк. справи 55, т.2).

Однак, заробітна плата за вересень 2023 р. та аванс за жовтень 2023 р. ОСОБА_1 не виплачені. При цьому, слід зазначити, що відповідні нарахування та виплата проводяться відділом освіти, що не заперечується жодною із сторін.

Так, позивач в позові вказує, що виплата заробітної плати їй не здійснювалась, оскільки наказ директора Копайгородського ЗДО Берізка про призначення на посаду ОСОБА_1 від 31.08.2023 р. є неправомірним та скасований наказом №41 від 04.09.2023 р.

При цьому, зі змісту наказу №41 від 04.09.2023 р. відділу освіти, сім`ї, молоді, культури, спорту та туризму Копайгородської селищної ради, видно, що ним наказано директору Копайгородського ЗДО Берізка скасувати наказ №106-К від 31.08.2023 р. Про призначення на посаду ОСОБА_1 . Тобто наказом №41 від 04.09.2023 р. не скасовано наказ про прийняття та не звільнено ОСОБА_1 із посади виховательки та музичного керівника Копайгородського ЗДО Берізка.

В ході розгляду справи суд не надає оцінку правомірності наказу про прийняття на роботу ОСОБА_1 , оскільки такий не є предметом оскарження.

При цьому, суд вказує, що доказів виконання директором Копайгородського ЗДО Берізка наказу відділу освіти №41 від 04.09.2023 р. щодо скасування наказу №106-К від 31.08.2023 р. Про призначення на посаду ОСОБА_1 , суду не надано, як і доказів звільнення ОСОБА_1 з посади.

Відтак, беручи до уваги вищевказане, суд доходить висновку, що відділом освіти безпідставно не виплачено заробітну плату ОСОБА_1 за відпрацьовані дні вересня та жовтня 2023 р.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності оскаржуваних рішень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини не підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що у разі відмови у задоволені позову судовий збір не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Відділ освіти, сім`ї, молоді, культури, спорту та туризму Копайгородської селищної ради (вул. Центральна, 28, смт. Копайгород, Вінницька область, )

Відповідач: Центрально-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці (вул. Шевченка, 18 а, м. Житомир, )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Повний текст судового рішення сформовано: 07.03.24 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна