Справа № 160/2076/21
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2023 року м. Дніпросправа № 160/2076/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянивши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 березня 2023 року у справі №160/2076/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 перерахувати та виплатити пенсію в розмірі 70% грошового забезпечення на підставі довідки Управління Служби безпеки України від 27.08.2020 р. №55/11/202-244, яка включає в себе наступні види грошового забезпечення: посадовий оклад - 7750,00 грн.; оклад за військовим званням - 1480,00 грн.; надбавка за вислугу років (50%) - 4615,00 грн.; надбавка за виконання особливо важливих завдань (32%) - 4430,40 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) - 1162,50 грн.; премія (10%) - 775,00 грн. Усього - 20212,90 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 70% грошового забезпечення на підставі довідки Управління Служби безпеки України від 27.08.2020 р. №55/11/202-244, яка включає в себе наступні види грошового забезпечення: посадовий оклад - 7750,00 грн.; оклад за військовим званням - 1480,00 грн.; надбавка за вислугу років (50%) - 4615,00 грн.; надбавка за виконання особливо важливих завдань (32%) - 4430,40 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) - 1162,50 грн.; премія (10%) - 775,00 грн. Усього - 20212,90 грн., з урахуванням 100 відсотків суми підвищення без обмежень максимального розміру пенсії з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.04.2019 р.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволена частково, а саме судом:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 перерахувати та виплатити пенсію на підставі довідки управління Служби безпеки України від 27.08.2020 р. №55/11/202-244, яка включає в себе наступні види грошового забезпечення: посадовий оклад - 7750,00 грн.; оклад за військовим званням - 1480,00 грн.; надбавка за вислугу років (50%) - 4615,00 грн.; надбавка за виконання особливо важливих завдань (32%) - 4430,40 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) - 1162,50 грн.; премія (10%) - 775,00 грн., усього - 20212,90 грн;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію на підставі довідки управління Служби безпеки України від 27.08.2020 р. №55/11/202-244, яка включає в себе наступні види грошового забезпечення: посадовий оклад - 7750,00 грн.; оклад за військовим званням - 1480,00 грн.; надбавка за вислугу років (50%) - 4615,00 грн.; надбавка за виконання особливо важливих завдань (32%) - 4430,40 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) - 1162,50 грн.; премія (10%) - 775,00 грн., усього - 20212,90 грн., починаючи з 01.04.2019 р.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2021 задоволено клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі №160/2076/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Встановлено судовий контроль за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі №160/2076/21.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у тридцятиденний строк з дня отримання цієї ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі №160/2076/21 щодо виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) доплати до пенсії за період з 01.04.2019 по 31.08.2021, яка становить 125982 грн. 70 коп.

20.03.2023 позивачем до Дніпропетровського окружного адміністративного суду подано клопотання про накладення штрафу та встановлення нового строку подання звіту щодо виконання рішення суду від 31.03.2021 у справі №160/2076/21.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.03.2023 призначено до розгляду клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу та встановлення нового строку судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 160/2076/21 в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 березня 2023 року суд:

визнав неприйнятим звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вих. №0400-010901-7/1680 від 05.01.2022) про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 року у справі №160/2076/21;

клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу та встановлення нового строку судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 160/2076/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнив частково;

зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для подання звіту про виконання рішення суду від 31.03.2021 по справі №160/2076/21 протягом 30 днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

У задоволенні іншої частини заяви відмовив.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року суд:

визнав неприйнятим звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вих №0400-010901-7/40576 від 29.03.2022) про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі №160/2076/19;

встановив новий строк подання звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі №160/2076/19;

зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подати новий звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі №160/2076/19 протягом 30 днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 травня 2023 року суд:

визнав прийнятим звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вих №0400-010901-7/54691 від 26.04.2023) про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі №160/2076/19 в частині нарахування пенсії на підставі довідки Управління Служби безпеки України від 27.08.2020 р. №55/11/202-244;

встановив новий строк подання звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі №160/2076/19 в частині виплати пенсії на підставі довідки Управління Служби безпеки України від 27.08.2020 р. №55/11/202-244;

зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подати новий звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі №160/2076/19 протягом трьох місяців з моменту отримання копії цієї ухвали.

Позивач з ухвалою суду першої інстанції від 28 березня 2023 року не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати ухвалу суду та винести рішення, яким повністю задовільнити клопотання позивача щодо накладення на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області штрафу в розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та встановлення нового строку Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для подання звіту про виконання рішення суду від 31.03.2021 р. по справі № 160/2076/21.

В обґрунтування скарги зазначено, що рішення суду у цій справі набрало законної сили 06.05.2021.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не виконано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/2076/21 від 31.03.2021 р. щодо здійснений виплати з 01.04.2019 р. з урахуванням виплачених сум, доплати на виконання рішення суду розмір якої, відповідно до розрахунку ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, становить 125 982 грн. 70 коп.

Позивачем було вичерпано загальний порядок виконання судового рішення, визначений Законом України "Про виконавче провадження".

На підставі клопотання від 01.11.2021 р. про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі № 160/2076/21 в порядку ст. 382 КАС України, судом було встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду.

Станом на 13.03.2023 рішення суду від 31.03.2021 у даній справі ГУ ПФУ в частині виплати доплати до пенсії за період з 01.04.2019 по 31.08.2021 у розмірі 125 982 грн. 70 коп. не виконано.

Судом відмовлено в задоволенні клопотання про накладення на керівника ГУ ПФУ, як на керівника - відповідального за виконання рішення суду, штрафу в розмірі сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на думку апелянта є протиправним, крім того, в порушення ч.2 ст. 382 КАС України, питання розглянуто судом без участі сторін.

Судом апеляційної інстанції справу розглянуто в письмовому провадженні у відповідності до вимог ст.311 КАС України.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Суд першої інстанції, відмовляючи у накладені на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу за невиконання рішення суду, виходив з того, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на час подання звіту було вчинено всі залежні від нього дії по виконанню судового рішення, проте, питання виплати заборгованості залежить виключно від наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України на відповідні цілі та не лежить у площині свободи розсуду пенсійного органу.

Враховуючи те, що метою встановлення судового контролю за виконання судового рішення є кінцевий результат щодо факту його виконання, а не накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, суд зробив висновок, що Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області необхідно встановити новий строк для подання звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 року у справі №160/2076/21 та зобов`язати подати новий звіт протягом одного місяця з дати отримання копії цієї ухвали.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно із статтею 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частинами 1, 2, 4 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII визначено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Вказаною нормою законодавець встановив обов`язок учасників справи щодо обов`язкового виконання рішень суду та їх відповідальність за невиконання таких рішень. Зазначена норма не передбачає будь-яких припущень або виключень щодо виконання частини судового рішення, не визначає яку частину рішення сторона повинна виконати обов`язково, а яку може не виконувати за наявності будь-яких причин.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Європейський Суд з прав людини звертає увагу на те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії»). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини»).

Обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України, статтями 2, 14, 370 КАС України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

В адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в яких є держава в особі її компетентних органів, а тому, адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Суд зазначає, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення.

Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Суд зазначає, що судовий контроль за виконанням судового рішення полягає у перевірці судом належного, точного та своєчасного виконання судового рішення у спосіб отримання звіту про таке виконання або спонукання до виконання судового рішення через визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у справі; наявність судового контролю за виконанням судового рішення передбачає безпосереднє виконання останнього та виключає можливості подання окремого позову, предметом якого є протиправні дії або бездіяльність суб`єкта, який має виконати таке рішення.

Питання, пов`язані із здійсненням судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах врегульовані статтею 382 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з частинами 2-3 статті 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

При цьому зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, або встановлення нового строку подання звіту, або накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу є правом суду, а не його обов`язком.

Вказана позиція узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 13.05.2021 року у справі №9901/598/19.

Частиною 4 статті 382 КАС України передбачено, що питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.

Частиною 7 вищевказаної норми процесуального закону передбачено, що сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.

Конституційний Суд України у Рішенні від 30.06.2009р. №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Тобто, судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу, відповідальну за виконання рішення суду.

Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що КАС України регламентовано наслідки неподання суб`єктом владних повноважень звіту про виконання судового рішення у вигляді встановлення нового строку подання звіту або накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, як випливає з диспозиції частин 2, 7 статті 382 КАС України, відповідальність у вигляді накладення штрафу, передбаченого цією нормою, настає за невиконання (повторне невиконання) судового рішення і так само за неподання (повторне неподання) відповідачем - суб`єктом владних повноважень звіту про виконання такого судового акту.

Суд зазначає, що накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

За змістом постанови Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 802/357/17-а звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 звертав увагу на те, що застосування статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Згідно висновків, наведених в постанові Верховного Суду від 23.04.2021 по справі №560/523/19, посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисну недобросовісність у діях суб'єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Верховний Суд у постанові від 31.10.2018 року у справі №704/1547/17 сформулював правову позицію, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту. Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту. Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абзацом першим підпункту 3.2 пункту 3, абзацом другим пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 року №16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Колегія суддів враховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

На виконання судового рішення органом Пенсійного фонду здійснено перерахунок пенсії позивача та нарахована доплата із перерахованого розміру за період з 01.04.2019 по 31.08.2021 в розмірі 125982 грн. 70 коп.

Нарахована доплата не виплачена у зв`язку з відсутністю відповідних коштів в бюджеті Пенсійного фонду.

Відповідач подав до суду звіт про виконання судового рішення в частині нарахування сум.

Суд наголошує, що підставою для накладення штрафу є саме достовірно встановлене судом в ході судового засідання порушення законності та правопорядку, та лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. При цьому, визначальною ознакою є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Аналіз наведених відповідачем обставин надають підстави для висновку про відсутність в діях керівника відповідача ознак вини та умислу щодо невиконання у повному обсязі судового рішення, як умови притягнення особи до відповідальності.

Як неодноразово наголошував Верховний Суд (ухвала від 14 лютого 2023 року справа №200/3958/19-а, від 04 липня 2023 року справа №200/3958/19-а тощо) невиконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Таким чином, наявність у матеріалах справи доказів на вжиття відповідачем дій, спрямованих на виконання рішення суду, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку щодо відсутності підстав для накладення штрафу на керівника відповідача - суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення.

Щодо посилання скаржника на порушення судом вимог процесуального права в частині розгляду заяви без повідомлення сторін та не у судовому засіданні, колегія суддів зазначає, що вказані порушення не призвели до невірного вирішення спірного питання.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно відмовлено в накладені штрафу за невиконання судового рішення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України, обумовлює підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст. 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 березня 2023 року у справі №160/2076/21 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 березня 2023 року у справі №160/2076/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати проголошення.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко