Справа № 400/7457/23
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2024-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

07 березня 2024 р. справа № 400/7457/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., розглянувши матеріали адміністративної справи

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

провизнання дій та бездіяльності протиправними; стягнення 165 705,62 грн

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулась з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач або військова частина НОМЕР_1 ), в якому просить суд:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачці за період з 05.09.16 р. до 28.02.18 р. включно;

2) стягнути з відповідача на користь позивачки індексацію грошового забезпечення за період з 05.09.16 р. до 28.02.18 р. включно в сумі 58 897,82 грн. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.04 р. № 44;

3) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачці за період з 01.03.18 р. до 27.02.20 р. включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.03 р. №1078;

4) стягнути з відповідача на користь позивача індексацію - різницю грошового забезпечення 4 463,15 грн. в місяць у загальній? сумі 106 807,80 грн. за період з 01.03.18 р. до 27.02.20 р. включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.03 р. № 1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.04 р. № 44.

Суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Від відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду, яке обґрунтовано тим, що до 19.07.22 р. Кодекс законів про працю України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після 19.07.22 р., строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Вирішуючи клопотання відповідача, суд враховує наступне.

Частиною 1, 3 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частина 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) у редакції до 19.07.22 р. передбачала, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Однак, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01.07.22 р. № 2352-IX внесено зміни до ст. 233 КЗпП України та викладено її в такій редакції: "Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01.07.22 р. № 2352-IX набрав чинності з 19.07.22 р.

Отже, редакція ст. 233 КЗпП України, яка раніше не обмежувала строк звернення до суду з питань оплати праці, втратила чинність з 19.07.22 р.

Разом з тим, суд враховує, що на момент звільнення позивачки з військової служби та виключення її зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (27.02.20 р.), частина другої статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.

Відтак, відсутні підстави для застосування редакції частини другої статті 233 КЗпП України, чинної після 19.07.22 р.

Відповідний правовий висновок було викладено у постановах Верховного Суду від 19.01.23 р. у справі № 460/17052/21, від 02.03.23 р. у справі № 460/14618/21 та від 27.04.23 р. у справі № 300/4201/22, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Враховуючи викладене, строк звернення позивачки з позовом до суду не пропущено, оскільки її право на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19.07.22 р.) не обмежене будь-яким строком.

Відтак, відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст. ст. 19, 122, 240, 248, 262 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду, відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ст. 256 КАС України.

3. Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання) в порядку, визначеному ст. ст. 295-297 КАС України.

Суддя А. О. Мороз