Справа № 160/3872/24
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2024-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 березня 2024 рокуСправа №160/3872/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати бездіяльність відповідача протиправною щодо не направлення постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_5;
- визнати бездіяльність відповідача протиправною щодо не зняття арешту з рахунку, що має спеціальне призначення;
- зобов`язати відповідача зняти арешт з рахунку, що має спеціальне призначення в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_5.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 13.10.2023 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_5 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.03.2023 року у справі №520/7721/22. Державним виконавцем 07.11.2023 року винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_5. Ці постанови позивач чи його представник не отримували та дізнались про них через застосунок "ДІЯ". Позивач не погоджується з бездіяльністю відповідача щодо не направлення йому постанови про відкриття провадження. Крім того вказує, що рахунок позивача має спеціальне призначення, оскільки на цей рахунок він отримує стипендію. Так, 11.11.2023 року була направлена заява Укрпоштою, рекомендованим листом до відповідача про зняття арешту з рахунку ОСОБА_1 , що має спеціальне призначення в рамках виконавчого провадження НОМЕР_6 та направлення постанови про відкриття виконавчого провадження разом з ідентифікатором доступу. 12.11.2023 року повторно подана заява, особисто через скриньку до Міністерства юстиції України про зняття арешту з рахунку ОСОБА_1 , що має спеціальне призначення в рамках виконавчого провадження НОМЕР_6 та направлення постанови про відкриття виконавчого провадження разом з ідентифікатором доступу. Але, 14.11.2023 року з рахунку позивача списано всі кошти, які були на рахунку, а саме стипендія у розмірі 20 999,54 грн. Це всі кошти, які були на позивача рахунку, тобто державний виконавець порушив Закон України "Про виконавче провадження", оскільки державний виконавець має право списати з рахункутільки 20%. Станом на 08.02.2024 року рахунок заблоковано, постанова про відкриття виконавчого провадження так і не направлена у паперовому варіанті. Незважаючи на численні запити, станом на лютий місяць 2024 року ОСОБА_1 не має змоги вільно використовувати свої кошти, а саме стипендію. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду за захистом своїх прав та майнових інтересів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.02.2024 року позовна заява була залишена без руху через невідповідність приписам ст.160 КАС України та запропоновано позивачу надати до суду докази сплати судового збору у розмірі 1 211,20 грн.
На виконання ухвали суду 27.02.2024 року позивачем надано до суду квитанцію про сплату судового збору у зазначеному розмірі.
Ухвалою суду від 27.02.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку ст.287 КАС України. Цією ж ухвалою зобов`язано відповідача надати до суду завірені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_5.
Щодо арешту коштів відповідач вказує, що в рамках виконавчого провадження НОМЕР_6 старшим держаним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника, на підставі ст.56 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до якої арешт накладено на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 463 718,62 грн. Вказана постанова 13.10.2023 року за допомогою електронного цифрового підпису направлена на виконання до фінансових установ, серед яких АТ КБ "Приват Банк" на виконання. Постанова про накладення арешту прийнята банком - АТ КБ "Приват Банк", яким не встановлено заборон звернення стягнення на кошти, які знаходяться на вказаних банківських рахунках. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав рахунок НОМЕР_1 та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення. На підставі вищевикладеного, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити.
Ухвалою суду від 07.03.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію сторін, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що 12.10.2023 року до Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшов на виконання виконавчий лист №520/7721/22, виданий 10.03.2023 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у розмірі 421 244,57 грн. на користь ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем мешкання боржника: АДРЕСА_1 .
13.10.2023 року старшим державним виконавцем Жукович А.В. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 349,59 грн. та постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 42 124,46 грн. Також винесено постанову про арешт коштів боржника, згідно із якою постановлено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 463 718,62 грн. 13.10.2023 року старшим державним виконавцем Жукович А.В. винесено постанову про арешт майна боржника.
11.12.2023 року відповідачем повторно направлено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_6 від 13.10.2023 року на адресу позивача Дніпропетровська область, АДРЕСА_1.
Позивач вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не направлення постанови про відкриття виконавчого провадження та не зняття арешту з рахунку, що має спеціальне призначення звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
За змістом статей 1, 5 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до статті 2 цього ж Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
В силу ч.1 та ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до п.7 ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначено статтею 48 Закону.
Так, згідно із ч.ч.1, 2 ст.48 Закону №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 ПК України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до пункту 1 частини другої статті 8 Закону України "Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Згідно із ч.2, ч.6 ст.56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
За правилами ч.3, ч.4 ст.56 Закону №1404-VIII арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.
Пунктом 1 частини 4 статті 59 Закону №1404-VIII передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника визначені ст.68 Закону №1404-VIII, за змістом якої стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.
За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.
Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.
Відповідно до положень ст.70 Закону №1404-VIII розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (частина перша).
З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.
Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.
Водночас, зазначені вище приписи абзацу 4 та 5 ч.2 ст.70 Закону №1404-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) в тім, що він унеможливлює виплату - у розмірі не нижче прожиткового мінімуму - пенсії, що є основним джерелом існування, призначеної в установленому законом розмірі прожиткового мінімуму, згідно із рішенням Конституційного Суду № 3-р(II)/2023 від 22.03.2023 р.
26.03.2022 р. набрав чинності Закон України від 15.03.2022 р. "Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон №2129-IX), яким Розділ XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону доповнено пунктом 10-2, який містить, зокрема положення про те, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації) та визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Абзацом вісімнадцятим пункту 10-2 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону (який доповнено згідно із Законом України від 27.07.2022 р. "Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності приватних виконавців та примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період дії воєнного стану" (далі - Закон № 2455-IX) встановлено, що у період дії воєнного стану приватний виконавець за заявою сторони виконавчого провадження або з власної ініціативи, за умови наявності об`єктивних підстав, має право своєю постановою скасувати постанову чи інший процесуальний документ (або їх частину), винесені ним у виконавчому провадженні.
Системний аналіз вказаних вище норм дає підстави для висновку, що для забезпечення реального виконання рішення виконавець може накладати арешт, зокрема, на відкриті банківські рахунки боржника. Проте статтею 48 Закону №1404-VIII встановлено заборону для виконавця для звернення стягнення та накладення арешту на кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, на спеціальних рахунках та на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Крім того, із набранням чинності Законом №2129-IX тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації).
Отже, враховуючи обмеження у зверненні стягнення та накладенні арешту, передбачені Законом, та зважаючи на наявність спеціальної процедури для звернення стягнення на пенсійні виплати, виконавець, перед накладенням арешту на банківські рахунки, зобов`язаний пересвідчитись у відсутності спеціального режиму їх використання або відсутності заборон щодо арешту коштів, що знаходяться на цьому рахунку. Виокремлення таких рахунків належить до повноважень саме виконавчої служби. Без здійснення такої перевірки виконавець може своїми діями позбавити боржника права на соціальний захист, порушивши тим самим принцип співмірності заходів примусового виконання рішень, передбачений статтею 2 Закону.
Висновки аналогічного змісту викладені Верховним Судом у постанові від 10.09.2020 р. у справі № 340/3042/19.
Судом встановлено, що відповідно до довідки АТ КБ "Приватбанк" ОСОБА_1 станом на 16.10.2023 року має картку НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), на яку отримує студентські виплати.
Як вже було встановлено судом вище, 13.10.2023 року в межах виконавчого провадження № НОМЕР_5 державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 463 718,62 грн.
В матеріалах справи містяться вимоги державного виконавця від 13.10.2023 року, 07.12.2023 року адресовані до АТ КБ "Приватбанк", АТ "Універсал Банк", АТ "Укрсиббанк", АТ "СЕНС БАНК", АТ "ТАСкомбанк", АТ "Райффайзен Банк", "Банк3/4", та ПАТ "Банк Восток" про отримання інформації яка містить банківську таємницю, та надати інформацію стосовно наявності та/або стану рахунків ОСОБА_1
11.12.2023 року державним виконавцем направлено запит №121410 до АТ КБ "Приватбанк", в якому просив повідомити про всі рахунки, які мають спеціальний режим використання, відкриті позивачем.
В матеріалах справи містяться запити державного виконавця на отримання інформації, що становить банківську таємницю від 20.12.2023 року, від 22.01.2024 року та від 23.02.2024 року адресовані до АТ КБ "Приватбанк", АТ "Універсал Банк", АТ "Альтбанк", АТ "Укрсиббанк", АТ "СЕНС БАНК", АТ "ТАСкомбанк", АТ "Райффайзен Банк", АТ "Скай Банк", "Банк3/4" та ПАТ "Банк Восток", в якому просив надати інформацію стосовно наявності та/або стан розрахунків/електронних гаманців ОСОБА_1
Листами від 28.12.2023 року та від 14.02.2024 року АТ КБ "Приватбанк" повідомило відповідача про відмову у надані запитуваної інформації.
Суд зазначає, що хоча банківською установою і не було повідомлено відповідача про цільове призначення коштів на рахунку боржника, що унеможливило зняття арешту з рахунку боржника, проте надходження інформації від банківської установи є не єдиною підставою для зняття арешту з коштів.
Статтею 18 Закону №1404 передбачено обов`язок виконавців здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. При цьому, правом виконавця є:
- з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;
- отримувати від банків та інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей інформацію про наявність рахунків/електронних гаманців та/або стан рахунків/електронних гаманців боржника, рух коштів та операції за рахунками/електронними гаманцями боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.
Отже, враховуючи наявність спеціальної процедури для звернення стягнення на соціальні виплати, виконавець, перед накладенням арешту на банківські рахунки, зобов`язаний пересвідчитись у відсутності спеціального режиму їх використання або відсутності заборон щодо арешту коштів, що перебувають на цьому рахунку. Виокремлення таких рахунків належить до повноважень саме виконавчої служби, оскільки без здійснення такої перевірки виконавець може своїми діями позбавити боржника права на соціальний захист, порушивши тим самим принцип співмірності заходів примусового виконання рішень, передбачений статтею 2 Закону №1404-VIII.
Вказаний правовий висновок щодо повноважень виконавчої служби виокремлювати такі банківські рахунки висвітлено в постановах Верховного Суду від 27.06.2019 р. у справі №916/73/19, від 10.10.2019 р. у справі №916/1572/19, від 17.01.2020 р. у справі №340/1018/19 та від 10.09.2020 р. у справі №340/3042/19.
При цьому відповідачем не доведено і судом не встановлено, що на підставі матеріалів виконавчого провадження та звітів, повідомлень банку про здійснені банківські операції за зазначеним боржником рахунком було перевірено та встановлено, що зазначені суми не є заробітною платою/стипендією. Залишення арешту на кошти, які складають заробітну плату боржника, та звернення на них стягнення унеможливлює отримання позивачем будь-яких коштів заробітної плати, як єдиного джерела та порушує його право на отримання стипендії.
Вищевказана правова позиція підтверджується Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022 року в справі № 756/8815/20.
З огляду на встановлені в ході розгляду обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що порушене право позивача підлягає відновленню шляхом визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні НОМЕР_6 від 13.10.2023 року та вважає, за можливе зобов`язати відповідача зняти арешт, накладений на грошові кошти, що містяться на рахунку, що має спеціальне призначення в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_5.
Стосовно питання направлення позивачу копії постанови про відкриття виконавчого провадження, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до ст.28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
За письмовим зверненням таких осіб документи виконавчого провадження їм додатково надсилаються за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.
11.12.2023 року відповідачем повторно направлено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_6 від 13.10.2023 року на адресу позивача АДРЕСА_1 . На адресу відповідача 23.01.2024 року повернувся конверт з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".
Відповідач додатково зазначає, що 11.12.2023 року постанова про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу, направлена на електронні пошти представника боржника Тихоненко М.О. ІНФОРМАЦІЯ_3 та боржника ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 При цьому, що направлення додатково постанови про відкриття виконавчого провадження, в тому числі на електронні адреси Тихоненко М.О. та ОСОБА_1 було здійснено за зверненнями представника боржника до Міністерства юстиції України.
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 07.07.2022 року у справі № 918/539/16, від 31.01.2023 року у справі № 420/7598/22.
В свою чергу матеріали справи місять докази направлення відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження позивачу, отже судом не встановлено протиправної бездіяльності.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви з викладених вище підстав.
Згідно із ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 211,20 грн., а тому сплачений судовий збір підлягає поверненню позивачу у розмірі 605,60 грн. (1 211,20 грн.: 2).
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241-246, 250, 262, 287 КАС України, суд,
Позовну заяву - задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 13.10.2023 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_5.
Зобов`язати Криворізький відділ державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_5, накладений на грошові кошти ОСОБА_1 , що містяться на рахунку НОМЕР_1 відкритого в АТ КБ «Приватбанк».
У задоволенні решти позовної заяви - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.272 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені ч.6 ст.287 КАС України.

Суддя К.С. Кучма