Справа № 520/15674/23
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 р.Справа № 520/15674/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2023, головуючий суддя І інстанції: Білова О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 19.10.23 по справі №520/15674/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд"

до Харківської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Тренд» (далі по тексту позивач, ТОВ «Авто Тренд») звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської митниці (далі також митний орган, відповідач, апелянт), в якому просив суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів №UA 807000/2023/000269/2 від 30.05.2023.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року позов ТОВ "Авто Тренд" задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів №UA 807000/2023/000269/2 від 30.05.2023.

Стягнуто з Харківської митниці на користь ТОВ "Авто Тренд" за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого судового збору в розмірі 7710,87 грн.

Стягнуто з Харківської митниці на користь ТОВ "Авто Тренд" за рахунок бюджетних асигнувань витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Харківська митниця, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року, прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга вмотивована твердженнями про невірне застосування судом першої інстанції приписів ст.ст. 51-52, 58, 280, 295, 336, 345, 346 Митного кодексу України (надалі - МК України). Апелянт вказує, що відмова у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, що підтверджується спрацюванням АСАУР (системи управління ризиками). У результаті порівняння задекларованого за ціною угоди рівня митної вартості оцінюваних товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, було встановлено, що рівень митної вартості товару згідно з ЄАІС вищий ніж рівень митної вартості задекларований позивачем, а саме: на товар №1 мінімальний рівень митної вартості ЄАІС Держмитслужби складає 6,16 дол. США/кг (джерело №UA205170/2023/8248 від 27.03.2023 (тов. 2), а задекларований позивачем рівень митної вартості 3,52 дол. США/кг. Вказує, що позивачем у порядку консультації не було подано необхідних для проведення митної процедури документів, а саме:

- договір на здійснення транспортно-експедиційних послуг з перевізником №ЕФ56823 від 07.02.2023, який зазначений у рахунках на здійснення транспортних послуг №2977 від 25.05.2023 та № 2978 від 25.05.2023, що свідчить про можливість не додання всіх складових до розрахунку митної вартості;

- коносамент, наявність якого передбачено п. 2.3. контракту №HU15112022 від 15.11.2022, який зазначений у гр.44 митної декларації, що подана до митного оформлення, але не відсканований та не прикріплений до митної декларації;

- документів, щодо вартісних характеристик від виробника товару (прайслист, калькуляція);

- перекладу та не зроблено верифікацію експортної митної декларації відповідно до ст. 254 МК України та вимог листа ДМСУ від 08.10.2010 № 11/2-10.16/11627- ЕП.

Також вказує на подання позивачем копії платіжного доручення в іноземній валюті №66 від 08.12.2022, яка не відповідає вимогам Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління НБУ №216 від 28.07.2008.

Також апелянт повідомив, що 30.05.2023 декларанта було повідомлено, що на виконання вимог ст. 54 МК України та відповідно до вимог ст. 53 МК України у зв`язку з тим, що документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, передбачені ч. 3 ст. 53 МК України. На вказаний запит митниці щодо подання додаткових документів, позивач надіслав лист в якому зазначив, про неможливість надання додаткових документів що підтверджують заявлену митну вартість та вимога щодо прийняття митницею рішення, у зв`язку з чим апелянтом ухвалено рішення про коригування митної вартості оцінюваного товару № UA807000/2023/000269/2 від 30.05.2023, за другорядним методом - резервним.

Позивач не погодився з доводами апеляційної скарги та подав відзив на неї, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу без задоволення. Вказав, що доводи апеляційної скарги є відмінними від мотивів ухвалення спірного рішення про коригування митної вартості інспектор митниці. Звернув увагу на те, що у повідомлені, направленому позивачу до винесення спірного рішення, взагалі не було вимоги надати будь-які додаткові документи, в тому числі не було вимоги надати проформу інвойс, на який було посилання у платіжних інструкціях. Не зазначалися у повідомлені митним інспектором і будь-які «розбіжності». Недотримання відповідачем вимог законодавства щодо конкретизованості, обґрунтованості, чіткості та зрозумілості вимоги митного органу про надання документів унеможливило подання позивачем необхідних документів, які були наявні у позивача та надані до суду в ході судового розгляду.

Також відповідачем було заявлено клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Згідно з положеннями ч. 1, 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, заслухавши доводи представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, дійшла висновку, що апеляційна скарга Харківської митниці задоволенню не підлягає з таких підстав.

ТОВ «Авто Тренд» у травні 2023 р. ввезло на територію України з Китаю запасні частини до автомобілів відповідно до укладеного 15.11.2022 між ТОВ «Авто Тренд» (Покупець) та виробником товару Ningbo Ebi Bearings & Auto Parts Industry Co.Ltd., Китай (Продавець) контракту № HU 15112022 на придбання товару.

Умовами Контракту передбачено, що Продавець продає, а Покупець купує товар - запасні частини, матеріали для ремонту автомобілів на умовах FОВ Hінгбо, Китай. Асортимент товару визначається в інвойсах, які є невід`ємною частиною цього контракту (п. 1.1 Контракту).

Ціна товару, що поставляється, встановлюється у доларах США за одиницю товару і визначається в інвойсах, які є невід`ємною частиною цього Контракту. Ціна товару включає вартість упаковки, маркування, доставки до місця призначення та навантаження на судно, вартість експортних митних процедур, мит, податків, що сплачується при вивезенні (п. 3.2, Контракту).

Згідно з інвойсом № 22ЕВІ-UА2046 від 29.03.2023 Продавця, позивач ввіз на митну територію України товар на загальну суму 67 796,00 доларів США.

30.05.2023 до митного поста «Барабашово» Харківської митниці ТОВ «Авто Тренд» була подана до митного контролю та митного оформлення електронна митна декларація (далі ЕМД) №UA807200/2023/006278 на товар: №1 «Частини ходових колес автомобілів код товару », що надійшов на адресу ТОВ «Авто Тренд» за зовнішньоекономічним контрактом з NINGBO EBI BEARINGS &AUTO PARTS INDUSTRY CO., LTD DISTRICT, NINGBO, ZHEJIANG, 315100,CHINA.

Декларантом у графі 12 митної декларації «відомості про вартість» визначено митну вартість товару в сумі 2641973,05 грн, яка вирахована шляхом додавання вартості товару за інвойсом до витрат на транспортування товару до кордону України наступним чином:

2641973,05 = 2479204,81 грн (вартість товару 67796.00 $ х 36,5686 грн - курс НБУ на 30.05.2023) + 162768,24 грн (витрати на транспортування товару до кордону).

2641973,05 : 36,5686 = 72247,04 $ - митна вартість товару.

Вказані розрахунки зазначені у декларації митної вартості від 30.05.2023, поданої разом з митною декларацією.

Під час митного оформлення на підтвердження митної вартості товару позивачем надані такі документи, зазначені у гр. 44 митної декларації, а саме: декларація митної вартості; контракт з постачальником № нu15112022 від 15.11.2022; інвойс № 22ЕВІ-UА2046 від 29.03.2023; сертифікат про походження товару С20020 від 06.04.2023; міжнародна товарно-транспортна накладна СМR б/н від 25.05.2023; довідка про транспортні витрати № 2657/2977/2978 від 25.05.2023; рахунок-фактура щодо сплати вартості перевезення № 2978 від 25.05.2023; рахунок-фактура щодо сплати вартості перевезення № 2977 від 25.05.2023; платіжне доручення № 66 від 08.12.2022; платіжне доручення № 91 від 15.03.2023; пакувальний лист; коносамент від 10.04.2023.

При цьому в ході розгляду справи встановлено, що коносамент від 10.04.2023 не був прикріплений до декларації, проте згідно позначки «д» він наявний у декларанта та може бути наданий за вимогою митного органу.

Посадовими особами митниці в порядку ст. 54 МК України здійснено заходи контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленого до митного оформлення за ЕМД UA807200/2023/006278 від 30.05.2023, шляхом перевірки числових значень митної вартості товарів та наявності в документах усіх відомостей, що їх підтверджують, а також в частині контролю із застосуванням системи управління ризиками.

30.05.2023 до спецпідрозділу митниці (управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання зовнішньо ЗЕД) був направлений запит щодо вирішення складного випадку визначення митної вартості товарів за ЕМД №UA807200/2023/006278 від 30.05.2023. Причиною направлення вказаного запиту є спрацювання АСАУР щодо можливого заниження митної вартості.

Під час здійснення співробітником підрозділу митного оформлення митного контролю ЕМД №UA807200/2023/006278 від 30.05.2023 спрацювали ризики, згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів, зокрема за кодом: 105-2 (Контроль правильності визначення митної вартості) та 106-2 (Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів), прінт-скрін з АСМО Інспектор долучено до матеріалів справи.

Так, у ході проведеного контролю відповідачем було встановлено:

1. За результатами порівняння задекларованого за ціною угоди рівня митної вартості оцінюваних товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів встановлено, що рівень митної вартості товару згідно ЄАІС вищий ніж рівень митної вартості задекларований позивачем, а саме на товар №1 мінімальний рівень митної вартості ЄАІС Держмитслужби складає 6,16 дол. США/кг (джерело №UA205170/2023/8248 від 27.03.2023 (тов. 2), а задекларований позивачем рівень митної вартості 3,52 дол. США/кг.

2. До митного контролю та митного оформлення для підтвердження заявленої митної вартості декларантом подано копію платіжного доручення в іноземній валюті №66 від 08.12.2022. За результатом аналізу вказаного платіжного доручення встановлено, що у графі «Призначення платежу» (п.70) вказано, що ця оплата здійснена на виконання інвойсу 22EBI -UA2046DD від 15.11.2022, проте до митного оформлення було подано інвойс з іншим номером та датою. Також була подана платіжна інструкція № 91 від 15.03.2023 однак було встановлено, що вказаний документ так само вказує, що оплата здійснена на виконання інвойсу 22EBI - UA2046DD від 15.11.2022, який до митного оформлення не подавався.

Крім того, банківські платіжні документи не містять відмітки банка та підпису відповідальної особи, що є порушенням вимог «Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах» затвердженою постановою Правління НБУ №216 від 28.07.2008 «Про затвердження Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах», а саме: відповідно до ч.14 «Платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах, оформлена ініціатором в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити: п.13 підпис(и) [власноручний (і)/електронний(і)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має(ють) право розпоряджатися рахунком.

3. Декларантом не надано договір на здійснення транспортно-експедиційних послуг з перевізником №ЕФ56823 від 07.02.2023, який зазначений у рахунках на здійснення транспортних послуг №2977 від 25.05.2023. та № 2978 від 25.05.2023, що свідчить про можливість недодання усіх складових до розрахунку митної вартості.

4. Декларантом не надано коносамент, наявність якого передбачено п. 2.3. контракту №HU15112022 від 15.11.2022, який зазначений у гр.44 митної декларації, що подана до митного оформлення, але не відсканований та не прикріплений до митної декларації.

5. Не надано документів, щодо вартісних характеристик від виробника товару (прайс-лист, калькуляція).

6. Не надано переклад та не зроблено верифікацію експортної митної декларації відповідно до ст. 254 МК України та вимог листа ДМСУ від 08.10.2010 № 11/2-10.16/11627-ЕП. Так, згідно ст. 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Дана вимога є імперативною, тобто чітко визначає дії декларанта під час подачі документів для митного оформлення і митного контролю і не допускає відхилень від вказаної поведінки.

Відповідно до вимог ч.5 ст.55 МК України була проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявною у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

Інспектором митниці 30.05.2023 направлено декларанту вимогу про надання додаткових документів, в якій зазначено:

У зв`язку з надходженням до ВКМВ запиту з ПМО щодо вирішення спірного питання правильності визначення митної вартості товару № 1 в зв`язку з недостатністю документів для визначення складових митної вартості товарів, спрацюванням АСУР, у відповідності до вимог п.5 ст.55 та п.4 ст.57 МК України проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Відповідно до вимог статей 52, 58 МК України декларант або уповноважена ним особа зобов`язані подати митному органу достовірні відомості, що документально підтверджують відсутність: 1) обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) умов або застережень щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) умов, за якими частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем надходить прямо чи опосередковано продавцеві; відносин пов`язаності між продавцем та покупцем, які вплинули на ціну оцінюваних товарів.

На виконання вимог ст. 54 МК України та відповідно до вимог ст. 53 МК України у зв`язку з тим, що документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України містять розбіжності, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові знамення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа па письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та с умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, загальні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення з проведенням верифікації експортної митної декларації враховуючи інформацію надану листом ДМСУ від 08.10.2010 № 11/2-10.16/11627-еп; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (бажано ДП Держзовнішінформ або ДП Укрпромзовнішекспертиза) з урахуванням Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДМС України від 01.07.2021 № 476. В зв`язку із спрацюванням профілю ризику АСУР в ПІК АСМО Інспектор пропонується надання інформації про митне оформлення ідентичних або подібних товарів. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Декларантом листом № 9 від 30.05.2023 до митниці було надіслано додатково експортну митну декларацію постачальника № 23РL394010Е0158301 від 09.02.2023.

За результатами проведеного контролю митної вартості товару відповідачем видано рішення про коригування митної вартості товару № UА 807000/2023/000269/2 від 30.05.2023, відповідно до якого митна вартість товару визначена за резервним методом на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС (митна декларація від 27.03.2023 № UА 205170/2023/8248). Рівень митної вартості становить: 6,16 $ за кг.

Рішення про визначення митної вартості товарів містило митну вартість товару у розмірі 126313,70 $ (графа 30 рішення). Відповідачем було збільшено митну вартість товару на 54436,35 $ (1990661,11 грн) у порівнянні з заявленою Позивачем (126313,70 - 72247,04).

Розрахунок митної вартості товару у розмірі 126313,70 $:

-у графі 30 Рішення про коригування митної вартості зазначено митну вартість товару у розмірі 6,16$ за 1кг товару.

-у графі 23/24 Рішення про коригування митної вартості вага товару становить 20505,47 кг.

Митна вартість - 20505,47 * 6,16 = 126313,70 $.

В п. 33 Рішення митний орган зазначив наступне:

«Відповідно до ч. 1 ст. 337 МК України перевірка документів та відомостей, які подаються митному органу під час переміщення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формально-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені МК України. Згідно з вимогами п.2 ч .2 ст. 52 МК України декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України має право упевнюватися в достовірності або точності будь - якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості та письмово запитувати у декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості. У зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була сплачена або підлягає сплаті за ці товари та у відповідності до вимог п. 5 ст. 55 та п. 4 ст. 57 МК України проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Результати проведеної консультації наведено у електронному повідомленні, направленим декларанту. Обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст.ст.: 54, 55, 57, 58, 59, 60, 62, 63 МК України: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України, містять розбіжності та/або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (зокрема: декларантом не надано договір на здійснення транспортно-експедиційних послуг з перевізником № ЕФ56823 від 07.02.2023, який зазначений у рахунках на здійснення транспортних послуг № 2977 від 25.05.2023, та № 2978 від 25.05.2023, що свідчить про можливість не додання всіх складових до розрахунку митної вартості; декларантом не надано документів, щодо вартісних характеристик від виробника товару (прайс-листи, калькуляція, тощо.); до митного оформлення надано банківський документ (платіжне доручення № 66 від 08.12.2022) не може бути достатнім доказом оплати за товар, оскільки не містить відомостей (надане з порушенням вимог постанови Правління НБУ № 216), дати виконання, підпису покупця, тощо), визначених пунктом 3.2 Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216, також у платіжному дорученні №66 від 08.12.2022 вартість не відповідає вартості, яка зазначена у інвойсі № 22ЕВ1 - UА2046 від 29.03.2023, наданому до митного оформлення; дата інвойсу зазначеного у платіжному дорученні №66 від 08.12.2022 не відповідає даті інвойсу № 22ЕВІ-UА2046 від 29.03.2023, наданому до митного оформлення; платіжна інструкція № 91 від 15.03.2023 надана з порушенням вимог постанови Правління НБУ № 163 від 29.07.2022; в наданому банківському документі (платіжна інструкція № 91 від 15.03.2023 зазначена вартість товару, яка не відповідає вартості, яка зазначена у інвойсі, наданому до митного оформлення, в наданій декларантом декларації країни відправлення, яка надана без перекладу на українську мову або офіційну мову митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, відповідно до вимог ст. 254 МК України, та не зроблено верифікацію експортної митної декларації відповідно до вимог листа ДМСУ від 08.10.2010 № 11/2-10.16/11627-еп; код товару не відповідає коду товару, який зазначений у митній декларації, що подана до митного оформлення; декларантом не надано коносамент, наявність якого передбачено п. 2.3. контракту № HU15112022 від 15.11.2022, який зазначений у гр.44 митної декларації, що подана до митного оформлення, але не відскановано та не прикріплено до митної декларації, тощо), а також у зв`язку з неподанням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених ч. 3 ст.53 МК України, та відмовою декларанта надати додаткові документи, щодо митної вартості товару.

В обґрунтування незастосування попередніх методів визначення митної вартості товару відповідач у рішенні про коригування митної вартості зазначив про таке: 2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари; 3) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод па подібні товари; 4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформаціящодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; - відсутні дані щодо витрат па виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України;- відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; 5) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару;- на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів; витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну.

В обґрунтування застосування резервного методу митним органом зазначено, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості подібних оформлених товарів у максимально наближений до митного оформлення час становить: товари 1) 6,16 $/кг. Враховуючи вищезазначене, митну вартість даного товару скориговано до цього рівня.

Джерелом інформації для даного Рішення є наявна в АСМО Інспектор та ЄАІС цінова інформація щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений термін: №иА205170/2023/8248 від 27.03.2023. При прийнятті даного Рішення застосовані Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджені наказом Держмитслужби України від 01.07.2021 А/ 476.

Коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом відповідно до ст. 64 МК України.

30.05.2023 на підставі рішення про коригування митної вартості товару, відповідачем також видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807200/2023/000290.

Позивач не погодився із завищенням митної вартості і звернувся до відповідача з проханням про випуск товару у вільний обіг під гарантійні зобов`язання згідно з ч.7 ст.55 МК України.

Відповідно до ч.7 ст. 55 МК України позивач надав відповідачу нову митну декларацію № 23UА271U1 від 30.05.2023 та додатково сплатив ПДВ у розмірі 415199,85 грн і ввізне мито 98857,11 грн (відповідно до гр. 47 митної декларації). Разом 514056,96 грн.

Відповідач здійснив митне оформлення товару з відміткою в гр. 48 митної декларації «відстрочення платежів до 28.08.2023».

У порядку ч. 8 ст. 55 МК України, якою передбачено, що протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються, позивач звернувся до відповідача із заявою № 12/06-2 від 12.06.2023 з проханням скасувати рішення про коригування митної вартості товару. В обґрунтування заявленої митної вартості позивач додатково надав відповідачу роз`яснення щодо складових митної вартості та додаткові документи, а саме: Договір на здійснення транспортно-експедиційних послуг з перевізником від 07.02.2023; Лист експедитора; Акт виконаних робіт № 2952 від 30.05.2023; Акт виконаних робіт № 2953 від 30.05.2023; Платіжне доручення №66 від 08.12.2022 з відміткою банку про виконання; Переклад митної декларації країни відправлення; Коносамент.

У відповідь на звернення Позивача щодо перегляду рішення про коригування митної вартості Відповідачем надіслано лист від 19.06.2023 про відмову в скасуванні рішення про коригування митної вартості, в якому зазначено про те, що надані документи не спростовують в повній мірі сумніви митниці, тому не можуть бути підставою для скасування раніше прийнятого рішення.

Позивач вважає, що Рішення про коригування митної вартості винесене з порушенням закону та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, вказавши на недоведеність належних підстав неможливості застосування основного методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту), а у спірному рішенні про визначення митної вартості товару не наведено обґрунтованого розрахунку скоригованої митної вартості, що є належною та достатньою підставою для його скасування.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст. 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються зокрема МК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. (ч. 1 ст. 50 МК України)

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. (ч. 2 ст. 52 МК України)

У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. (ч. 1 ст. 53 МК України)

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч. 3 ст. 54 МК України).

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана. (п. 2 ч. 4 ст. 54 МК України)

Аналіз наведених норм МК України дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, обов`язок декларанта подати протягом 10 календарних днів додаткові документи для визначення митної вартості товару виникає за наявності хоча б однієї з таких умов:

- документи, зазначені у частині другій ст. 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості,

- у документах, зазначених у частині другій ст. 53 МК України, наявні ознаки підробки;

- документи, зазначені у частині другій ст. 53 МК України, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів,

- документи, зазначені у частині другій ст. 53 МК України, не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Такі сумніви щодо митної вартості товару можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, тощо.

З матеріалів справи встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товару, заявленого до митного оформлення за ЕМД №UA807200/2023/006278 від 30.05.2023, здійснювався посадовими особами митниці відповідно до вимог ст.54 МК України шляхом перевірки числових значень митної вартості товарів та наявності в документах усіх відомостей, що їх підтверджують, а також ст.ст. 336, 337, 363 МК України в частині контролю із застосуванням системи управління ризиками.

Так, за даною митною декларацією під час здійснення співробітником підрозділу митного оформлення митного контролю ЕМД №UA807200/2023/006278 від 30.05.2023 спрацювали ризики, згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів, зокрема за кодом: 105-2 (Контроль правильності визначення митної вартості) та 106-2 (Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів).

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України має право упевнюватися в достовірності або точності будь - якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості та письмово запитувати у декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

За результатом аналізу інформації та співставлення вказаних документів митним органом було встановлено, зокрема:

- до митного контролю та митного оформлення для підтвердження заявленої митної вартості декларантом подано копії платіжного доручення в іноземній валюті №66 від 08.12.2022 та платіжної інструкції № 91 від 15.03.2023, в графі «Призначення платежу» яких вказано, що ця оплата здійснена на виконання проформи-інвойсу 22EBI - UA2046DD від 15.11.2022, проте до митного оформлення було подано інвойс з іншим номером та датою.

- декларантом не надано договір на здійснення транспортно-експедиційних послуг з перевізником №ЕФ56823 від 07.02.2023, який зазначений у рахунках на здійснення транспортних послуг №2977 від 25.05.2023 та № 2978 від 25.05.2023, що свідчить про можливість не додання всіх складових до розрахунку митної вартості.

- декларантом не надано коносамент, наявність якого передбачено п. 2.3. контракту №HU15112022 від 15.11.2022, який зазначений у гр44 митної декларації, що подана до митного оформлення, але не відсканований та не прикріплений до митної декларації.

У той же час, перелік документів, які мають подаватися декларантом в підтвердження заявленої митної вартості товарів, визначено ч.2 ст.53 МК України. Зокрема, це:

- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт), або документ, який його замінює та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс);

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

- якщо здійснювалось страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У постанові від 15.08.2019 у справі №826/19400/15 Верховний Суд дійшов висновку, що вищенаведений перелік документів є обов`язковим для надання при митному оформленні товару.

У постанові від 20.03.2020 по справі №480/3807/18 Верховний Суд зазначив, що «митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення. Така ціна має бути підтверджена належним та достовірними документами, зокрема, зовнішньоекономічним договором (контрактом) або рахунком-фактурою (інвойсом). При цьому, якщо рахунок сплачено, декларант в обов`язковому порядку зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару».

Отже, до обов`язкових документів, які підтверджують заявлену митну вартість відносяться, якщо рахунок сплачено, - рахунок-фактура (інвойс); банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, або інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відтак, з наданих відповідачу для митного оформлення документів, виходячи з умов контракту, вбачається обов`язок позивача подати до митного оформлення в пакеті документів, на підтвердження заявленої митної вартості, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, та інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Натомість, декларантом не було надано до митниці інвойсу 22EBI - UA2046DD від 15.11.2022, на підставі якого було здійснено оплату товару, що підтверджується відсутністю вказаного документу у графі 44 цієї ЕМД, а також коносаменту.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у відповідача підстав для запиту у декларанта додаткових документів відповідно до ч.3 ст.53 МК України через обґрунтовані сумніви щодо митної вартості товару, зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів всупереч умовам зовнішньоекономічного контракту.

При цьому, проаналізувавши вимогу відповідача про надання додаткових документів від 30.05.2023, направлену декларанту, колегія суддів вважає за необхідне зазначити.

За правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 05.07.2022 у справі № 804/150/16: Наявність у митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Водночас, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Не надання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

В той же час, як вбачається з повідомлення митного органу, у запиті додаткових документів на адресу позивача не зазначено, яке саме числове значення складових митної вартості товарів не підтверджено підприємством, не зазначено, які документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, у вимозі інспектора митниці не вказувалося, які саме документи має подати позивач. Зокрема, вимоги про подання до митниці інвойсу 22EBI - UA2046DD від 15.11.2022, на підставі якого було здійснено оплату товару, а також коносаменту, про наявність якого у декларанта свідчить зміст поданої митної декларації, вказане повідомлення не містить. Також не зазначено про необхідність подання інших документів чи пояснень, про які зазначено у спірному рішенні.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

З огляду на викладене, судом встановлено недотримання відповідачем вимог чинного законодавства в частині порядку складення повідомлення та зазначення в ньому конкретних документів, які не подано до митного органу, та розбіжностей, які встановлені митним органом з поданих позивачем до митного оформлення документів.

З огляду на зазначене, недотримання відповідачем вимог законодавства щодо конкретизованості, обґрунтованості, чіткості та зрозумілості вимоги митного органу про надання документів унеможливило подання позивачем необхідних документів, які були наявні у позивача та надані до суду в ході судового розгляду, для додаткового підтвердження митної вартості товару, в тому числі інвойсу 22EBI - UA2046DD від 15.11.2022, на підставі якого було здійснено оплату товару.

У ході судового розгляду відповідач не довів чіткість своїх вимог про надання додаткових документів, що зумовило прийняття ним рішення без урахування належних та наявних у позивача документів, які підтверджують обґрунтованість обрання декларантом методу визначення митної вартості за ціною договору.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. (ч. 1 ст. 55 МК України)

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту визначені ст. 57 МК України. Згідно даної статті такими методами є: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. (ч.ч. 2-3 ст. 58 МК України)

Згідно з ч.ч. 4-5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Відповідно до ч.ч. 2-7 ст. 59 МК України при застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Незначні зовнішні відмінності не можуть бути підставою для відмови у розгляді товарів як ідентичних, якщо в цілому такі товари відповідають вимогам частини другої цієї статті.

Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 57 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці в таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними ідентичними товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо ідентичних товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать Законам України і є сумісними з відповідними приписами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Так, колегія суддів встановила, що після винесення Рішення про коригування митної вартості товарів позивачем у порядку ч. 8 ст. 55 МК України, якою передбачено, що протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються, разом із заявою № 12/06-2 від 12.06.2023 до митного органу були надані: платіжне доручення №66 від 08.12.2022 з відміткою банку про виконання, договір на здійснення транспортно-експедиційних послуг з перевізником № ЕФ56823 від 07.02.2023, акти виконаних робіт до нього, переклад експортної декларації країни відправлення, коносамент, відсутність яких зазначена як підстава прийняття спірного рішення.

Неподання вказаних документів, на переконання колегії суддів, зумовлено нечіткістю вимоги митного органу в процедурі консультацій з декларантом.

При цьому, у ході судового розгляду справи позивачем належним чином підтверджені транспортні витрати до кордону України такими документами: договором на здійснення транспортно-експедиційних послуг № ЕФ568023 від 07.02.2023, рахунками №2977, № 2978 від 25.05.2023, актами виконаних робіт з експедитором № 2952, № 2953 від 30.05.2023, довідкою про транспортні витрати № 2657/2977/2978 від 25.05.2023.

Стосовоно ненадання декларантом документів щодо вартісних характеристик від виробника товару (прайс-листи, калькуляція, тощо), колегія судів звертає увагу на таке.

У силу наведених вище приписів ч. 3 ст. 53 МК України ці документи не входять в перелік обов`язкових документів, які має надати декларант до митного органу, який передбачений ч. 2 ст. 53 МК України. Крім того, прайс-листи, калькуляція, тощо надаються за їх наявності. Ненадання цих документів автоматично не призводить до корегування митної вартості товарів. Необхідною умовою вимагати документи, щодо вартісних характеристик товару є наявність розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявність ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Постачальник не надіслав ТОВ «Авто Тренд» таких документів, тому надати їх до митниці ТОВ «Авто Тренд» не мало можливості, про що зазначило у своїй заяві № 12/06-2 від 12.06.2023.

Щодо підстав здійснення верифікації митної декларації країни відправлення відповідно до вимог листа ДМСУ від 08.10.2010 № 11/2-10.16/11627-еп, колегія суддів зазначає, що проведення верифікації експортної митної декларації не передбачено положеннями Митного Кодексу України або інших законів, а вказано у Листі ДМСУ від 08.10.2010 № 11/2-10.16/11627-еп, який адресований начальникам регіональних митниць, не зареєстрований в Міністерстві юстиції, носить суто інформаційний відомчий характер, отже не може визначати права та обов`язки суб`єктів господарювання.

Одночасно, відсутність перекладу експортної митної декларації безпосередньо не впливає на оцінку обґрунтованості вибору методу визначення митної вартості, а переклад українською мовою експортної митної декларації може слугувати лише додатковим документом на підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Разом з цим, відповідачем ані в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, ані у відзиві, не наведено обставин в обґрунтування необхідності надання перекладу вказаної експортної декларації, пов`язаних з перевіркою або підтвердженням відомостей, зазначених у митній декларації. Так само, не зазначено обґрунтування необхідності здійснення декларантом верифікації декларації країни відправлення, враховуючи, що в силу положень вказаного листа Державної митної служби України, на який посилається сам відповідач, верифікована експортна митна декларація використовується митними органами виключно як додаткова довідкова інформація

Митна декларація країни відправлення не входить в перелік документів, визначених ч. 2 ст. 53 МК України, які підтверджують митну вартість товарів та обов`язково мають надаватися до митниці. Після отримання запиту декларантом була надана митна декларація країни відправлення. Крім того, переклад експертної декларації було подано до митного органу разом із заявою № 12/06-2 від 12.06.2023.

Стосовно посилань митного органу у спірному рішенні про невідповідність коду товару, вказаного в експортній декларації країни відправлення, коду товару, який зазначений у митній декларації, що подана до митного оформлення, колегія суддів зазначає таке.

В експортній декларації країни відправлення товару зазначений код товару - , який співпадає на рівні перших 8 цифр з кодом, зазначеним у декларації ТОВ «Авто Тренд» - . Назва товару також співпадає.

Указом Президента України від 17.05.2002 № 466/2002 "Про приєднання до Міжнародної конвенції про Гармонізовану систему опису та кодування товарів" Україна приєдналася до Конвенції про Гармонізовану систему опису та кодування товарів. У відповідності до ст. 67 МКУ Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Товарний код за ГС побудовано на шести знаках, тому всі коди товарних номенклатур, які базуються на ГС, співпадають на рівні перших шести знаків. Зважаючи на вищевикладене, гармонізована система опису та кодування товарів передбачає, що коди товарів повинні співпадати саме по першим 6 цифрам, а вже додаткові цифри в кодікожна країна приймає свої внутрішні правила та кодування. Отже, розбіжностей між кодами товару не підтверджено.

Щодо посилань відповідача у спірному рішенні на невідповідність сплачених позивачем сум за наданими до митниці платіжними документами вартості поставленого товару за інвойсом, колегія суддів зазначає про таке.

Порядок оплати за товар визначений у п. 5.2 контракту HU15112022 від 15.11.2022. Цим пунктом сторони узгодили, що оплата товару здійснюється шляхом попередньої оплати у розмірі 30 % до моменту остаточного виготовлення товару та підготовки його до відвантаження на підставі виставлених проформ інвойсу, інвойсу. Решту коштів (остаточний розрахунок) у розмірі 70 % від суми інвойсу, проформи інвойсу Покупець оплачує протягом 10 днів з моменту остаточного виготовлення товару та підготовки його до відправки.

30.05.2023 ТОВ «Авто Тренд» було подано до митного оформлення митну декларацію щодо партії товару з Китаю від Ningbo Ebi Bearings & Auto Parts Industry Co., Ltd. за вказаним контрактом № HU15112022 від 15.11.2022 та інвойсом № 22ЕВІ- UA2046 від 29.03.2023 на загальну суму 67796,00 доларів США.

З матеріалів справи вбачається, що оплату цієї партії товару було здійснено таким чином:

08.12.2022 ТОВ «Авто Тренд» здійснено попередню оплату на рахунок Ningbo Ebi Bearings & Auto Parts Industry Co., Ltd. - 30 % від цієї суми, а саме: 20 338,80 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 66 від 08.12.2022. Платіж здійснено на підставі проформи інвойсу № 22EBI-UA2046 від 15.11.2022, наданого продавцем. В графі «призначення платежу» зазначено «передплата за автозапчастини за контрактом - № НU 15112022 від 15.11.2022, проформой инвойсом 22EBI-UA2046 від 15.11.2022».

15.03.2023 ТОВ «Авто Тренд» здійснено попередню оплату на рахунок Ningbo Ebi Bearings & Auto Parts Industry Co., Ltd. - 70 % від замовленої партії товару, а саме: 47 457,20 доларів США, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті № 99 від 15.03.2023. Платіж здійснено на підставі проформи інвойсу № 22EBI-UA2046 від 15.11.2022, наданого продавцем. В графі «призначення платежу» зазначено «передплата за автозапчастини за контрактом - № HU15112022 від 15.11.2022, проформой инвойсом 22EBI-UA2046 від 15.11.2022».

Таким чином, партія товару, яка розмитнена за інвойсом № 22EBI-UA2046 від 29.03.2023 на загальну суму 67796,00 доларів США, повністю оплачена ТОВ «Авто Тренд», сума сплати відповідає вартості товару, яка зазначена у інвойсі № 22ЕВІ - UA2046 від 29.03.2023, умови оплати повністю відповідають умовам укладеного контракту.

Вказані обставини підтверджуються наданими до матеріалів справи доказами.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195 (далі - Правила № 598), посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні про коригування допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 МКУ з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У спірному рішенні відповідачем використано дані щодо митної вартості з митної декларації №UA205170/2023/8248 від 27.03.2023, проте не зазначено обґрунтувань проведених коригувань митної вартості, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови.

Як вбачається з вказаної митної декларації №UA205170/2023/8248 від 27.03.2023, сторонній імпортер ввіз в Україну ступицю в зборі з підшипником (товар 2, код УКТЗЕД 8787099) у кількості 70 шт, загальною вагою 157,47 кг, в той час як позивач завозив маточину колеса без підшипника (код УКТЗЕД 8787099) у кількості 10700 шт., загальною вагою 20505,47 кг, що перевищує більше ніж в 150 разів кількість товару за декларацією, використаною митним органом при коригуванні митної вартості товарів позивача. Позивач ввозив товар безпосередньо від виробника з Китаю, в той час як сторонній імпортер купляв товар у посередника. Згідно з митною декларацією позивача країна відправлення товару Китай (гр. 15 МД), проте згідно з митною декларацією №UA205170/2023/8248 від 27.03.2023, країна відправлення товару - Польща (гр. 15 МД).

Умови поставки за контрактом позивача - FОВ Hінгбо, Китай, проте у декларації №UA205170/2023/8248 від 27.03.2023 DАР Зміїнець, Україна.

Отже, при обрахунку відповідачем митної вартості товару за спірним рішенням не було враховано обсягу партії ввезених товарів, умови поставки, комерційні умови. Доказів протилежного в ході розгляду справи відповідачем не надано.

З огляду на зазначене, підстави застосування відповідачем другорядного (резервного) методу визначення митної вартості не є доведеними, а розрахована митна вартість - не є обґрунтованою.

З урахуванням встановлених в ході розгляду справи обставин, суд приходить до висновку, що нечіткість та частково безпідставність витребування додаткових документів митним органом призвели до порушення прав позивача при проведенні консультацій з декларантом, що призвело до прийняття спірного рішення без урахування документів, наявних у позивача та належним чином підтверджуючих заявлену позивачем митну вартість, які містять належну та достатню інформацію про товар та його ціну, та відомості, які підтверджують числові значення складових митної вартості, підтверджують повноту та правильність її визначення декларантом.

Відповідно, застосування митним органом другорядного методу - резервного методу визначення митної вартості, а також розрахунок скоригованої митної вартості без доведення підстав проведених коригувань колегія суддів також визнає необґрунтованим.

Вказане у сукупності дає підстави для висновку про недоведеність відповідачем належних підстав неможливості застосування основного методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту), а у спірному рішенні про визначення митної вартості товару не наведено обґрунтованого розрахунку скоригованої митної вартості, що є належною та достатньою підставою для його скасування.

Рішення суду першої інстанції у частині розподілу судових витрат у суді першої інстанції не переглядається в силу приписів ст. 308 КАС України, оскільки апелянт в апеляційній скарзі не викладав жодних зауважень з цього приводу.

З огляду на вищевикладене, вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо інших доводів апелянта колегія суддів зазначає.

Ухвалюючи це судове рішення колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України (п. 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Стосовно клопотання позивача про розподіл витрат на правничу допомогу у судді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

12.02.2024 від позивача надійшло клопотання про розподіл судових витрат на правничу допомогу у сумі 3000,00 грн, обґрунтоване тим, що позивач поніс витрати на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції на суму 3000 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Частиною 7 статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною дев`ятою статті 139 КАС України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Представником позивача до матеріалів справи надані, а судами першої та апеляційної інстанції долучені, зокрема копії договору про надання правничої (правової) допомоги 16/06-23 від 16.06.2023 між ТОВ «Авто Тренд» та TOB «ЗМЗ ПС»; платіжної інструкції № 12477 від 12.02.2024; довіреності на Бондаренко І.В.; акту прийому-передачі виконаних послуг від 12.02.2024 до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 16/06-23 від 16.06.2023; звіту щодо виконаної роботи на користь клієнта ТОВ «Авто Тренд» за Договором про надання правничої (правової) допомоги № 16/06-23 від 16.06.2023.

Відповідно до прийому-передачі виконаних послуг від 12.02.2024 адвокат Бондарекно І.М. надала позивачеві послуги з написання та подання відзиву на апеляційну скаргу тривалістю 3 години на суму 3000 грн.

Дослідивши обсяг вказаних послуг колегія суддів зазначає, що доводи відзиву, хоча й оформлені як відповідь на доводи апеляційної скарги, за своїм змістом є тотожними доводам позовної заяви.

Враховуючи наведені обставини, а також зміст та обсяг наданих послуг, колегія суддів вважає заявлений представником позивача до відшкодування розмір правової допомоги за складання та подання відзиву на апеляційну скарну явно завищеним та таким, що підлягає зменшенню.

Ураховуючи викладене, а також фактичний обсяг виконаної роботи, колегія судів апеляційної інстанції вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача за апеляційний перегляд судового рішення у розмірі 1500 грн.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року по справі №520/15674/23 залишити без змін.

Стягнути з Харківської митниці (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків, 61003, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" (Акварельний провулок, буд. 1/3, с. Подвірки, Харківський район, Харківська область, 62371, ) витрати на правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 07.03.2024.