Справа № 320/17064/23
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 березня 2024 року 320/17064/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М. розглянувши в м. Києві в порядку письмового провадження заяву гр. ОСОБА_1 про зміну порядку та способу виконання рішення Київського окружного адміністративного суду 29.09.2023 року в адміністративній справі за її позовом до Вищого антикорупційного суду про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася гр. ОСОБА_1 із заявою про зміну порядку та способу виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.09.2023 у даній справі.

На обґрунтування заяви позивачкою зазначено, що 01.11.2023 вона звернулася до боржника із заявою про виконання судового рішення в адміністративній справі № 320/17064/23.

ВАКС (боржник, відповідач у справі) повідомив, що на виконання судового рішення ним було здійснено розрахунок суддівської винагороди, що належить до виплати, яка становить 813 843,49 грн.

Відповідно до листа-роз`яснення Державної казначейської служби України від 15.06.2023 виплати, що здійснюються на виконання судових рішень за позовами суддів на їх користь згідно з законодавством, здійснюються за кодом економічної класифікації видатків (далі - КЕКВ) 2730 «Інші виплати населенню».

Проте, в кошторисі ВАКС за бюджетною програмою «Здійснення правосуддя Вищим антикорупційним судом» (КПКВК 0851010) не передбачені видатки за кодом економічної класифікації видатків 2730 «Інші виплати населенню».

Наведені об`єктивні обставини роблять неможливим виконання ухваленого судового рішення немайнового зобов`язального характеру в адміністративній справі № 320/17064/23.

Таким чином, неможливість виконання рішень зобов`язального характеру, боржником за якими є державний орган, відповідно до встановленого Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» порядку безспірного списання відповідних коштів із рахунків такого державного органу фактично призводить до неможливості їх виконання в цілому. Така обставина є підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення.

На підставі ст. ст. 194, 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд заяви у порядку письмового провадження.

Стаття 129-1 Конституції України та стаття 14 КАС України встановлюють, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, суд може змінити спосіб виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання, за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Зміна способу або порядку виконання може відбуватися у заміні одного заходу примусового виконання судового рішення іншим.

Верховний Суд у постанові від 16.05.2018 року у справі №556/2609/14-а зазначив, що зміна способу і порядку виконання судового рішення можлива лише тоді, коли зміст та суть даного рішення залишатимуться незмінними (п.34 рішення).

Судом встановлено, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29.09.2023 у справі 320/17064/23, яке набрало законної сили 31.10.2023, було, зокрема, зобов`язано Вищий антикорупційний суд провести нарахування та виплату судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 недонараховану та невиплачену суддівську винагороду за період 1 січня 2021 року по 1 травня 2023 року на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 2 червня 2016 р. №1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено Законами України про державний бюджет на 2021, 2022 та 2023 роки на 1 січня календарного року ( відповідно 2270 грн., 2481 грн., 2684 грн.), з урахуванням виплачених сум та утримання передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Позивачка 11.11.2023 звернулася до ВАКС із заявою про виконання рішення суду від 29.09.2023.

Листом Вищий антикорупційний суд повідомив позивачку, що на виконання рішення суду від 29.09.2023 у справі №320/17064/23 ним було здійснено розрахунок суддівської винагороди у розмірі 813 843, 49 грн, яка підлягає виплаті.

Відповідно до листа-роз`яснення Державної казначейської служби України від 15 червня 2023 року виплати, що здійснюються на виконання судових рішень за позовами суддів на їх користь згідно з законодавством здійснюються за кодом економічної класифікації видатків (далі - КЕКВ) 2730 «Інші виплати населенню».

Проте, в кошторисі ВАКС за бюджетною програмою «Здійснення правосуддя Вищим антикорупційним судом» (КПКВК 0851010) не передбачені видатки за кодом економічної класифікації видатків 2730 «Інші виплати населенню».

На час розгляду судом заяви стягувача про зміну способу виконання рішення суду від 29.09.2023 дане рішення ВАКС не виконано.

Відтак, стягувач просить суд змінити спосіб виконання зазначеного судового рішення шляхом стягнення на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус судців» з Вищого антикорупційного суду (проспект Берестейський, 41, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ - 42836259) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) невиплачену суддівську винагороду у розмірі 813 843,49 грн (вісімсот тринадцять тисяч вісімсот сорок три грн 49 коп.), з утриманням усіх передбачених законодавством України податків та зборів при її виплаті.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

За змістом частини першої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

При цьому, судові рішення у справах, пов`язаних із виплатами, які мають зобов`язальний характер щодо проведення таких виплат, не належить до зазначених у згаданій статті видів рішень, що унеможливлює їх виконання без зміни його способу.

Відповідно до частин першої та третьої статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, за заявою стягувана чи виконавця (у випадках, встановлених законом), може встановити чи змінити спосіб або порядок виконання судового рішення. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Таким чином, неможливість виконання рішень зобов`язального характеру, боржником за якими є державний орган, відповідно до встановленого Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» порядку безспірного списання відповідних коштів із рахунків такого державного органу фактично призводить до неможливості їх виконання в цілому. Така обставина є підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти вжиття адміністративним судом нових заходів для реалізації рішення. Ці заходи повинні забезпечити виконання конкретного судового рішення і не поширюватися на відносини, які виникли після його ухвалення.

У цій категорії справ зміна способу і порядку виконання рішення можлива шляхом зміни «зобов`язання здійснити виплати коштів належної мені суддівської винагороди» на «стягнення цих коштів із державного органу - боржника».

Крім того, відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував, що поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 05 січня 2000 року) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).

За певних обставин «легітимне очікування» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.06.2014 року (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви №68385/10 та №71378/10, §35)).

ЄСПЛ у рішенні у справі «Інтерсплав проти України» від 09.01.2007 року зазначив, що юридична особа-платник ПДВ мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява №803/02, §31-32). ЄСПЛ констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§40).

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року №3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

За таких обставин заява ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання судового рішення є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 243, 248, 378 КАС України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.09.2023 в адміністративній справі №320/17064/23 задовольнити.

Змінити спосіб і порядок виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від від 29.09.2023 в адміністративній справі №320/17064/23 в частині: «Зобов`язати Вищий антикорупційний суд провести нарахування та виплату судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 не донараховану та невиплачену суддівську винагороду за період 1 січня 2021 року по 1 травня 2023 року на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 2 червня 2016 р. №1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено Законами України про державний бюджет на 2021, 2022 та 2023 роки на 1 січня календарного року ( відповідно 2270 грн., 2481 грн., 2684 грн.), з урахуванням виплачених сум та утримання передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті» шляхом «Стягнути на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус судців» з Вищого антикорупційного суду (проспект Берестейський, 41, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ - 42836259) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) невиплачену суддівську винагороду у розмірі 813 843,49 грн (вісімсот тринадцять тисяч вісімсот сорок три грн 49 коп.), з утриманням усіх передбачених законодавством України податків та зборів при її виплаті».

Копію ухвали видати (надіслати) особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Лапій С.М.