Справа № 360/1084/23
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2024-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року справа №360/1084/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гайдар А.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року у справі № 360/1084/23 (головуючий І інстанції Басова Н.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

В вересні 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Луганській області), в якому позивач просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про відмову в призначенні пенсії від 29.06.2023 ( ОСОБА_1 ); зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно з пунктом а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб з 02.04.2019 та здійснити виплату вказаної пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він в період з 19 липня 2004 року по 06 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 07 листопада 2015 року по 01 квітня 2019 року в Національній поліції України.

Згідно з витягом з наказу Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 28 березня 2019 року №83 о/с відповідно до Закону України Про Національну поліцію його звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 з 01 квітня 2019 року з виплатою компенсації за 07 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки та 04 доби додаткової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2019 році. Станом на день звільнення: стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції складає 15 років 07 місяців 13 днів; вислуга років на пільгових умовах 10 років 04 місяці 06 днів.

Позивач також зазначив, що звернувся до Департаменту захисту економіки Національної поліції України із заявою від 26 липня 2019 року з приводу надання розрахунку вислуги років для призначення йому пенсії, у відповідь на яку отримано лист ДЗЕ НПУ від 20 серпня 2019 року №Л-1308 з відмовою в підготовці таких документів, мотивований відсутністю у нього права на призначення пенсії відповідно до пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб (далі - Закон №2262-ХІІ) через недостатність на день його звільнення, визначної в пункті а статті 12 Закону №2262-ХІІ вислуги, 24 календарних роки і більше.

Також він звернувся до Департаменту захисту економіки Національної поліції України в особі комісії з припинення із заявою від 07 грудня 2021 року з приводу підготовки та направлення до ГУПФУ в Луганській області документів для призначення пенсії за вислугу років, у відповідь на яку його представником 22 лютого 2022 року отримано лист ДЗЕ НПУ від 05 січня 2022 року №Л-126/39/03-2022 з відмовою в підготовці таких документів, мотивований відсутністю у позивача права на призначення пенсії відповідно до пункту а статті 12 Закону №2262-ХІІ через недостатність на день його звільнення, визначної в пункті а статті 12 Закону №2262-ХІІ вислуги, 24 календарних роки і більше.

Не погодившись з відмовою, позивач звернувся за захистом прав до суду та рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 у справі №360/1451/22 визнано протиправною бездіяльність Департаменту захисту економіки Національної поліції України в особі комісії з припинення щодо не підготовлення та не подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області документів, необхідних для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, визначених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1; зобов`язано Департамент захисту економіки Національної поліції України в особі комісії з припинення підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області документи, необхідні для призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за вислугою років відповідно до пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1.

На виконання вказаного рішення сектором з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України листом від 22.06.2023 №411/48-2023 надіслано Головному управлінню Пенсійного Фонду України в Луганській області подання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років згідно з пунктом а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби з відповідними документами.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області листом від 03.07.2023 "1200-0307-8/12987 сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України надіслано рішення від 29.06.2023 №б/н про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , за відсутністю необхідної календарної вислуги для призначення пенсії згідно пункту а статті 12 Закону №2262-ХІІ.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, тому звернувся до суду за захистом порушених прав, просив задовольнити його позов в повному обсязі.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року у справі № 360/1084/23 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про відмову в призначенні пенсії від 29.червня 2023 року ( ОСОБА_1 ). Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно з пунктом а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб з 02.04.2019 та здійснити виплату вказаної пенсії.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що згідно статті 12 пункту а Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: ·з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних років і більше.

Відповідно до подання про призначення пенсії від 22.05.2023 No1070 на день звільнення 01 квітня 2019 календарна вислуга років ОСОБА_1 складає 14 років 08 місяців 13 днів, у пільговому обчисленні 10 років 07 місяців 06 днів, що є недостатнім для обчислення пенсії відповідно до пункту а статті 13 Закону № 2262.

На думку відповідача, загальна тривалість вислуги у пільговому обрахуванні використовується при розрахунку розміру пенсії, а не для визначення права особи на той чи інший вид пенсії.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, Головне управління Пенсійного фонду України у Луганській області вважає, що діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в період з 19 липня 2004 року по 06 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 07 листопада 2015 року по 01 квітня 2019 року в Національній поліції України.

Згідно з витягом з наказу Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 28 березня 2019 року № 83 о/с відповідно до Закону України Про Національну поліцію звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 майора поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого міжрайонного відділу № 4 (с. Новопсков) управління захисту економіки в Луганській області, з 01 квітня 2019 року з виплатою компенсації за 07 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки та 04 доби додаткової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2019 році. Станом на день звільнення: стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції складає 15 років 07 місяців 13 днів; вислуга років на пільгових умовах 10 років 04 місяці 06 днів.

Згідно з довідкою Головного управління Національної поліції в Луганській області від 27 вересня 2019 року № А-711 майор поліції ОСОБА_1 дійсно в період з 24 серпня 2014 року по 07 листопада 2015 року, з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2018 року безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Луганської області.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням від 04 лютого 2016 року серії НОМЕР_2 .

Позивач звернувся до Департаменту захисту економіки Національної поліції України в особі комісії з припинення із заявою від 07 грудня 2021 року з приводу підготовки та направлення до ГУПФУ в Луганській області документів для призначення пенсії за вислугу років, у відповідь на яку представником позивача 22 лютого 2022 року отримано лист відповідача від 05 січня 2022 року № Л-126/39/03-2022 з відмовою в підготовці таких документів, мотивованою відсутністю у позивача права на призначення пенсії відповідно до пункту а статті 12 Закону № 2262-ХІІ через недостатність на день його звільнення, визначної в пункті а статті 12 Закону № 2262-ХІІ вислуги, 24 календарних роки і більше.

Позивач оскаржив відмову до суду та рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 у справі №360/1451/22 позов адвоката Овчаренка Євгена Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту захисту економіки Національної поліції України в особі комісії з припинення (місцезнаходження: 01601, місто Київ, вулиця Академіка Богомольця, будинок 10, код за ) про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту захисту економіки Національної поліції України в особі комісії з припинення щодо не підготовлення та не подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області документів, необхідних для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, визначених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1.

Зобов`язано Департамент захисту економіки Національної поліції України в особі комісії з припинення підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області документи, необхідні для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років відповідно до пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення набрало законної сили 19.11.2022.

На виконання вказаного рішення суду сектором з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України листом від 22.06.2023 №411/48-2023 надіслано Головному управлінню Пенсійного Фонду України в Луганській області подання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років згідно з пунктом а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби з відповідними документами.

За результатом розгляду цих документів 29 червня 2023 року ГУПФУ в Луганській області прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії ( ОСОБА_1 ).

Відмова мотивована тим, що відсутня необхідна календарна вислуга для призначення пенсії згідно пункту а статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, в тому числі в службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, є Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до пункту а частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних років і більше.

Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону №2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до статті 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На підставі системного аналізу зазначених положень Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" суд дійшов висновку, що при обчисленні вислуги років необхідної для призначення пенсії відповідно до пункту "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ необхідно керуватися постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992, якою затверджено порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей (далі - Постанова № 393).

Пунктом 1 Постанови № 393 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті ж статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема: військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту; служба в органах внутрішніх справ України, органах і підрозділах цивільного захисту на посадах начальницького і рядового складу, Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу з дня призначення на відповідну посаду; служба в Національній поліції.

За приписами підпункту а пункту 3 Постанови №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Верховний Суд у постанові від 03 березня 2021 року в справі №805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року в справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року в справі № 295/6301/17, і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб у частині призначення пенсії за вислугу років, дійшов висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2021 року в справі №480/4241/18 дійшов висновку про те, що передбачена Постановою №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону №2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

Для призначення пенсій за вислугу років за Законом №2262-ХІІ календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Постанови №393.

Враховуючи зазначене, Закон №2262-ХІІ, зокрема, пункт а статті 12 визначає мінімальний розмір вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугу років за цим Законом та для позивача він складає 24 календарних років і більше.

В свою чергу, положеннями статті 17-1 Закону №2262-ХІІ, Постановою №393 передбачено визначення вислуги років у пільговому обчисленні, а посилання відповідача в рішенні про відмову в призначенні пенсії позивачу на врахування виключно календарної вислуги років є необґрунтованими та суперечать зазначеним вище положенням Закону №2262-ХІІ та Порядку №393.

Згідно зі статтею 17-2 Закону №2262-ХІІ обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється, як правило, за послужним списком особової справи військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію за цим Законом.

Вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні складала: 15 років 07 місяців 13 днів; вислуга років на пільгових умовах: 10 років 04 місяці 06 днів.

Позивач за своєю останньою посадою та характером служби відповідає критеріям, визначеним Законами та підзаконними нормативними актами, що дають право на врахування вислуги років у пільговому обчисленні, таким чином, він має право на призначення йому пенсії за вислугу років згідно з пунктом а статті 12 Закону №2262-ХІІ, оскільки його вислуга на день звільнення становить 25 років 11 місяців 19 днів (15 років 07 місяців 13 днів календарна вислуга + 10 років 04 місяці 06 днів пільгова вислуга без урахування календарної вислуги).

Враховуючи викладене, відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії є протиправною, як наслідок рішення від 29 червня 2023 року слід скасувати.

Відновленням порушеного права позивача є зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з 02.04.2019 та здійснити виплату вказаної пенсії.

Суд також звертає увагу, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, оскільки в межах даної адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є обґрунтованими, а відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності своїх рішення, дії чи бездіяльності, не довів суду правомірності свого рішення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року у справі № 360/1084/23 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року у справі № 360/1084/23 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 07 березня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв