Справа № 520/26874/23
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2024-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Білова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 р. Справа № 520/26874/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Чалого І.С. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2023, по справі № 520/26874/23

за позовом ОСОБА_1

до Лозівського районного територіального центру комлектування та соціальної підтримки

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправною відмову Лозівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 05.09.2023року за № 5429 у наданні відстрочки від призову ОСОБА_1 , на підставі абз.5 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;

- зобов`язати Лозівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки надати ОСОБА_1 , відстрочку від призову на підставі абз.5 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2023 відмовлено в задоволенні позову.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилався на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Зокрема, апелянт зазначав, що згідно з приписами абз.5 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час проведення антитерористичної операції з числа військовослужбовців або працівників утворених відповідно до законів України військових формувань, що захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, які загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Вказував, що його батько помер саме під час проведення антитерористичної операції, а також зазначав, що положення Закону не встановлюють, що смерть внаслідок захворювання, пов`язаного з військовою службою обов`язково має настати поки людина перебуває на службі.

Наголошував, що на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько, старший сержант ОСОБА_2 , був військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), при цьому ототожнюючи поняття смерті та загибелі, вважав, що факт смерті його батька підпадає під дію положень ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, згідно до свідоцтва про народження НОМЕР_3 ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 .

06.08.2014 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України від 21.07.2014 № 607/2014, Лозівським ОМВК був призваний на військову службу під час мобілізації до військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою №4/599, виданою 16.08.2014 року військовою частиною НОМЕР_1 , та військовим квитком НОМЕР_4 .

Згідно з Довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, виданою військовою частиною польова пошта НОМЕР_2 від 28.01.2015 вих.№4/185/1, в період з 25.08.2014 по 03.12.2014 сержант ОСОБА_2 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 .

Згідно з витягом з протоколу засідання військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців № 56 від 27.02.2015, встановлено, що до смерті старшого сержанта ОСОБА_2 призвело захворювання «повторний інфаркт міокарду лівого шлуночка» та зазначено, що захворювання і причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини.

Витягом з наказу командира військової частини польової пошти НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 19.01.2015 № 12 підтверджується, що військовослужбовця за призовом старшого сержанта ОСОБА_2 , командира гранатометного відділення 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті повторного інфаркту міокарда, з 25.12.2014 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення у зв`язку зі смертю.

Листом відповідача № 5429 від 05.09.2023 у відповідь на заяву ОСОБА_1 останньому відмовлено в наданні відстрочки від мобілізації. В обґрунтування відмови зазначено, що у витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців зазначено, що захворювання старшого сержанта ОСОБА_2 , 1968 р.н., «Повторний інфаркт міокарду лівого шлуночка», яке призвело до смерті (свідоцтво про смерть НОМЕР_5 від 29.12.2014), пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, однак це не свідчить про загибель ОСОБА_2 під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення

Позивач, не погодившись з відмовою в наданні відстрочки від мобілізації, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в розумінні чинного законодавства України ОСОБА_2 не є загиблим, тобто не є підтвердженими обставини саме загибелі ІНФОРМАЦІЯ_1 батька позивача під час перебування останнього на момент настання смерті безпосередньо в зоні проведення АТО та під час його безпосередньої участі у її проведенні, отже не встановлені умови надання позивачу відстрочки від мобілізації, передбачені абз. 5 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-XII).

Згідно з ч.3 ст.22 Закону №3543-ХІІ під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

При цьому, ст.23 Закону №3543-ХІІ встановлено вичерпний перелік осіб, яким надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації та перелік осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Так, згідно з абз. 5 ч. 3 ст. 23 Закону №3543-ХІІ, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: - жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час проведення антитерористичної операції з числа: військовослужбовців або працівників утворених відповідно до законів України військових формувань, що захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, які загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

В той же час, аналізуючи норми абз. 5 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» , колегія суддів доходить висновку, що для її застосування необхідно установити одночасне дотримання таких умов: ступінь родинного зв`язку заявника з військовослужбовцем; підтвердження обставин встановлення загибелі або пропажі безвісті військовослужбовця під час проведення антитерористичної операції; підтвердження обставин безпосередньої участь військовослужбовця в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, на час загибелі або пропажі безвісті.

Судовим розглядом встановлено, що в період з 25.08.2014 по 03.12.2014 сержант ОСОБА_2 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції. Помер останній 25.12.2014, тобто в період, коли безпосередньої участі, згідно з Довідкою від 28.01.2015 вих.№4/185/1, в антитерористичній операції вже не брав (а.с. 24).

Отже, доводи апелянта щодо загибелі ОСОБА_2 під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення спростовуються вищенаведеними документами.

За таких обставин є обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для надання позивачу ОСОБА_1 відстрочки від призову на підставі абз. 5 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» .

Факт отримання виплат та пільг матір`ю позивача, пов`язаних зі смертю її чоловіка ОСОБА_2 , на підставі ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» сам по собі не свідчить про наявність у позивача права на відстрочку від призову на підставі абз. 5 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2023 по справі № 520/26874/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді І.С. Чалий В.В. Катунов