Справа № 640/18394/22
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Лисенко В.І.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року Справа № 640/18394/22

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Вищого адміністративного суду України

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернувся до суду з адміністративним позовом до Вищого адміністративного суду України (далі - Відповідач), в якому просив:

- визнати незаконними дії Вищого адміністративного суду України щодо відмови видати довідку про суддівську винагороду судді у відставці ОСОБА_1 згідно заяви від 31.05.2022 року;

- зобов`язати Вищий адміністративний суд України видати судді у відставці ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду судді, який працює на відповідній посаді повноважного Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 19 лютого 2020 року;

- зобов`язати Вищий адміністративний суд України до Довідки про суддівську винагороду судді, який працює на відповідній посаді повноважного Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду включати базовий розмір посадового окладу судді у розмірі 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, регіональний коефіцієнт 1,25 (суддя здійснює правосудця у суді, що розташованому у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб) та щомісячну доплату за вислугу років (у розмірі 60 відсотків посадового окладу);

- у довідці вказати, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 складає 90 відсотків суддівської винагороди судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, який працює на відповідній посаді.

В обґрунтування позовних вимог Позивачка зазначив, що він є суддею у відставці Вищого адміністративного суду України. У зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України Рішення від 18.02.2020 щодо неконституційності п. 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402, Позивач у травні 2022 року звернувся до ВАСУ із заявою про видачу довідки про суддівську винагороду для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, проте Відповідач відмовив у видачі такої довідки з тих підстав, що Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року №2-р/2020 не врегульовує питання правового статусу суддів Вищого адміністративного суду України.

2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправною відмову Вищого адміністративного суду України у видачі довідки про суддівську винагороду судді у відставці ОСОБА_1 .

- зобов`язано Вищий адміністративний суд України видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду, регіональний коефіцієнт 1,25 та щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 60 відсотків посадового окладу на підставі положень статей 135, 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відмова Відповідача видати Позивачу довідку має наслідком втручання у право на отримання ним щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі, встановленому чинним законодавством, а саме Законом № 1402-VIII.

Разом з тим суд зазначив, що твердження Позивача щодо співмірності розміру довічного грошового утримання судді у відставці Вищого адміністративного суду України із суддівською винагородою судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду є необґрунтованими та такими, що не узгоджуються з положеннями чинного законодавства та позицією Верховного Суду.

При цьому, суд вказав, що для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною третьою Закону №1402-VIII, а тому у суду відсутні правові підстави для зобов`язання Відповідача вказати у довідці, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 складає 90 відсотків суддівської винагороди судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, який працює на відповідній посаді.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог Апелянт стверджує, що судом, при прийнятті рішення, неправильно застосовано принципи спеціалізації та інстанційності, оскільки передбачені Законом №1402-VIII та Законом 2453-VI Вищі спеціалізовані суди не можуть бути ототожнені.

З цих підстав Апелянт наполягає, що повноважним суддею повноважного суду для розрахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є суддя Касаційного адміністративний суду у складі Верховного Суду, оскільки саме цьому суду передано функції Вищого адміністративного суду України, як суду касаційної інстанції.

На підтвердження своїх доводів у цій частині, Апелянт посилається на практику Конституційного суду України, викладену у постанові по справі №2-р/2020 від 18.02.2020, а також на рішення Ради суддів України від 03.09.2021 №34.

Щодо відсоткового значення щомісячного довічного грошового утримання від суддівської винагороди Апелянт зазначив, що на момент подачі ним заяви про відставку діяли положення Закону № 2453-VI, які саме й підлягали застосуванню судом у цій справі. Натомість суд застосував положення Закону № 1402-VIІІ, чим допустив порушення принципу прямої дії закону в часі.

У своїй апеляційній скарзі, Апелянт також просить визнати рішення суду першої інстанції дискримінаційним щодо нього, оскільки воно грубо порушує принцип рівності осіб перед законом та свідчить про дискримінацію його порівняно з іншими суддями у відставці.

При цьому Апелянт посилається на рішення судів першої та апеляційної інстанцій у справах №640/16655/21, №640/408/21, №640/1064/21, №640/10609/21, №640/11147/21, №640/13234/21, №640/809/21, №320/4440/22, у яких суди задовольнили позови суддів у відставці до Голови ліквідаційної комісії Вищого адміністративного суду України, зобов?язавши видати довідки про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням розміру базового посадового окладу судді касаційної інстанції.

Окрім того, на підтвердження своїх доводів, викладених у скарзі, Апелянт також посилається на норми міжнародного права, зокрема на Загальну (Універсальну) хартію суддів та практику ЄСПЛ у рішеннях по справах «Вєренцов проти України» та «Кантоні проти Франції».

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права; з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи; з невідповідністю висновків, висловлених у рішенні суду, обставинам справи; з неправильним тлумаченням закону, що призводить до неадекватного застосування судом принципу спеціалізації; з ігноруванням принципу інстанційності у системі судоустрою; грубим порушення принципу рівності осіб перед законом.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.11.2023 та від 16.01.2024 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

5. У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

6. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

7. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 виданим Печерським РУ ГУ МВС України в місті Києві 30.05.2002.

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 .

У 19.11.2015 році Позивача звільнено у відставку з посади судді Вищого адміністративного суду України.

Станом на 1911.2015 стаж роботи на посаді судді ОСОБА_1 становить 25 років 1 місяць 12 днів.

У зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України Рішення від 18.02.2020 щодо неконституційності п. 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. № 1402 Позивач звернувся до відповідача про видачу довідки про розмір суддівської винагороди для перерахунку пенсії з 19.02.2020.

Листом ВАСУ від 08.06.2022 Позивачу відмовлено у наданні такої довідки, оскільки відсутні нормативно визначені підстави.

8. Позивач, вважаючи протиправними такі дії Відповідача, а своє право порушеним, звернувся до суду з цим позовом.

9. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 135 Закону України № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 2 статті 135 Закону України № 1402-VIII визначено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

1) вислугу років;

2) перебування на адміністративній посаді в суді;

3) науковий ступінь;

4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 135 Закону України № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною 3 статті 135 Закону № 1402-VIII, додатково застосовується регіональний коефіцієнт 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб (частина 4 статті 135 Закону України № 1402-VIII).

Відповідно частин першої, третьої - четвертої статті 142 Закону № 1402-VIII суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90% суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з цим, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII зі змінами.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

В пункті 16 вказаного вище рішення Конституційним Судом України зазначено, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.

У зв`язку із наведеним Конституційний Суд України дійшов до висновку, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Таким чином Конституційний Суд України у рішенні від 18.02.2020 № 2-р/2020 вказав на те, що запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон України № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці і жоден інший закон не регулює дане питання, в тому числі й Закон України № 2453-VI.

Таким чином, з 19.02.2020 правовідносини щодо виплати щомісячного довічного грошового утримання судді регулюється виключно Законом України № 1402-VIII, а застосування різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів суперечить положенням частини 1 статті 126 Конституції України.

Висновки суду апеляційної інстанції.

10. Отже, фактично спір між сторонами виник у площині права Апелянта на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

11. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що у спірних правовідносинах суддівська винагорода для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці повинна визначатись з врахуванням розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду з огляду на таке.

12. До набрання чинності Законом України від 02.06.2016 № 401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» та Закону № 1402-VIII систему судів загальної юрисдикції складали: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) вищі спеціалізовані суди; 4) Верховний Суд України (частина друга статті 17 Закону № 2453-VI).

Згідно із частиною другою статті 31 Закону № 2453-VI вищими спеціалізованими судами були: Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України.

Разом з цим, для створення більш ефективної моделі системи судоустрою, приведення її у відповідність із конституційними змінами, Верховною Радою України був прийнятий Закон № 1402-VIII, згідно із частиною третьою статті 17 якого, систему судоустрою складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд. Для розгляду окремих категорій справ відповідно до цього Закону в системі судоустрою діють вищі спеціалізовані суди.

Причому, принципи його побудови (територіальності, спеціалізації та інстанційності ) залишились незмінними.

13. Отже, як Законом № 2453-VI, так і Законом № 1402-VIII в системі судоустрою передбачені вищі спеціалізовані суди, базисом для утворення яких є принцип спеціалізації, сутність якого полягає в утворенні в системі судоустрою підсистем судових органів, уповноважених вирішувати справи певних категорій.

14. При цьому як було зазначено вище в силу вимог частини другої статті 31 Закону № 2453-VI Вищий адміністративний суд України був вищим спеціалізованим судом, а відтак, на думку колегії суддів, суддівська винагорода для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці для перерахунку пенсії Позивача повинна визначатись з врахуванням базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду, визначеного пунктом 2 частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII.

15. Твердження Апелянта про те, що повноважним суддею повноважного суду для розрахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має бути суддя, який спеціалізується на адміністративному судочинстві та є у штаті суду адміністративної юрисдикції колегія суддів до уваги не приймає з огляду на викладене вище.

16. Враховуючи наведене, Апелянт має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, виходячи з посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду, передбаченого Законом № 1402-VIII, оскільки чинне законодавство не передбачає іншого.

17. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 04.07.2023 у справі № 640/1064/21, від 05.07.2023 року у справі №761/26688/20, від 13.09.2023 року у справі №640/6204/21, від 27.09.2023 року у справі №640/10671/22.

При цьому, переглядаючи спірне рішення, апеляційний суд враховує саме останні, актуальні правові висновки Верховного Суду й застосовує їх відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, яка передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

18. Водночас, рішення Ради суддів України від 03.09.2021 №34, на яке посилається Апелянт, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки воно не є обов`язковим для врахування судами в контексті статті 7 КАС України.

19. Твердження Апелянта про порушення судом першої інстанції принципів спеціалізації та інстанційності, а також посилання на доводи ВАСУ, викладені у відзиві на позовну заяву, колегія суддів до уваги не приймає з огляду на викладене вище.

20. Перевіряючи доводи Апелянта в частині щодо розміру щомісячного довічного грошового утримання від суддівської винагороди, колегія суддів зазначає наступне.

Так, апеляційний суд наголошує на тому, що Конституційний Суд України визнав неконституційним увесь пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, у тому числі й щодо можливості обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI.

21. На час виникнення спірних відносин у цій справі, право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, його розмір, а також його перерахунок врегульовано положеннями статті 142 Закону № 1402-VIII, частиною четвертою якої передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

22. Водночас, частиною третьою статті 142 цього Закону визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

23. З урахуванням викладеного вище, судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною третьою Закону №1402-VIII.

24. При цьому, колегія суддів враховує позицію Верховного Суду, який неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що перерахунок грошового утримання судді у відставці, виходячи із розміру відсоткового значення, визначеного частиною третьої статті 141 Закону 2453-VI від заробітної плати працюючого судді, ставить діючих суддів та суддів, які вийшли у відставку за Законом №1402-VIII, у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом № 2453-VI, що не відповідає базовому принципу єдності статусу суддів, який означає однаковий підхід до встановлення рівня матеріального забезпечення судді.

З цих підстав, апеляційний суд відхиляє доводи Апелянта про те, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин Закон № 1402-VIІІ, а не Закон № 2453-VI.

25. Отже, оскільки чинним Законом № 1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування довічного щомісячного грошового утримання, а також виходячи із принципу єдності статусу суддів, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав про зобов`язання Відповідача у довідці вказати, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 складає 90 відсотків суддівської винагороди судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, який працює на відповідній посаді.

26. З цих же підстав колегія суддів вважає необґрунтованими доводи Апелянта про його дискримінацію.

27. Щодо рішень судів першої та апеляційної інстанцій у справах №640/16655/21, №640/408/21, №640/1064/21, №640/10609/21, №640/11147/21, №640/13234/21, №640/809/21, №320/4440/22, на які посилається Апелянт, то вони також не є джерелом права, яке застосовується судом в розумінні статті 7 КАС України.

28. Окрім того, колегією суддів встановлено, що у справі №640/1064/21 рішення судів першої та апеляційної інстанцій було скасовано Верховним Судом й зобов`язано Відповідача видати довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди судді вищого спеціалізованого суду з відповідними коефіцієнтами та доплатами, визначеними в статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII.

29. У справі №640/16655/21 рішення судів першої та апеляційної інстанцій було скасовано частково й зобов`язано Відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді, виходячи з розміру суддівської винагороди судді вищого спеціалізованого суду з відповідними коефіцієнтами та доплатами, визначеними в статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII.

30. У справі №640/11147/21 рішення судів першої та апеляційної інстанцій було скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

31. Таким чином, доводи Апелянта про те, що оскаржуване рішення суду грубо порушує принцип рівності осіб перед законом не підтверджується жодними належними, в розумінні статті 73 КАС України, доказами.

32. Норми міжнародного права та практика ЄСПЛ, на які посилається Апелянт лише підтверджують правильність висновків суду цій справі.

33. При цьому, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 17 Закону № 1402-VIII єдність системи судоустрою забезпечується єдиним статусом суддів. Згідно з частиною другою статті 52 Закону № 1402-VIII судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

34. З урахуванням усього викладеного вище, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не містить об`єктивних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права; неповного з`ясуванням обставин, що мають значення для справи; невідповідності висновків, висловлених у рішенні суду, обставинам справи; неправильного тлумачення закону; порушення принципів спеціалізації, інстанційності та рівності осіб перед законом.

35. Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

36. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

37. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

38. Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року - без змін.

39. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 06 березня 2024 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев