Справа № 160/30298/23
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 з до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:
- визнати протиправним рішення командира Військової частини НОМЕР_1 викладене у листі від 22.10.2023 р. № 5173, про відмову у задоволенні рапорту від 18.08.2023р. про звільнення з військової служби на підставі абз. 14 п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;
- зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил Міністерства Оборони України звільнити з військової служби у запас ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКП НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий 27.12.1996 р. Любешівським РВ УМВС України у Волинській області, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , з посади командира 1-го відділення 3-го взводу 1-ї роти 107-го батальйону та зняти з військового обліку.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходить військову службу за призовом під час мобілізації у В/ч НОМЕР_1 . Позивач звертався до відповідача із рапортом про звільнення його відповідно до п.п. г п.2 ч.4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану). Позивачеві повідомили про відмову у погодженні рапорту за відсутністю законодавчих підстав.
Ухвалою суду від 21.11.2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Ухвалою суду від 20.12.2023 р. клопотання Військової частини НОМЕР_2 про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Військову частину НОМЕР_2 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Відповідачем до суду надіслано відзив на позовну заяву в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог та вказує, що відмова у задоволенні рапорту мотивована тим, що смерть брата позивача спричинена хворобою, що пов`язана з проходженням військової служби, що не є підставою для звільнення, відповідно до п.п. г п.2 ч.4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Позивачем було направлено на адресу суду відповідь на відзив, в тексті якого він зазначає, що підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд позов задовольнити у повному обсязі.
Станом на дату розгляду справи, третя особа не скористалась правом щодо подання письмових пояснень щодо означеного спору. Відтак, позиція третьої особі суду невідома.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призваний для проходження військової служби за мобілізацією. На день подання позову військову службу проходить у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира 1-го відділення 3-го взводу 1-ї роти 107-го батальйону Сухопутних військ ГРО Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Міністерства Оборони України, у званні сержанта.
Рідний брат, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 також був призваний для проходження військової служби за мобілізацією. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 помер.
18.08.2023 р. сержантом ОСОБА_1 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 подано письмовий рапорт (вих. № 1783/1 від 18.08.2023) щодо звільнення з військової служби на підставі абз. 14 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини, а саме: у зв`язку зі смертю рідного брата ОСОБА_2 через хвороби: гостра серцево-судинна недостатність, дифузний кардіосклероз, хронічна ішемічна хвороба серця, пов`язані з проходженням ним військової служби при забезпеченні національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.
Листом командира Військової частини НОМЕР_1 від 22.10.2023 р. № 5173 у задоволенні рапорту від 18.08.2023 про звільнення з військової служби на підставі абз. 14 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відмовлено.
Відмову вмотивовано наступним.
Звільнення військовослужбовця за підставою якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану - може відбуватися виключно у разі загибелі під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану, що підтверджується відповідним документами.
Проте, надана сержантом ОСОБА_1 довідка ВЛК щодо його брата ОСОБА_2 не є належним підтверджуючим документом для звільнення зі служби за мобілізацією в Збройних Силах України за пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 3096-ІХ від 03.05.2023, оскільки у рішенні голови військово-лікарської комісії терапевтичного профілю військової частини НОМЕР_5 від 12.01.2023 р. № 227 вказаний причинний зв`язок захворювання брата ОСОБА_2 з проходженням ним військової служби, а не під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.
Не погодившись з відмовою позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку викладеному вище, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Згідно із статтею 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
У зв`язку з військовою агресією рф проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 р. № 2102-IX Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні, введено воєнний стан. Строк дії Указу та, відповідно, воєнного стану в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України. На момент розгляду даної адміністративної справи воєнний стан в Україні триває.
Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 Про ведення воєнного стану в України (зі змінами) військовому командуванню разом з військовими адміністраціями, органами виконавчої влади, правоохоронними органами та за участю органів місцевого самоврядування запроваджувати і здійснювати передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи правового режиму воєнного стану, реалізовувати повноваження, необхідні для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.
Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 69/2022 Про загальну мобілізацію у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Закон України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 р. № 389-VIII визначає зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб.
Так, згідно статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно з частиною 6 статті 2 Закону № 2232-ХІІ розрізняють наступні види військової служби:
строкова військова служба;
військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;
військова служба за контрактом осіб рядового складу;
військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;
військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти;
військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;
військова служба за призовом осіб офіцерського складу;
військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-ХІІ.
Підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, встановлені у частині четвертій статті 26 Закону № 2232-ХІІ та розмежовані з огляду на період застосування: під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану) (пункт 1) та під час дії воєнного стану (пункт 2).
При цьому, підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах, встановлених у частині п`ятій статті 26 Закону № 2232-ХІІ та розмежовані з огляду на період застосування: у мирний час (пункт 1), під час дії особливого періоду (крім періодів проведення мобілізації та дії воєнного стану) (пункт 2) та під час проведення мобілізації та дії воєнного стану (пункт 3).
З матеріалів справи встановлено, що позивач є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, чинній на час звернення позивача із рапортом), контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах:
а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;
б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;
в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання;
г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):
у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;
у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;
у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;
у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;
у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;
у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;
у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;
військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;
військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;
один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;
військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років;
перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років;
якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.
Згідно із частиною сьомою статті 26 Закону № 2232-XII, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України (далі - ЗСУ) у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період визначено Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженим Указом Президента України від 12.06.2009 року № 430/2009 (далі Положення про проходження служби).
Положенням про проходження служби визначено призначення, основні завдання, повноваження, організацію управління, взаємодію і забезпечення діяльності Збройних сил України.
Відповідно до п. 233 Положення «Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.
У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Згідно Закону №2232-ХІІ та Положення №1153/2008, наказом Міністра оборони України від 10.04.2009№ 170 ( зі змінами ) затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Інструкція).
Відповідно до рапорту позивача щодо звільнення з військової служби у запас (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку зі смертю брата - ОСОБА_2 внаслідок забезпечення національної, безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану, що підтверджується відповідним медичним висновком медико-содіалмюї експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
З додатків до рапорта вбачається, що брат військовослужбовця - ОСОБА_1 відповідно до копії довідки про причину смерті від 14 березня 2023р.: помер від хронічної ішемічної хвороби серця.
Згідною рішенням голови військово-лікарської комісії терапевтичного профілю Військової частини НОМЕР_5 від 12,01.2023р. № 227 Додатку до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 зі змінами на підставі статей 39 а, 40 а графи II розладу хвороб військовослужбовець військової частини НОМЕР_6 солдат ОСОБА_3 був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку у зв`язку з гіпертонічною хворобою третьої стадії. Ішемічна хвороба серця. Дифузний та післяінфарктний кардіосклероз від 12.11.2022. Пароксизм фібриляції шлуночків з відновленням ритму електроімпульсною терапією від 12.11.2022. Стан після коронаровентрикулографії від 12.11.2022 (стеноз правової коронарної артерії 99%), балонної ангіопластики правої коронарної артерії від 12.11.2022. Пролапс передньої стулки мітрального клапана з регургітацією першого ступеня, стулок трикуспідального клапана з регургітацією першого ступеня. СНІ. Стан після ангіографії норкових артерій від 24.11.2022 (стеноз лівої ниркової артерії 90%), балонної ангіопластики лівої ниркової артерії від 08.12.2022. Захворювання, яке пов`язано з проходженням військової служби.
Отже, у висновку ЛВК від 12.01.2023р. № 227 вказаний причинний зв`язок захворювання під час проходження військової служби, а не під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборни, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.
Окремо суд зазначає, що у контексті цієї справи, суд не встановлює факту наявності підстав для звільнення позивача з військової служби, а також не надає оцінку поняттю "здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану".
Проте, суд вказує, що надані військовослужбовцем довідки ВЛК не є належними підтверджуючими документами для звільнення зі служби за мобілізацією в Збройних Силах України за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до положень статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 з до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька