Справа № 260/409/24
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2024 рокум. Ужгород№ 260/409/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Скраль Т.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в особі представника Лозінської Оксани Олександрівни (87548, Донецька область, м. Маріуполь, п-т Будівельників, 98/72) до Головного управління Пенсійного фонду у Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ), Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2024 року ОСОБА_1 , через уповноваженого представника ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду у Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області, якою просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 74 від 05.01.2024 року про відмову у призначенні пенсії за вислугою років, згідно п. «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.01.2024р. про призначення пенсії за вислугою років, зарахувавши ОСОБА_1 періоди роботи: з 11.10.2017 р. по 30.09.2023 до пільгового стажу роботи відповідно до п. «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; період військової служби з 15.12.1986 р. по 12.11.1988 р. до загального стажу роботи; період роботи у колгоспі з 05.08.1986p по 14.12.1986 р. , з 13.11.1988 р. по 25.11.1989 р., з 10.05.1990 р. по 01.11.1990 р., з 15.01.1991 р. по 03.12.1991 р. до загального стажу роботи.

01 лютого 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Зобов`язано Головне управління ПФУ в Закарпатській області надати суду до 26 лютого 2024 року відмовну матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 .

12 лютого 2024 року на виконання вимог суду, відповідачем 1 надано копію відмовної пенсійної справи ОСОБА_1 .

1. Позиції сторін.

Позивач свої позовні вимоги аргументував тим, що згідно доданого до рішення № 74 від 05.01.2024 року про відмову у призначенні пенсії за вислугою років, протоколу нарахування стажу, до пільгового стажу позивачу не враховано період роботи з 11.10.2017 р. по 30.09.2023 р. Пільговий стаж на посадах, що дає право на призначення пенсії за вислугою років, розрахований за думкою відповідача становить 11 років 01 місяць 18днів (період з 03.02.2006 р. по 30.11.2009 р. та з 21.06.2010 р. по 10.10.2017 р., згідно протоколу розрахунку стажу) Згідно із записом у трудовій книжці позивач з 03.02.2006 р. по 17.12.2023 р. працював складачем поїздів станції Батьово. За даними «Індивідуальних відомостей про застраховану особу, форма ОК-5» за період з січня 2004 року по 17 грудня 2023 року спеціальний стаж ОСОБА_1 облікований за кодом ЗПЗ055А1. Згідно з довідником кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства, який є додатком 8 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 05 листопада 2009 року № 26-1 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2009 року за № 1136/17152, код підстави ЗПЗ055А1 застосовується з 05 листопада 1991 року та має назву «робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, що затверджений Постановою Кабінетом Міністрів України від 12.10.92 р. № 583 […]». Таким чином, відповідач протиправно не зарахував періоди роботи: з 11.10.2017 р. по 30.09.2023 р. до пільгового стажу роботи відповідно до п. «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при вирішенні питання про призначення пенсії. Крім того, при зверненні до УПФУ позивач надав військовий квиток, в якому зазначено період проходження військової служби, однак йому не зараховано період військової служби з 15.12.1986 р. по 12.11.1988 р. до загального стажу роботи. Трудова книжка серії НОМЕР_2 , містить запис № 1-6 про період роботи позивача у колгоспі ім. ХХІ з`їзду КПРС с.Свобода Берегівського району з 05.08.1986p по 25.11.1989 р., з 10.05.1990 р. по 01.11.1990 р. на будівельні роботи у колгосп « ІНФОРМАЦІЯ_1 », з 15.01.1991 р. по 03.12.1991 р. у колгоспі Перемога на посаді шофера. Згідно архівної довідки №М-127/07-05 від 06.09.2023 р., також підтверджується стаж роботи позивача у колгоспі. З викладеного слід дійти висновку, що згадані періоди роботи позивача підтверджений в передбачений Законом (приписами: ст.62 Закону №1788-XII, п. 1 Порядку №637) спосіб - записом в трудовій книжці, що не містить недоліків оформлення. В такому випадку, право органу пенсійного фонду України на перевірку трудового стажу за періоди з колгоспі з 10.05.1990 р. по 01.11.1990 р., з 15.01.1991 р. по 03.12.1991 р. за допомогою інших засобів доказування не з`явилось. Отже, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявленої ним правової позиції щодо відсутності підстав для зарахування до стажу роботи позивача періоду його роботи колгоспі з 05.08.1986p по 14.12.1986 р. , з 13.11.1988 р. по 25.11.1989 р., з 10.05.1990 р. по 01.11.1990 р., з 15.01.1991 р. по 03.12.1991 р.

27 лютого 2024 року відповідачем 1 до суду подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого вказано, що до пільгового стажу роботи зараховані всі періоди роботи, що дають паво на призначення пенсії за вислугу років згідно довідки Ужгородської дирекції залізничних перевезень про особливий характер роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, трудової книжки. До загального стажу роботи не зараховані періоди роботи з 10.05.1990р. по 01.11.1990р. та з 15.01.1991 р. по 03.12.1991 p., оскільки відсутні довідки про кількість фактично вироблених днів і встановлений річний мінімум та довідки про реорганізацію колгоспу. Крім цього до уваги не взята архівна довідка №М-127/07-05 від 06.09.2023 р. про стаж роботи в колгоспі, оскільки прізвище, ім`я, по батькові вказано не повністю, відрізняється від паспортних даних. Позивач для встановлення факту, належності йому архівної довідки про стаж роботи повинен був звернутись із заявою до Берегівського районного суду в порядку окремого провадження.

01 березня 2024 року позивачем до суду подано відповідь на відзив, в якому зазначають, що дані трудової книжки повністю підтверджені даними про трудовий і страховий стаж з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (з 2004 по грудень 2023 року включно). Таким чином, відповідач протиправно не зарахував періоди роботи: з 11.10.2017 р. по 30.09.2023 р. до пільгового стажу роботи відповідно до п. «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при вирішенні питання про призначення пенсії. Крім того, у позивача наявна трудова книжка колгоспника, яка дає можливість встановити характер роботи позивача в колгоспі та безпосередню зайнятість позивача у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспі. Наявність інших довідок на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу. Відтак, дії відповідача щодо не зарахування в повному обсязі стажу роботи в колгоспі позивача за наявними в трудовій книжці записами є такими, що тягнуть за собою несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів позивача.

Відповідачем 2 відзиву на позовну заяву до суду, у строк наданий судом в ухвалі Закарпатського окружного адміністративного суду про відкриття провадження в адміністративній справі від 01 лютого 2024 року, не надано та не повідомлено суду поважні причини його ненадання.

Відповідно до статті 162 частини 6 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 02 січня 2024 року ОСОБА_1 у встановленому законом порядку звернувся із заявою (реєстр. № 10) про призначення пенсії за вислугу років, (а.с. 50-51).

Автоматичним розподілом справ в електронній підсистемі було визначено, що розгляд заяви позивача здійснюється відділом пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

05 січня 2024 року за результатами розгляду заяви позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії № 74, (а.с. 79).

Відповідно до вказаного рішення за наданими документами (пільгові довідки) та враховуючи дані реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, на теперішній час, загальний стаж склав 36 років 06 місяців 24 дня. До загального стажу не зараховані періоди роботи: з 10.05.1990 по 01.11.1990 та з 15.01.1991 по 03.12.1991, оскільки відсутні довідки про кількість фактично відпрацьованих днів і встановлений річний мінімум та довідку про реорганізацію колгоспу. До уваги не взята довідка № М-127/07-05 від 06.09.2023, оскільки ПІБ (ім`я та по батькові вказано не повністю) відрізняється від паспортних даних заявника. Пільговий стаж роботи на посадах, що дає право на призначення пенсії за вислугу років станом на 11.10.2017 11 років 01 місяць 18 днів, (а.с. 79).

Не погодившись із рішенням про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, позивач звернувся до суду.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом

У відповідності до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Спірні відносини щодо призначення пільгової пенсії регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ, Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №583 від 12.10.1992.

Згідно з пунктом «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

Положеннями постанови КМУ від 12.10.1992 року №583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» передбачено, що до списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років належать бригадири магістральних залізниць, зайняті на поточному утриманні, ремонті колій та штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів; електромонтери і електромеханіки контактної мережі магістральних залізниць; кондуктори вантажних поїздів; кочегари паровозів і парових кранів на залізничному ходу; майстри (шляхові, мостові, тунельні) магістральних залізниць, зайняті на поточному утриманні, ремонті колій і штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів; машиністи автомотрис і мотовозів; машиністи і помічники машиністів паровозів і парових кранів на залізничному ходу; машиністи і помічники машиністів тепловозів; машиністи і помічники машиністів електровозів; машиністи і помічники машиністів дизель-поїздів; машиністи і помічники машиністів електропоїздів (секцій); машиністи-інструктори локомотивних бригад; механіки рефрижераторних поїздів (секцій); монтери колії магістральних залізниць, зайняті на поточному утриманні, ремонті колій і штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів; оглядачі вагонів магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу; оглядачі-ремонтники вагонів магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу; поїзні диспетчери і старші поїзні диспетчери; регулювальники швидкості руху вагонів; ремонтники штучних споруд магістральних залізниць на дільницях з інтенсивним рухом поїздів; складачі поїздів; слюсарі по ремонту рухомого складу магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу; чергові по станціях позакласних і 1 класу, зайняті прийманням відправленням і пропусканням поїздів на дільницях магістральних залізниць з особливо інтенсивним рухом; чергові та оператори сортувальних гірок на станціях позакласних і 1 класу.

Відповідно положень статей 51, 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітені.

У відповідності до частини 1 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

До стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; б) творча діяльність осіб, передбачених пунктом «в» статті 3 цього Закону. При цьому творча діяльність членів Спілки письменників України, Спілки художників України, Спілки композиторів України, Спілки кінематографістів України, Спілки театральних діячів України, інших творчих працівників, які не є членами творчих спілок, але об`єднані відповідними професійними комітетами, до введення в дію цього Закону зараховується в стаж роботи незалежно від сплати страхових внесків. У цих випадках стаж творчої діяльності встановлюється секретаріатами правлінь творчих спілок республіки починаючи з дня опублікування або першого публічного виконання чи публічного показу твору даного автора; в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби; г) служба у воєнізованій охороні, в органах спеціального зв`язку і в гірничорятувальних частинах, незалежно від відомчої підпорядкованості та наявності спеціального або військового звання; д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; е) тимчасова непрацездатність, що почалася у період роботи; є) час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду; ж) час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку; з) період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.

При збільшенні розміру пенсії за віком за кожний рік роботи (стаття 19) поряд з роботою враховуються також періоди, передбачені пунктами «а» - «ж» цієї статті і статтями 57-61 цього Закону.

Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13 і 14).

При призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою КМУ № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків ( пункт 1-2 Порядку).

Відповідно до пункту 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження стажу роботи приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Пунктом 20 вищевказаного Порядку встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Системний аналіз викладених вище правових норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Згідно долученої до заяви про призначення пенсії від 02 січня 2024 року № 10 трудової книжки ОСОБА_1 від 20 серпня 1986 року НОМЕР_2 , (а.с. 52-60):

- з 03.01.1992 року прийнятий учнем старшого прийомоздавача вантажу та багажу на станцію Батьово;

- з 09.03.1992 року переведений старшим прийомоздавачем вантажу та багажу;

- з 01.11.1994 року переведений прийомоздавачем вантажів і багажу;

- з 17.01.1995 року переведений старшим прийомоздавачем вантажу та багажу;

- з 01.10.1995 року переведений прийомоздавачем вантажу та багажу;

- з 01.12.1999 року переведений прийомоздавальником вантажу і багажу 3 розряду;

- з 03.02.2006 року переведений складачем поїздів 4 розряду;

- з 05.02.2007 року переведений складачем поїздів 5 розряду;

- з 25.02.2008 року рішенням засідання кваліфікаційної комісії ВП «Станція Батьово» присвоєно складач поїздів 6 розряду;

- з 01.12.2009 року переведений помічником складача поїздів 5 розряду;

- з 21.06.2010 року переведений складачем поїздів 6 розряду;

- з 01.2012 року переведений до складу відокремленого підрозділу «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» Державного територіально галузевого об`єднання «Львівська залізниця» як виробничий структурний підрозділ станція Батьово;

- з 01.12.2015 року відокремлений підрозділ «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» державного територіально галузевого об`єднання «Львівська залізниця» реорганізовано шляхом перетворення у виробничий підрозділ «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» реорганізованої філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця»;

- 17.12.2023 року звільнений з роботи у зв`язку з виходом на пільгову пенсію за вислугу років.

Відповідно до довідки Ужгородської дирекції залізничних перевезень № 39 про особливий характер роботи, який дає право на пенсії за вислугу років стаж роботи за вислугу років ОСОБА_1 на 01.10.2017 року складає 11 років 1 місяці 9 днів, (а.с. 63).

Крім того, до заяви надано архівну довідку Ужгородської дирекції залізничних перевезень від 02 листопада 2023 року №М-922 про підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 , (а.с. 65).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до відомостей у трудовій книжці та Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років має права на зарахування до пільгового стажу роботи періоди з 03.02.2006 по 30.11.2009 року, з 21.06.2010 року по 17.12.2023 року.

Однак, відповідно до протоколу розрахунку страхового стажу на призначення пенсії за вислугу років Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зараховано періоди роботи з 03.02.2006 по 30.11.2009 року та з 21.06.2010 по 10.10.2017 року, (а.с. 80).

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи періоди з 11.10.2017 року по 17.12. 2023 року.

Щодо позовних вимог в частині зарахування до загального стажу військової служби з 15.12.1986 по 12.11.1988, судом встановлено наступне.

Відповідно до пункту «в» частини 1 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» До стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

До заяви про призначення/перерахунок пенсії від 02 січня 2024 року № 10, позивачем надано військовий квиток НОМЕР_3 від 08 грудня 1986 року (а.с. 12-13). В якому зазначено, що ОСОБА_1 проходив військову службу з 15 грудня 1986 року по 12 листопада 1988 року.

Таким чином, військова служба з 15 грудня 1986 року по 12 листопада 1988 року підлягає зарахуванню до загального стажу роботи при призначенні пенсії.

Щодо позовних вимог в частині зарахування до загального стажу період роботи у колгоспі з 05.08.1986p по 14.12.1986 р. , з 13.11.1988 р. по 25.11.1989 р., з 10.05.1990 р. по 01.11.1990 р., з 15.01.1991 р. по 03.12.1991 р., судом встановлено наступне.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, які чинні на час звернення до суду (далі - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Таким чином, основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу є трудова книжка.

Згідно із записами № 1-6 трудової книжки ОСОБА_1 працював у колгоспі:

- з 05.08.1986 по 11.11.1986 слюсарем сільгоспмашини;

- з 14.12.1988 по 25.11.1989 водієм;

- з 15.01.1991 по 03.12.1991 водієм.

Судом встановлено, що відповідачем 2 позивачу до страхового стажу зараховано такі періоди не були, (а.с. 49).

Разом з тим, на сторінці 18 трудової книжки міститься інформація щодо трудової участі в громадському господарстві, а саме: 1986 рік, прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі 100, виконаний річний мінімум трудової участі 113; 1987 рік - 0; 1988 рік - 0; 1989 рік - 250/319, (а.с. 57).

Робота в колгоспі та отримання заробітку позивачем в період з 1986 року по 1990 рік підтверджується архівною довідкою Берегівської районної військової адміністрації № М-127/07-05 від 06.09.2023, виданою на підставі річних книг обліку розрахунків по оплаті праці, (а.с. 64).

Відповідно до вказаною довідки ОСОБА_1 у 1986 році відпрацював 113 людино-днів, у 1987 році 0, у 1989 році 319, у 1990 році 0 днів.

Таким чином, позивачем в повній мірі виконано встановлені мінімуми трудової участі у 1986 та 1989 році, запис за 1991 рік відсутній.

Доводи відповідача 2 про те, що до уваги не взято довідку №М-127/07-05 від 06.09.2023, оскільки ПІБ (ім`я та по батькові вказано не повністю) відрізняється від паспортних даних заявника є безпідставними, оскільки наявність розбіжностей у написанні ім`я та по батькові через скорочення, ніяким чином не впливає на можливість зарахувати спірні періоди до страхового стажу та не можуть бути підставою для незарахування пенсійним органом періоду роботи позивача в колгоспі до його страхового стажу, оскільки йдеться про одну й ту ж особу ОСОБА_1 .

За таких обставин Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправно не зараховано до страхового стажу позивача роботу в колгоспі у відповідності до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, суд вважає за необхідне зарахувати до загального страхового стажу роботу в колгоспі з 05.08.1986 року по 14.12.1986 року, з 14.12.1988 року по 25.11.1989 року та з 15.01.1991 року по 03.12.1991 року, оскільки з 15.12.1986 року по 12.11.1988 року судом зараховано позивачу військову службу.

Суд також враховує, що згідно з пунктами 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року №162, заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого терміну з дня прийому на роботу.

До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою записи про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Отже, обов`язок щодо заповнення трудової книжки покладався на адміністрацію підприємства, а не на працівника.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, викладену, зокрема, у постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 428/7863/17 та від 16 квітня 2020 року у справі №159/4315/16-а про те, що певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи організації, і не може мати негативні наслідки для особи, яка звернулася за пенсією.

Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача у період з 11.10.2017 року по 17.12.2023 року підлягають зарахуванню до його пільгового страхового стажу, військова служба з 15.12.1986 року по 12.11.1988 року та робота в колгоспі з 05.08.1986 року по 14.12.1986 року, з 14.12.1988 року по 25.11.1989 року та з 15.01.1991 року по 03.12.1991 року до загального страхового стажу.

Також, згідно з пунктом 1.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі - Порядок № 22-1, у редакції чинній на момент подання заяви про призначення пенсії від 08 жовтня 2021 року) у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).

Однак, відповідачі не повідомили позивача про необхідність надання таких документів, чим порушив права позивача на підтвердження стажу для призначення пенсій.

Окрім того, на особу не можна перекладати тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені в його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у його первинних документах за обліковим стажем та нарахуванням заробітної плати на конкретну посаду, яку використовував позивач у той чи інший період роботи у підприємстві за наявністю належного номера оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, після цього працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свій час неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для офіційного подання заявника його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань про надання пенсії за віком на пільгових умовах.

Враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 74 від 05.01.2024 року про відмову у призначенні пенсії за вислугою років, згідно з пунктом «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» прийняте не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому є протиправним та підлягає скасуванню на підставі пункту 2 частини 2 статті 245 КАС України.

В даному випадку, враховуючи вимоги статті 9 КАС України, суд вважає, що належним та ефективним способом відновлення порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача 2 зарахувати спірний період роботи, протиправність незарахування якого була встановлена судом в даному рішенні та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 січня 2024 року № 10 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини третьоїстатті 139 КАС Українипри частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач при поданні адміністративного позову сплатив судовий збір у розмірі 968,96 грн., що підтверджується квитанцією від 26 січня 2024 року № 5169-1949-3272-2344, (а.с. 6).

Таким чином, вказана сума судових витрат підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 205,242-246, 255 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду у Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 74 від 05 січня 2024 року щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 11.10.2017 року по 17.12.2023 року до пільгового страхового стажу, військова служба з 15.12.1986 року по 12.11.1988 року та робота в колгоспі з 05.08.1986 року по 14.12.1986 року, з 14.12.1988 року по 25.11.1989 року та з 15.01.1991 року по 03.12.1991 року до загального страхового стажу.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 02 січня 2024 року № 10 з урахуванням висновку суду у цій справі.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) судові витрати у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.) сплаченого судового збору.

6. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 05 березня 2024 року.

СуддяТ.В.Скраль