Справа № 266/3935/20
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2024-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року справа №266/3935/20

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Сіваченка І.В. , Гаврищук Т. Г. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 р. у справі № 266/3935/20 (головуючий І інстанції Чекменьов Г.А.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, ВЧ), в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 Маріупольського загону морської охорони (протокол № 6 від 26.06.2020) про відмову у виплаті компенсації за належне для отримання жиле приміщення; стягнути грошову компенсацію за належне жиле приміщення, відповідно до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 02.09.2015 № 728; зобов`язати повторно розглянути заяву та прийняти рішення щодо його зарахування до списку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року позов задоволено, а саме суд:

Визнав протиправним та скасував рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 Маріупольського загону морської охорони (протокол № 6 від 26.06.2020) про відмову у виплаті компенсації за належне для отримання жиле приміщення.

Зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 Маріупольського загону морської охорони Регіонального управління морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) про виплату грошової компенсації за належне жиле приміщення відповідно до Порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 року № 728, з урахуванням висновків суду про наявність у позивача права на отримання такої компенсації.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що 03 лютого 2020 року житлова комісія Маріупольського загону морської охорони (Військової частини НОМЕР_1 ) розглянула зазначене питання та постановила залишити без розгляду відповідну заяву позивача (протокол № 3 від 03.02.2020), про що було повідомлено заявника (лист від 07.02.2020 № 704/Д-2/253).

Скаржник зазначає, що пункт 11 Порядку № 728 визначає перелік документів які надаються для отримання грошової компенсації та визначення її остаточного розміру житловій комісії.

Проте, не виконавши приписи названого пункту, позивач звернувся до військової частини з порушеного вище питання лише із заявою, при цьому не додавши документів, зазначених в п. 11 Постанови № 728. Внаслідок чого житлова комісія Маріупольського загону морської охорони (Військової частини НОМЕР_1 ) не мала змоги прийняти рішення по порушеному позивачем питанню.

Також, пункт 2 Порядку визначає перелік осіб на які поширюється дія Порядку.

Тобто, Порядком № 728 дано вичерпний перелік осіб, на яких він поширюється і які за ним мають право на отримання грошової компенсації за належне житло. Оскільки, як було зазначено вище, старшого мічмана ОСОБА_1 було звільнено з військової служби в запас на підставі підпункту «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тому дія Порядку №728 не застосовується до позивача, та він не має права на отримання грошової компенсації за належне йому житлове приміщення, відповідно до Порядку № 728.

Відповідно до частини 1 статті 311 КАС України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, встановив наступне.

Позивач, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з довідкою від 26.11.2018 №1414-500003324 є внутрішньо переміщеною особою та фактично проживав за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 12 травня 2015 року, позивач є учасником бойових дій та користується пільгами, встановленими законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_4 від 02.08.2019 позивач є ветераном військової служби.

Згідно з наказом командира НОМЕР_5 загону морської охорони від 27 червня 2019 року № 181-ос ОСОБА_1 звільнений в запас на підставі підпункту а (у зв`язку з закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу з наданням права носіння військової форми одягу. Остаточною датою закінчення проходження військової служби вважати 01 серпня 2019 року.

Відповідно до витягу з наказу № 206-ОС від 01 серпня 2019 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення.

За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджено відсутність нерухомого майна у позивача.

Згідно з довідкою № 704-202 від 09.12.2019, виданої Маріупольським загоном морської охорони, ОСОБА_1 у період служби в Маріупольському загоні морської охорони з 09.02.1998 по 01.08.2019 житловою площею не забезпечувався; довідкою № 704-203 від 09.12.2019 грошову компенсацію для отримання житла не отримував.

Позивач перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (квартирному обліку) у Маріупольському загоні морської охорони з 09.11.2015 (зі збереженням дати попередньої постановки з 18.08.2001) по теперішній час, склад сім`ї одна особа, а також у списках осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень з 09.11.2015 по теперішній час відповідно до довідки №704-21 від 09.12.2019.

Згідно з довідкою від 08.12.2019 сім`я позивача складається з однієї особи.

14.01.2020 ОСОБА_1 звернувся із заявою до командира Маріупольського загону морської охорони про виплату компенсації за належне житло.

Листом від 07.02.2020 за №704/Д-2/253 позивачу житловою комісією Маріупольського загону морської охорони надано відповідь про розгляд (протоколом № 3 від 03.02.202) питання щодо виплати компенсації за належне житло та залишення заяви без розгляду у зв`язку з відсутністю документів згідно п.11 Постанови КМУ від 02.09.2015 № 728.

Відповіддю командира Маріупольського загону морської охорони від 16.12.2019 №704/Д-25/2422 повідомлено, що житлова комісія Маріупольського загону морської охорони постановила залишити без розгляду заяву позивача в зв`язку з відсутністю підстав для зарахування до списку осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень (протокол № 10 від 06.12.2019).

10.06.2020 позивач повторно звернувся з заявою щодо виплати компенсації за належне житло.

Листом від 03.07.2020 за №704/Д-29/1568 заступник голови житлової комісії Маріупольського загону морської охорони повідомив позивача, що житлова комісія розглянула заяву та постановила відмовити у виплаті грошової компенсації (протокол № 6 від 26.06.2020) в зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 в запас на підставі закінченням строку контракту та відсутністю права на отримання компенсації за житло відповідно до частини 9 статті 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей .

Згідно з довідкою № 63 за підписом начальника Управління міського майна департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради Дерещук В.І. право на безоплатну приватизацію житла не використав.

Відповідно до витягу зі списку осіб, яких зараховано на квартирний облік у Маріупольському загоні морської охорони станом на 30.09.2020 позивач з 18.08.2001 зарахований на квартирний облік у зв`язку з відсутністю встановленого розміру житлової площі.

Згідно з витягом зі списку осіб Маріупольського загону морської охорони, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень станом на 30.09.2020 позивач як учасник бойових дій включений на облік.

Головою житлової комісії Маріупольського загону морської охорони видано довідку від 30.09.2020 №704/175, згідно з якою позивач станом на 30.09.2020 не перебуває в списку осіб, які користуються правом позачергового одержання житлового приміщення у Маріупольському загоні морської охорони.

Протоколами засідання житлової комісії Маріупольського ЗМО від 06.12.2019, від 03.02.2020, 26.06.2020 зафіксовано розгляд заяв ОСОБА_1 та відмову у їх задоволенні з обґрунтуванням підстав, з посиланням на постанову КМУ № 728 від 02.09.2015 та частину 9 статті 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Рішення комісії приймалось шляхом голосування.

Станом на час розгляду справи позивача зараховано до списку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень під № 1.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

У ч.1 ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких громадянин має змогу побудувати житло, придбати його у власність, або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступною платою відповідно до закону.

Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону № 2011-ХІІ).

Згідно із статтею 1-2 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (стаття 2 Закону № 2011-ХІІ).

Пунктом 1 статті 12 Закону № 2011-ХІІ визначено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті (абзац четвертий пункту 1 статті 12 Закону № 2011-ХІІ).

Абзацом першим пункту 9 статті 12 Закону № 2011-ХІІ визначено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Отже, зазначеним законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців (військовослужбовців запасу) жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення, зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених ЖК, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як передбачено частиною першою статті 9 ЖК громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Відповідно до положень статей 9, 43 ЖК громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік.

Відповідно статті 12 Закону № 2011-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 03.08.2006 № 1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» (далі постанова № 1081) затвердив Порядок № 1081, який визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військово-службовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.

Згідно із пунктом 3 Порядку №1081 військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

У відповідності до пункту 29 Порядку №1081 військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.

Як слідує зі змісту пункту 9 статті 12 Закону №2011-ІІ та пункту 29 Порядку №1081 особа, яка звільнена з військової служби в запас або у відставку, має право на залишення на квартирному обліку з підстав, перелік яких є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Однак, пункт 30 Порядку №1081 передбачає випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку громадян, які потребують поліпшені житлових умов, а саме у разі: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 5) в інших випадках, передбачених законодавством.

Отже, військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на грошову компенсацію, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку № 1081.

Механізм визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей, що перебувають разом з ними на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, який ведеться у військових частинах, органах, підрозділах, загонах, військових навчальних закладах, установах (далі - військові частини), а у разі їх розформування - у військових комісаріатах та квартирно-експлуатаційних установах (організаціях), за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення (далі - компенсація) установлює Порядок № 728.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 728 дія його поширюється на: військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 і більше років, та членів їх сімей; осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів у разі неможливості використання на військовій службі, та членів їх сімей; сім`ї військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби; сім`ї померлих осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів.

Черговість надання компенсації визначається за часом взяття військовослужбовця та членів його сім`ї на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та/або включення до списків осіб, які мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень (пункт 5 Порядку №728).

Підставою для відмови у наданні військовослужбовцю та членам його сім`ї компенсації є їх зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або виключення із списків громадян, що мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень (пункт 6 Порядку № 728).

Як встановлено, позивач з 09.02.1998 по 01.08.2019 проходив військову службу на офіцерській посаді в Маріупольському загоні морської охорони, отримав статус учасника бойових дій. В той же час позивач перебував на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (квартирному обліку) у Маріупольському загоні морської охорони року (зі збереженням дати попередньої постановки з 18.08.2001) складом сім`ї одна особа, а також у списках осіб, які мають право на позачергове отримання житлових приміщень з 09.11.2015.

Позивач має вислугу на військовій службі більше 25 років та фактично перебуває на квартирному обліку, отже набув право на забезпечення постійним житлом за рахунок Міністерства оборони України та має право на отримання житла або компенсації.

У справі, що розглядається, судами установлено, що військовослужбовець запасу звільнений з військової служби у запас за ст.26 ч.5 п.2 підпункт «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Системний аналіз зазначених норм закону дає підстави дійти висновку, що у словосполученні «звільнення з військової служби у запас або у відставку за віком, станом здоров`я», що міститься у пункті 9 статті 12 Закону № 2011-ХІІ такі умови як вік і стан здоров`я, відносяться виключно до поняття «звільнення у відставку», як варіанту (способу) звільнення з військової служби, і жодним чином не відноситься до поняття «звільнення у запас».

Така юридична визначеність зазначених понять підтверджується висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25.03.2019 у справі № 359/2295/17, від 08.04.2020 у справі № 683/2197/18 (провадження № 61-14634св19), від 15.10.2020 у справі № 636/1424/19 (провадження № 61-449св20).

Таким чином, у разі звільнення військовослужбовця в запас у зв`язку з закінченням строку дії контракту та наявністю у нього більше 20 років календарної вислуги за відсутності підстав для зняття його з обліку, наведених у пункті 30 Порядку № 1081, за такою особою зберігається право на перебування на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, а отже і право на грошову компенсацію за належне їй для отримання жиле приміщення відповідно до вимог пункту 9 статті 12 Закону № 2011-ХІІ та Порядку № 728.

Такий правовий висновок відповідає правовій позиції, викладеній, зокрема у постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі № 683/2271/18 (провадження № 61-17465св19).

Верховний Суд вже вирішував спір із подібними правовідносинами (постанова від 10.08.2022 у справі № 260/764/21) та дійшов таких правових висновків щодо застосування пункту 9 статті 12 Закону № 2011-ХІІ та Порядку № 728:

(1) держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців (військовослужбовців запасу) жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення, зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених ЖК, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України;

(2) військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на грошову компенсацію, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку № 1081;

(3) у словосполученні «звільнення з військової служби у запас або у відставку за віком, станом здоров`я», що міститься у пункті 9 статті 12 Закону № 2011-ХІІ такі умови як вік і стан здоров`я, відносяться виключно до поняття «звільнення у відставку», як варіанту (способу) звільнення з військової служби, і жодним чином не відноситься до поняття «звільнення у запас»;

(4) у разі звільнення військовослужбовця в запас у зв`язку з закінченням строку дії контракту та наявністю у нього більше 20 років календарної вислуги за відсутності підстав для зняття його з обліку, наведених у пункті 30 Порядку №1081, за такою особою зберігається право на перебування на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, а отже і право на грошову компенсацію за належне їй для отримання жиле приміщення відповідно до вимог пункту 9 статті 12 Закону №2011-ХІІ та Порядку № 728.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2023 року справа № 260/765/21.

У справі, яка розглядається встановлено, що позивач (військовослужбовець запасу, має більше 20 років вислуги років) на підставі відповідних рішень перебував на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов та в списку осіб які мають право на отримання жилих приміщень, й був звільнений в запас у зв`язку з закінченням строку дії контракту.

На підставі викладено, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на компенсацію за належне для отримання жиле приміщення, через що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо посилання скаржника на те, що позивач звернувся до Військової Частини з порушеного вище питання лише із заявою, при цьому не додавши документів, зазначених в п. 11 Постанови № 728, колегія суддів зазначає, що зазначені обставини не були підставами для відмови у задоволені заяви. Також, як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово звертався до відповідача з відповідними заявами та документами з цього питання.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 р. у справі № 266/3935/20 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 р. у справі № 266/3935/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складення повного тексту.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 07 березня 2024 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді І.В. Сіваченко

Т.Г. Гаврищук