Справа № 500/8055/23
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/8055/23

06 березня 2024 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду, через представника адвоката Головченко Олександра Андрійовича, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , у якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 у не наданні відповіді та ненадання інформації (документів) відносно: 1. Нарахування за кожним видом забезпечення, в тому числі грошового з часу 27.02.2022 станом на день надання відповіді; 2. На підставі якого наказу МО України було мобілізовано на військову службу рядового ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; який розподіл службового часу ОСОБА_1 , згідно затвердженого відповідним командиром порядку, визначеного статутами Збройних Сил України, з додержанням встановленої загальної тривалості щотижневого службового часу; за яких причин командування в/ч НОМЕР_2 не в повному обсязі нараховує та виплачує грошове забезпечення мобілізованому військовослужбовцю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно з фактичним виконанням ним службових обов`язків понад встановлений Законом службовий час; 3. Надання копії наказу (витягу з наказу) про переведення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до стрілецької роти (у відповіді він зазначається як додаток але фізично його не було передано); чи направлявся та чи завершив навчання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з управління та експлуатації ПЗРК «Стінгер», якщо так - надати документи, які підтверджують такі обставини, у тому числі і посвідчення; чи направлявся та чи завершив навчання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 кулеметної справи, якщо так - надати документи, які підтверджують такі обставини, у тому числі посвідчення; копію наказу (витягу з наказу) про переведення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до 93 Бригади «Холодний Яр» бойового об`єднання «Соледар»; довідку на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про його безпосередню участь в проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей в 2015 році та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 відповіді на вказані питання з наданням необхідних документів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 за мобілізацією. Вказує, що в період проходження служби позивач неодноразово самостійно в усному порядку, в подальшому письмовому вигляді, а надалі за допомогою адвокатів звертався до військової частини НОМЕР_1 щодо надання документів стосовно проходження військової служби. З наданих йому відповідей та одержаних документів позивач вказує, що відповідач надав частково запитувану інформацію та документи, однак залишаються не розглянуті загалом такі звернення: нарахування за кожним видом забезпечення, в тому числі грошового з часу 27.02.2022 станом на день надання відповіді; на підставі якого наказу МО України було мобілізовано на військову службу рядового ОСОБА_1 ; який розподіл службового часу ОСОБА_1 , згідно затвердженого відповідним командиром порядку, визначеного статутами Збройних Сил України, з додержанням встановленої загальної тривалості щотижневого службового часу; за яких причин командування в/ч НОМЕР_2 не в повному обсязі нараховує та виплачує грошове забезпечення мобілізованому військовослужбовцю ОСОБА_1 , згідно з фактичним виконанням ним службових обов`язків понад встановлений Законом службовий час; копію наказу (витягу з наказу) про переведення ОСОБА_1 до стрілецької роти (у відповіді він зазначається як додаток але фізично його не було передано); чи направлявся та чи завершив навчання ОСОБА_1 з управління та експлуатації ПЗРК «Стінгер», якщо так - надати документи, які підтверджують такі обставини, у тому числі і посвідчення; чи направлявся та чи завершив навчання ОСОБА_1 кулеметної справи, якщо так - надати документи, які підтверджують такі обставини, у тому числі посвідчення; копію наказу (витягу з наказу) про переведення ОСОБА_1 до 93 Бригади «Холодний Яр» бойового об`єднання «Соледар»; довідку на ім`я ОСОБА_1 про його безпосередню участь в проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей в 2015 році.

Позивач вважає, що через відсутність достатньої інформації, яка ним запитувалась, він немає можливості користуватись своїми іншими правами, які виникають з підстав отримання таких відомостей, з огляду на що вважає, що відповідач допустив щодо нього протиправну бездіяльність, яка порушує його права, а тому він звернувся із даним позовом в суд.

Ухвалою суду від 19.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово.

26.12.2023, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками зі змісту якого слідує, що відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог мотивуючи свою позицію тим, що позивач звертався за наданням довідок, роз`яснень, копій наказів, коли проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , та у відповідності до чинного законодавства отримував на них відповіді про що свідчать додані позивачем додатки до позовної заяви. Вказує, що з часом його звернення (усні) набули постійного характеру, він звертався до посадових осіб Військової частини НОМЕР_1 з однаковими запитами, та стверджував що він не військовослужбовець, а цивільна особа що добровільно прийшла до Збройних Сил України, просив нараховувати збільшене грошове забезпечення, вважав що діюче законодавство не вірно врегулювало нарахування йому грошового забезпечення. Заяви були схожі на ті що позивач додав у додатків до позовної заяви (заява начальнику Тернопільської військової адміністрації від 04.08.2023, де позивач просить виплатити йому з бюджету 3648000грн). Відповідач зазначає, що позивач відмовився виконувати обов`язки військової служби, 27.09.2022 самовільно залишив розташування Військової частини НОМЕР_1 , з огляду на що його внесено у списки осіб, котрі самовільно залишили місце несення служби.

Також відповідач зазначає, що звертаючись із даним позовом в суд, позивач порушив процесуальний строк звернення до суду, встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України (арк. справи 29-47).

10.01.2024 на адресу суду надійшла відповідь на відзив позивача, заява про поновлення строку на звернення до суду із даним позовом (арк. справи 48-53).

Інших заяв від учасників справи на адресу суду не надходило.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

Як слідує з матеріалів справи та не спростовується учасниками, позивач ОСОБА_1 , 1971 року народження, є військовослужбовцем рядового складу за мобілізацією, який 27.02.2022 був призваний у Збройні Сили України та направлений для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 (витяг з наказу по стройовій частині №45 від 27.02.2022, арк. справи 12).

Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 27.09.2022 по стройовій частині (арк. справи 38), позивача відправлено у відрядження в підпорядкування командира військової частини НОМЕР_3 в оперативно-тактичному угрупуванні « ІНФОРМАЦІЯ_2 » для виконання бойових завдань.

Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 27.09.2022 №210 по стройовій частині (арк. справи 42) позивача, на підставі рапорту підполковника ОСОБА_2 від 28.09.2022 №3633, визнано таким, що самовільно залишив місце виконання бойових завдань, з огляду на що йому призупинено виплату грошового забезпечення.

Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.11.2022 №41-РС по особовому складу (арк. справи 44) позивача, на підставі частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», солдату призваному по мобілізації ОСОБА_1 , колишньому механіку-водію зенітної ракетної обслуги зенітної ракетної батареї зенітного ракетного дивізіону, призупинено військову службу у Збройних Силах України з 04.11.2022 та вирішено його з 04.11.2022 не враховувати до чисельності Збройних Сил України - підстава: витяг з єдиного реєстру третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві №0000756 від 05.11.2022.

Як слідує з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, в період проходження військової служби позивач неодноразово в усному порядку, звертався до Військової частини НОМЕР_1 із проханням щодо надання документів про проходження ним військової служби. Доказів надання позивачу документів за його усними звернення суду не представлено, а судом не здобуто.

Надалі, в інтересах позивача до відповідача звернувся із адвокатським запитом від 09.09.2022 адвокат Брест Олександр Миколайович, у якому просив надати наступну інформацію:

- на підставі якого Наказу МО України було мобілізовано на військову службу рядового ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

- який розподіл службового часу ОСОБА_1 , згідно затвердженого відповідним командиром порядку, визначеному статутами Збройних Сил України, з додержанням встановленої загальної тривалості щотижневого службового часу?

- за яких причин командування в/ч НОМЕР_2 не в повному обсязі нараховує та виплачує грошове забезпечення мобілізованому військовослужбовцю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно з фактичним виконанням ним службових обов`язків понад встановлений Законом службовий час? (акр. справи 13).

Вказаний адвокатський запит зареєстровано у відповідача 14.09.2022 за вх. №1552, однак доказів надання інформації відповідачем на вказаний запит відповідачем не представлено, а судом не здобуто.

04.10.2022, позивач звернувся із письмовою заявою до Міністерства оборони України із листом (вх. №К-226) у якому повідомив обставини несення ним служби про що надав відповідні підтвердження та вказав, що на його звернення командування частини не дає жодних відповідей (арк. справи 16-18). Доказів розгляду вказаної заяви позивача суду не представлено.

Надалі, в інтересах позивача до відповідача звернувся із адвокатським запитом від 14.04.2023 адвокат Пушкар Світлана Василівна, у якому просила надати інформацію та належним чином засвідчені копії документів, а саме:

1. Надати копію витягу з наказу N945 від 27.02.2022 року про мобілізацію (призов) на військову службу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )?

2. Надати копію з наказу (витягу з наказу) про переведення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до стрілецької роти.

3. Чи направлявся та чи завершив навчання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з управління та експлуатації ПЗРК «Стінгер»? Якщо так прошу надати документи, які підтверджують такі обставини, у тому числі посвідчення.

4. Чи направлявся та чи завершив навчання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) кулеметної справи, тощо? Якщо так, прошу надати документи, які підтверджують такі обставини, у тому числі посвідчення.

5. Надати копію наказу (з витягу з наказу) про переведення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до 93 Бригади «Холодний ЯР» бойового об`єднання «Соледар».

6. Надати на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) довідку про його безпосередню участь в проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей в 2015 році (арк. справи 14).

У відповідь на адвокатський запит від 14.04.2023, відповідач листом №1271 від 18.05.2023 повідомив, що солдат ОСОБА_1 був зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №45 від 27.02.2022 та наказом командира військової частиш НОМЕР_1 від 19.09.2022, був призначений стрільцем кулеметного взводу зведеної стрілецької роти для виконання бойових завдань. Однак, усупереч чинному законодавству України 27.09.2022 солдат ОСОБА_1 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 зі зброєю (АКС-74 НОМЕР_4 ) в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати військовий обов`язок та з метою тимчасового ухилення від неї, у визначений час 27.09.2022 о 23:00 год 00, хв після прибуття, зведеної стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 до визначеного місця за призначенням не заявився і командуванню про своє неприбуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити. За даним фактом у військовій частині НОМЕР_1 було проведено службове розслідування призначене наказом командиром військової частини НОМЕР_1 №660 від 28.09.2022, за підсумками якого позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а саме, оголошено «СУВОРУ ДОГАНУ». Також позивача позбавлено грошової премії в повному обсязі за вересень 2022 року, не виплачено додаткову винагороду за вересень 2022 року та призупинено нарахування грошового забезпечення з моменту самовільного залишення військової частини (27.09.2022). Станом на 04.11.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління ДБР, розташованого м. Полтаві були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення солдатом ОСОБА_1 , Номер кримінального провадження: 0000756 за статтею 407 частина п`ята Кримінального кодексу України. З характеристики наданої командиром 2 зенітної ракетної батареї 1 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_3 , солдат ОСОБА_4 зарекомендував себе з негативного боку - не виконавчий, потребує постійного контролю з боку командирів. В роботі не виявляє ініціативу і наполегливість. У повсякденній діяльності не дотримується вимог керівних документів. Не слідкує за дотриманням військової дисципліни, правопорядку, заходів безпеки, тощо. На критику реагує не завжди вірно. Відносини з командирами та старшими за військовим званням побудовані на поганій ноті (арк. справи 15).

До вказаного листа відповідачем додано копії таких документів, а саме:

Витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №45 від 27.02.2022 по стройовій частині;

Витяг з наказу командира військової частин НОМЕР_1 №638 від 19.09.2022 «Про призначення зведеної стрілецької роти на базі військової істини для виконання окремих бойових завдань»;

Довідку про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення №465 від 17.05.2023;

Копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 №590 від 02.09.2022 «Про організацію комплектування та проведення підготовки зведеної стрілецької роти військової частини»;

Копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 №594 від 05.09.2022 «Про організацію і проведення заняття з метання бойової гранати та забезпечення вимог безпеки».

Копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 №605 від 08.09.2022 «Про Організацію і проведення стрільб та забезпечення вимог безпеки»;

Копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 №606 від 08.09.2022 «Про організацію і проведення стрільб та забезпечення вимог безпеки»;

Копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 №614 від 10.09.2022 «Про організацію і проведення стрільб та забезпечення вимог безпеки»;

Копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 №615 від 10.09.2022 «Про організацію і проведення стрільб та забезпечення вимог безпеки»;

Копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 №629 від 15.09.2022 «Про організацію та проведення ротного тактико-стройового заняття зведеної стрілецької роти та забезпечення виконання вимог безпеки».

Позивач вказує, що за результатами його усних звернень та звернень в його інтересах адвокатів, - відповідачем надано лише частково запитувану інформацію та документи. Однак за його твердженням, відповідачем не розглянуто звернення позивача (особисті усні та шляхом звернення в його інтересах адвокатів) щодо:

нарахування за кожним видом забезпечення, в тому числі грошового з часу 27.02.2022 станом на день надання відповіді;

на підставі якого наказу МО України було мобілізовано на військову службу рядового ОСОБА_1 ;

який розподіл службового часу ОСОБА_1 , згідно затвердженого відповідним командиром порядку, визначеного статутами Збройних Сил України, з додержанням встановленої загальної тривалості щотижневого службового часу;

за яких причин командування в/ч НОМЕР_2 не в повному обсязі нараховує та виплачує грошове забезпечення мобілізованому військовослужбовцю ОСОБА_1 , згідно з фактичним виконанням ним службових обов`язків понад встановлений Законом службовий час;

копію наказу (витягу з наказу) про переведення ОСОБА_1 до стрілецької роти (позивач вказує, що у відповіді від 18.05.2023 він зазначений як додаток, але фізично його не було передано);

чи направлявся та чи завершив навчання ОСОБА_1 з управління та експлуатації ПЗРК «Стінгер», якщо так - надати документи, які підтверджують такі обставини, у тому числі і посвідчення;

чи направлявся та чи завершив навчання ОСОБА_1 кулеметної справи, якщо так - надати документи, які підтверджують такі обставини, у тому числі посвідчення;

копію наказу (витягу з наказу) про переведення ОСОБА_1 до 93 Бригади «Холодний Яр» бойового об`єднання «Соледар»;

довідку на ім`я ОСОБА_1 про його безпосередню участь в проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей в 2015 році.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною позивач звернувся із даним позовом в суд.

Надаючи встановленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд керується такими мотивами.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантовано право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 №2657-XII (далі - Закон №2657-XII) кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

За змістом статті 20 Закону №2657-XII за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. врегульовані Законом України №393/96-ВР "Про звернення громадян" від 02.10.1996 (далі - Закон №393/96-ВР).

Цей Закон також забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Вказані конституційні положення, а також положення Закону України "Про звернення громадян" містять правову процедуру розгляду звернень особи, зокрема до суб`єктів владних повноважень, яка гарантує доступ особи до інформації, обов`язок розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Правова процедура ("fair procedure" - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади, та встановлює межі вчинення повноважень органом публічної влади і, в разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження таких дій особою, чиї інтереси вона зачіпає, до суду.

Встановлена правова процедура, як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Ця правова процедура спрямована на забезпечення загального принципу юридичної визначеності, складовою якої є принцип легітимних очікувань як один з елементів принципу верховенства права, тобто особа правомірно очікує отримати у передбачений законом спосіб відповідь на порушене перед суб`єктом, якому адресовано звернення, питання відповідно та у спосіб, передбачений законом.

Частиною першою статті 1 Закону №393/96-ВР визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення

Військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності (частина друга статті 1 Закону №393/96-ВР)

Відповідно до статті 3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

За положення частини першої статті 7 Закону №393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

При цьому частинами третьою, четвертою статті 7 цього Закону передбачено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства звернення громадян мають розглядатися тим органом, до компетенції якого належить вирішення порушених у цих зверненнях питань.

Згідно частини першої статті 14 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). (частини перша статті 15 Закону №393/96-ВР)

За змістом частин третьої, четвертої статті 15 Закону №393/96-ВР відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону №393/96-ВР скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, медіа, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

За приписами статті 18 Закону №393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, медіа, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Згідно із статтею 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, медіа, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до положень статті 20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Таким чином, у разі надходження до органу звернення громадянина, відповідний орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені у цьому зверненні обставини та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви і суть прийнятого рішення. Це закономірно означає, що орган, до якого відбулося звернення, зобов`язаний надати мотивовану та обґрунтовану відповідь або прийняти рішення про відмову у задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні, скарзі).

Верховний Суд у постанові від 27.04.2020 у справі №813/4351/16 зазначив, що саме по собі надання будь-якої відповіді на звернення громадянина у визначені законом строки не слід вважати повним і належним виконанням свого обов`язку суб`єктом владних повноважень. Істотною умовою такої відповіді є її належне обґрунтування і вирішення поставлених у зверненні питань (із урахуванням суті відповідного звернення і на підставі його ґрунтовного й всебічного вивчення).

Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, яка затверджена наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 №735 (далі - Інструкція №735), визначено порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), а також визначає порядок контролю за його дотриманням.

Згідно пункту 3 розділу І Інструкції №735 розгляд пропозицій (зауважень), заяв (клопотань), скарг і особистий прийом громадян є важливою ділянкою роботи органів військового управління, військових частин, дієвим засобом отримання інформації про недоліки в роботі цих органів, однією з форм зміцнення і розширення зв`язків з широкими верствами населення, участі в управлінні державними справами громадян України.

У роботі з письмовими (електронними) та усними зверненнями громадян потрібно забезпечувати кваліфікований, неупереджений, об`єктивний і своєчасний розгляд звернень громадян з метою оперативного розв`язання порушених у них питань, задоволення законних вимог заявників, поновлення порушених конституційних прав та запобігання надалі таким порушенням (пункт 4 розділу І Інструкції №735)

Відповідно до пункт 6 розділу І Інструкції №735 усі звернення громадян, що надходять до Міністерства оборони України, органів військового управління, військових частин, підлягають обов`язковій класифікації за встановленими статтею 3 Закону України "Про звернення громадян" їх видами, а саме: пропозиції (зауваження), заяви (клопотання), скарги. Подальший розгляд пропозицій, заяв та скарг громадян проводиться з урахуванням особливостей, установлених статтями 14, 15 та 16 зазначеного Закону.

Пунктом 1 розділу ІІІ Інструкції №735 визначено, що посадові особи органів військового управління, військових частин під час розгляду звернень громадян зобов`язані уважно вникати в їх суть, у разі потреби вимагати у виконавців матеріали їх перевірки, направляти працівників на місця для перевірки викладених у зверненні обставин, застосовувати інші заходи для об`єктивного вирішення поставлених автором звернення питань, з`ясовувати та приймати рішення про усунення причин і умов, які спонукають авторів скаржитись.

Положеннями пунктів 4, 5 розділу ІІІ Інструкції №735 встановлено що термін розгляду пропозицій, заяв та скарг обчислюється з дня, наступного за днем, з якого починається строк (таким днем є день їх надходження та реєстрації в органі військового управління, військовій частині), до дня направлення заявнику відповіді на його звернення. Якщо останній день терміну розгляду звернення припадає на неробочий день, то останнім днем терміну вважається перший після нього робочий день.

Термін розгляду пропозицій, заяв та скарг обчислюється від дня їхньої реєстрації у структурному підрозділі Міністерства оборони України, відповідальному за організацію розгляду звернень громадян.

Звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання.

Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

У позовній заяві позивач вказує про те, що він у 2022 році неодноразово звертався до представників відповідача в усному порядку із проханням надати відомості про нарахування йому забезпечення за кожним його видом, в тому числі грошового, за період з часу призову по день надання відповіді. Про відповідні усні звернення від позивача вказує і відповідач у відзиві на позовну заяву, однак не зазначає про причини ненадання будь-якої відповіді на них, як і не повідомлено про причини ненадання вказаної інформації.

Таким чином, наявні підстави для задоволення позовних вимог позивача у частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нерозгляду звернень ОСОБА_1 про надання відомостей про нарахування йому забезпечення за кожним його видом, в тому числі грошового, за період з часу призову по день надання відповіді, у визначений законом строк.

При цьому, щодо тверджень відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду із вказаними позовними вимогами, то суд їх не приймає до уваги, оскільки бездіяльність, на відміну від дії, має триваючий характер та існує до часу початку дій, які свідчать про припинення бездіяльності. Триваюче правопорушення передбачає перебування у стані безперервного тривалого невчинення особою певних дій (бездіяльності), у зв`язку із чим неправомірна бездіяльність може бути оскаржена упродовж усього часу її перебігу.

Водночас, щодо позовних вимог в частині ненадання відповідачем повної інформації та документів згідно переліку у адвокатських запитах адвоката Пушкар Світлани Василівни від 14.04.2023 та ненадання жодної відповіді на адвокатський запит ОСОБА_5 від 09.09.2022, то суд зазначає, що право адвоката на адвокатський запит гарантоване статтею 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Вказана норма Закону є імперативною і встановлює обов`язок для органів державної влади, їх посадових осіб не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Слід зазначити, що адвокатський запит є однією із форм реалізації адвокатом своїх професійних прав для надання правової допомоги клієнту, про що прямо зазначено в Законі України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», оскільки запитувана адвокатом інформація необхідна останньому виключно для надання правової допомоги клієнту.

При цьому, відповідно до частини третьої статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

За порушення такого професійного права адвоката встановлено різну відповідальність, зокрема: статтею 397 Кримінального кодексу України встановлено відповідальність за вчинення перешкод до здійснення правомірної діяльності захисника чи представника особи по наданню правничої допомоги або порушення встановлених законом гарантій їх діяльності та професійної таємниці та частиною дев`ятою статті статтею 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою встановлює відповідальність у вигляді штрафу за порушення права на інформацію (тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від двадцяти п`яти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) (наприклад, рішення суду).

Таким чином, порушення професійного права адвоката щодо ненадання суб`єктом владних повноважень відповіді на його запити, або надання неповної відповіді на його запити в процесі здійснення ним адвокатської діяльності, - підлягає поновленню шляхом захисту порушеного права такого адвоката.

Судом встановлено, що до відповідача було скеровано два адвокатські запити, а саме: у 2022 році запит від 09.09.2022, адвокат Брест Олександр Миколайович та у 2023 році запит від 14.04.2023, адвокат Пушкар Світлана Василівна, з огляду на що, суд дійшов висновку, що в частині неповного надання інформації та надання інформації відповідачем на вказані запити адвокатів порушено професійні права таких адвокатів, а тому в задоволенні позовних вимог в частині що стосується ненадання відповідачем інформації та документів на адвокатські запити слід відмовити.

Відповідно до частин першої та другої статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини другої статті 245 КАС України).

Підсумовуючи викладене вище, враховуючи вимоги статті 9 КАС України, суд дійшов висновку, що належним способом захисту позивача буде задоволення позовних вимог, шляхом визнання протиправною бездіяльності військової частини щодо нерозгляду звернень ОСОБА_1 про надання відомостей про нарахування йому забезпечення за кожним його видом, в тому числі грошового, за період з часу призову по день надання відповіді, у визначений законом строк. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI, суд дійшов висновку, що підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду звернень ОСОБА_1 про надання відомостей про нарахування йому забезпечення за кожним його видом, в тому числі грошового, за період з часу призову по день надання відповіді, у визначений законом строк.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 06 березня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 );

відповідач: - Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.