Справа № 160/22036/23
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2024 року м. Дніпросправа № 160/22036/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року (суддя Царікова О.В., повне судове рішення складено 06 листопада 2023 року) в справі № 160/22036/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі ГУ ПФУ в Луганській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 29 червня 2023 року №77 про відмову в призначенні йому пенсії, зобов`язання ГУ ПФУ в Луганській області переглянути заяву позивача від 17 січня 2022 року щодо призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та визнати за ним право на пенсію на пільгових умовах за списком №1 з пільговим стажем 13 років 11 місяців 9 днів та зобов`язати призначити, нарахувати та виплатити пенсію, починаючи з 17 січня 2022 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасоване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 29 червня 2023 року №77.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, період роботи ОСОБА_1 з 18 травня 1994 року по 24 червня 1996 на острові Шпіцберген із розрахунку один рік за два роки роботи.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити з 17 січня 2022 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ГУ ПФУ в Дніпропетровській області просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вважає неправильним висновок суду першої інстанції про необхідність врахування періодів трудової діяльності позивача на острові Шпіцберген з 18 травня 1994 року по 24 червня 1996 року із розрахунку один рік за два роки в Російській Федерації у зв`язку з припиненням 01 січня 2023 року участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та відсутності нормативно-правового акту про узгодження порядку дій при призначенні пенсій особам, які працювали на території Російської Федерації. З цього питання посилається на лист Міністерства соціальної політики України від 27 грудня 2022 року №2800-030102-5/56080.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17 січня 2022 року звернувся до ГУ ПФУ в Луганській області з заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Заяву позивача розглянуто ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за принципом екстериторіальності та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 24 січня 2022 року №77.

У рішенні ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 24 січня 2022 року №77 вказано, зокрема:

«Необхідний страховий стаж, визначений статтею 114 Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, становить з 01.04.2021 по 31.03.2022 23 роки 6 місяців, стаж на підземних роботах 9 років.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

За наданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки у пільговому обчисленні з 29.05.1989 по 26.11.1989, з 12.03.1990 по 10.06.1990, 25.05.1992 по 29.04.1994 та 24.03.1997 по 28.04.2000, оскільки не надано довідку, підтверджуючу пільговий характер роботи з інформацією про періоди відриву від виробництва або їх відсутність.

Страховий стаж складає 33 роки 7 місяців 15 днів, стаж роботи під землею 8 місяців».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року у справі №160/19611/22 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 24 січня 2022 року за №77 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з поданою ним заявою від 17 січня 2022 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, періоди його роботи, зокрема з 29 травня 1989 року по 26 листопада 1989 року, з 12 березня 1990 року по 10 червня 1990 року, 25 травня 1992 року по 29 квітня 1994 року та з 24 березня 1997 року по 28 квітня 2000 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 січня 2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду у цій справі.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2023 року у справі № 160/19611/22 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року змінено; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, періоди його роботи, зокрема з 29 травня 1989 року по 26 листопада 1989 року, з 12 березня 1990 року по 10 червня 1990 року, 25 травня 1992 року по 29 квітня 1994 року та з 24 березня 1997 року по 28 квітня 2000 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 січня 2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду у цій справі; в іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року залишено без змін.

На виконання постанови суду ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянуто заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 17 січня 2022 року та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 29 червня 2023 року №77, яке мотивоване наступним:

«Вік заявника 51 рік. Пенсійний вік, визначений п. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування 51 рік.

Необхідний страховий стаж визначений статтею 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування становить з 01.04.2021 по 31.03.2022 23 роки 6 місяців, стаж на підземних роботах 9 років.

Страховий стаж особи становить 31 рік 7 місяців 27 днів, пільговий стаж на підземних роботах за Списком №1 складає 7 років 11 місяців 18 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: до страхового та пільгового стажу роботи не зараховуємо період роботи в росії з 18.05.1994 по 24.06.1996, оскільки пенсії громадянам, які проживали/працювали на території рф, призначаються на умовах, визначених Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. При цьому, до страхового зараховуються періоди роботи (служби) на території РФСР по 31.12.1991.».

Трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 09 березня 2021 року (дублікат) містить записи, якими підтверджується, що позивач за період часу з 29 травня 1989 року по день подання позову у справі №160/19611/22, фактично працював на роботах зі шкідливими умовами роботи (робота під землею повний робочий день), що підтверджується наступними записами:

- записи №№1-2: 29.05.1989 06.07.1989 учень гірника підземного з повним робочим днем під землею;

- записи №№2-3: 06.07.1989 26.11.1989 робота майстром гірничим підземної дільниці з повним робочим днем під землею;

- записи №№4-5: 12.03.1990 10.06.1990 робота майстром гірничим підземної дільниці з повним робочим днем під землею;

- записи №№8-9: 07.04.1992 29.04.1994 робота прохідником з повним робочим днем під землею;

- запис №9: 29.04.1994 перебування у відрядженні арх. Шпіцберген;

- записи №№10-12: 24.03.1997 28.04.2000 робота прохідником з повним робочим днем під землею

- запис №13: 09.03.2021 робота майстром гірничим з повним робочим днем під землею (по день подання позову у справі №160/19611/22).

Крім наявних записів у трудовій книжці зазначається про те, що згідно з відповідними наказами підтверджено атестацію робочих місць, та підтверджено право на пільгову пенсію відповідно, передбачених ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Атестацію робочих місць підтверджено відповідно до наказів.

Суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту роботи позивача на архіпелазі ОСОБА_2 у період з 18 травня 1994 року по 24 червня 1996 року, про протиправність незарахування до пільгового стажу позивача за Списком №1 періоду його роботи на острові Шпіцберген та, відповідно, про протиправність рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії від 29 червня 2023 року №77.

Зважаючи на достатність пільгового стажу позивача та досягнення необхідного пенсійного віку станом на момент звернення з заявою про призначення пенсії для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 (враховуючи зарахування судом до пільгового стажу позивача періоду його роботи на острові Шпіцберген), суд першої інстанції дійшов висновку, що ефективним способом захисту порушеного права позивача на належне пенсійне забезпечення, з огляду на систематичне порушення вказаного права позивача територіальними органами Пенсійного фонду України, є зобов`язання ГУ в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Разом з тим, суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги в частині зобов`язання пенсійного органу нарахувати та виплатити пенсію задоволенню не підлягають як передчасні, оскільки пенсію позивачу ще не призначено, не здійснено перерахунку стажу позивача та відповідних пенсійних виплат.

Також суд першої інстанції дійшов висновку, що належним органом Пенсійного фонду, який має призначити позивачу пенсію, є саме ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 17 січня 2022 року звернувся до ГУ ПФУ в Луганській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Заяву позивача розглянуто ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за принципом екстериторіальності, яким прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 24 січня 2022 року №77 з тих підстав, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою у пільговому обчисленні з 29 травня 1989 року по 26 листопада 1989 року, з 12 березня 1990 року по 10 червня 1990 року, 25 травня 1992 року по 29 квітня 1994 року та 24 березня 1997 року по 28 квітня 2000 року, оскільки не надано довідку, яка підтверджує пільговий характер роботи з інформацією про періоди відриву від виробництва або їх відсутність.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року у справі №160/19611/22 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 24 січня 2022 року за №77 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з поданою ним заявою від 17 січня 2022 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, періоди його роботи, зокрема з 29 травня 1989 року по 26 листопада 1989 року, з 12 березня 1990 року по 10 червня 1990 року, 25 травня 1992 року по 29 квітня 1994 року та з 24 березня 1997 року по 28 квітня 2000 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 січня 2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду у цій справі.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2023 року у справі № 160/19611/22 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року змінено; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, періоди його роботи, зокрема з 29 травня 1989 року по 26 листопада 1989 року, з 12 березня 1990 року по 10 червня 1990 року, 25 травня 1992 року по 29 квітня 1994 року та з 24 березня 1997 року по 28 квітня 2000 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 січня 2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду у цій справі; в іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року залишено без змін.

На виконання приведених судових рішень ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянуто заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 17 січня 2022 року та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 29 червня 2023 року №77.

Підставою відмови у призначенні пенсії зазначено, що страховий стаж особи становить 31 рік 7 місяців 27 днів, пільговий стаж на підземних роботах за Списком №1 складає 7 років 11 місяців 18 днів; до страхового та пільгового стажу роботи не зараховано період роботи в Росії з 18 травня 1994 року по 24 червня 1996 року, оскільки пенсії громадянам, які проживали/працювали на території РФ, призначаються на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до страхового зараховуються періоди роботи (служби) на території РФСР по 31 грудня 1991 року.

Спірним в цій справі є питання правомірності не зарахування до страхового та пільгового стажу при визначенні права позивача на пенсію за віком періоду роботи в районах Крайньої Півночі.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року (далі Закон № 1788-ХІІ), який регулював відносини щодо пенсійного забезпечення до 01 січня 2004 року, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV встановлено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

За період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому, як вказано вище, пункт 2.1 Порядку № 22-1 доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком, за період роботи до 1 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10 листопада 1967 року.

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року регламентовано, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Указом Президії Верховної Ради СРСР від 29 вересня 1967 року скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, а саме: зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу 1 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року №530/П-28 (далі Інструкція № 530/П-28), пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 «Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» і від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

Системний аналіз вказаних положень дає підстави дійти висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців ) є сукупність наступних обставин:

1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях;

2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року та від 29 вересня 1967 року та постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Таким чином, з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 7 червня 2018 року у справі № 173/637/17, від 3 липня 2018 року у справі № 302/662/17-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 554/1723/17 та від 21 серпня 2019 року у справі № 750/1717/16-а, від 8 листопада 2019 року в справі № 396/153/17.

При цьому, основним документом, що підтверджує факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях, є трудова книжка, а також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема, архівною довідкою.

Записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 підтверджено, що позивач з 29 квітня 1994 року відряджений в розпорядження треста «Артиквугілля» для роботи на архіпелазі Шпіцберген (Норвегія) на підставі наказу №108-к від 29 квітня 1994 року.

Суд зауважує, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у рішенні від 29 червня 2023 року №77 вказано про не зарахування до страхового та пільгового стажу періоду роботи в Російській Федерації з 18 травня 1994 року по 24 червня 1996 року.

Формою РС-право підтверджено роботу позивача на острові Шпіцберген з 18 травня 1994 року по 24 червня 1996 року.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року №1029 архіпелаг Шпіцберген відноситься до районів Крайньої Півночі.

Відповідно до постанови Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питань від 13 жовтня 1981 року №286 «Про затвердження Типового трудового договору про роботу на підприємствах та організаціях Арктичного виробничого об`єднання по видобутку вугілля на архіпелазі Шпіцберген» кожний пропрацьований на архіпелазі Шпіцберген рік зараховується за два роки роботи на підставі трудового договору, який укладався на два роки роботи.

Відтак, сукупність досліджених доказів підтверджує факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі (острів Шпіцберген), тому суд погоджує висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для зарахування періодів роботи позивача з 18 травня 1994 року по 24 червня 1996 року до страхового стажу із застосуванням пільгового коефіцієнту - один рік за два роки та, відповідно, про протиправність рішення про відмову у призначенні пенсії.

Доводи апелянта про неможливість зарахування до страхового стажу спірного періоду у зв`язку з виходом України з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення.

Частиною першою статті 4 Закону № 1058-IV передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29 червня 2004 року № 1906-IV укладені й належним чином ратифіковані міжнародні договори України є невід`ємною частиною національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, укладання якого відбулось у формі закону, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

13 березня 1992 року в місті Москва підписано Азербайджаном, Російською Федерацією, Білоруссю, Таджикистаном, Вірменією, Туркменістаном, Казахстаном, Узбекистаном, Киргизстаном, Україною та Молдовою Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка базується на територіальному принципі.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі Угода від 13 березня 1992 року) визначено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди від 13 березня 1992 року встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.

Згідно зі статтею 6 Угоди від 13 березня 1992 року призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди здійснюється за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільговій основі і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої із цих країн, а також на територіях колишнього СРСР за час до вступу в силу даної Угоди (пункти 1, 2 статті 6).

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії (пункт 3 статті 6 вказаної Угоди).

Крім того, відповідно до положень Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, від 14 січня 1993 року (далі Угода від 14 січня 1993 року), а саме статті 6, працівники Сторони виїзду, які працюють на території Сторони працевлаштування, користуються правами та виконують обов`язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування (включаючи питання трудових відносин, колективних договорів, оплати праці, режиму робочого часу та часу відпочинку, охорони та умов праці та інші). Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Статтею 7 Угоди від 14 січня 1993 року встановлено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Статтею 11 цієї ж Угоди встановлено, що необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Відповідно до частини третьої статті 6 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15 квітня 1994 року, ратифікованої Законом України № 290/95-ВР від 11 липня 1995 року, працівники користуються правами і виконують обов`язки, встановлені трудовим законодавством сторони працевлаштування.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав N 01-1/2-07 від 26 березня 2008 року визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Отже, наведенні положення Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, гарантуючи захист прав громадян у сфері пенсійного забезпечення, стосуються призначення пенсії та передбачають, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються лише при призначенні пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі №676/6166/16-а, від 16 квітня 2020 року у справі №555/2250/16-а від 17 червня 2020 року у справі №646/1911/17, від 21 лютого 2020 року у справі № 291/99/17 та від 06 липня 2020 року у справі № 345/9/17.

Згідно з частиною першою статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

Разом з тим, не зарахований відповідачем до страхового стажу період роботи в Російській Федерації відноситься до періоду, коли приведені вище угоди були чинними для України, тому зазначені періоди мають бути зараховані до страхового стажу позивача.

Апелянтом не приведено доводів у спростування висновків суду першої інстанції стосовно наявності у позивача достатнього страхового та пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а також щодо обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права позивача зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області призначити позивачу цей вид пенсії з дати звернення із заявою про призначення пенсії, тому враховуючи приписи статті 308 КАС України, суд на надає оцінку таким висновкам суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року в справі № 160/22036/23 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року в справі № 160/22036/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 05 березня 2024 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 05 березня 2024 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов