Справа № 340/2408/23
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2024-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 340/2408/23

головуючий суддя І інстанції Пасічник Ю.П.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Корсун Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.09.2023 року в адміністративній справі №340/2408/23 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 03.02.2023 р. форми «Р» № 4;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 03.02.2023 р. форми «Р» № 4;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 03.02.2023 р. форми «Р» № 4;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 03.02.2023 р. форми «С» № 4;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 03.02.2023 р. форми «ПС» № 4/11-28-24-04.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.09.2023 року в задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спірні податкові повідомлення- рішення були прийняті відповідачем з порушенням приписів чинного законодавства. Зауважено про порушення судом першої інстанції норм КАС України при розгляді справи в спрощеному провадженні.

Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник позивача в судовому засіданні просила задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про задоволення адміністративного позову.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував відносно задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції, за заявою позивача керівником відповідача видано наказ №1414-п від 06.12.2022 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача, термін проведення якої продовжувався наказом №1481-п від 15.12.2022 (т.1а.с.113,114).

В період з 09.12.2022 по 19.12.2022 посадовими особами відповідача проведено перевірку, результати якої оформлено актом від 26.12.2022 №4677/11-28-24-04/ НОМЕР_1 (за період з 03.09.2018 року по 31.08.2022 року) (т.1а.с.44-95).

В ході проведення перевірки встановлено ряд порушень податкового законодавства, зокрема: - ч. 2 п. 291.4. ст. 291 глави 1 розділу XIV ПК України в частині перевищення кількості осіб, які одночасно перебували в трудових відносинах з позивачем в 2019р.;

- п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в частині непроведення розрахункових операцій для розрахунків платіжними картками через РРО та невидача розрахункових документів встановленого зразка, що підтверджує факт купівлі товар на загальну суму 1475172 грн. протягом 01.01.2020р. 31.12.2020р.;

- п. 176.2 «а», «б», «г» ст. 176 ПК України, подання податкових розрахунків суд доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) з недостовірними відомостями за 1 квартал, 2 квартал, 3 квартал, 4 квартал 2019, 1 квартал, 2 квартал, 3 квартал, 4 квартал 2020.

Зважаючи на виявлені порушення відповідачем прийнято оскаржувані рішення про донарахування податків і зборів, від сплати яких позивач звільнялася як платник єдиного податку 2 групи:

- податкове повідомлення рішення від 03.02.2023 р. форми «Р» № 4 за платежем військовий збір в сумі 90649,26 грн. (т.1а.с.22,23);

- податкове повідомлення рішення від 03.02.2023 р. форми «Р» № 4 за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 1087791,07 грн. (т.1а.с.24,25);

- податкове повідомлення рішення від 03.02.2023 р. форми «Р» № 4 за платежем податок на додану вартість в розмірі 1225746 грн. та 306436,50 грн. штрафні (фінансові) санкції (т.1а.с.26,27);

- податкове повідомлення рішення від 03.02.2023 р. форми «С» № 4 за платежем штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування РРО в сумі 1475172 грн. (т.1а.с.28,29);

- податкове повідомлення рішення від 03.02.2023 р. форми «ПС» № 4/11-28-24-04 штрафні санкції за подання податкових розрахунків суд доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) з недостовірними відомостями в сумі 1020 грн. (т.1а.с.30,31).

Не погодившись з правомірністю прийняття наведених податкових повідомлень- рішень, позивач звернулася до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що підтвердженим є факт недотримання позивачем одного з критеріїв визначених підпункту 2 п. 291.4. ст. 291 ПК України, які дають право перебувати на спрощеній системі оподаткування 2 групи, а тому остання в силу положень підпункту 6 п. 298.2.3. ст. 298 ПК України, мала з 01 січня 2020 самостійно перейти до сплати податків і зборів від сплати яких позивач звільнявся, що свідчить про правомірність прийняття спірних податкових повідомлень рішень.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 291.2. ст. 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно підпункту 2 п. 291.4. ст. 291 Податкового кодексу України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку - друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

- не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

- обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відповідно до п. 297.1. ст. 297 Податкового кодексу України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів:

1) податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених абзацами другим і третім підпункту 133.1.1 та підпунктом 133.1.4 пункту 133.1 статті 133 цього Кодексу;

2) податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об`єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - четвертої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з цією главою;

3) податку на додану вартість з операцій з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, крім податку на додану вартість, що сплачується фізичними особами та юридичними особами, які обрали ставку єдиного податку, визначену підпунктом 1 пункту 293.3 статті 293 цього Кодексу, а також що сплачується платниками єдиного податку четвертої групи;

4) податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм), позичку, на іншому праві користування) та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва;

5) рентної плати за спеціальне використання води платниками єдиного податку четвертої групи.

Відповідно до підпункту 6 п. 298.2.3. ст. 298 Податкового кодексу України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки - у разі перевищення чисельності фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах з платником єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено таке перевищення.

Згідно п.п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Зі змісту зазначених правових приписів слідує, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, установлених законом.

При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході такої перевірки порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування.

Як видно з матеріалів справи, позивач у період з 01.10.2018 по 31.08.2022 здійснював діяльність на спрощеній системі оподаткування (2 група).

У вказаний період позивач самостійно подавала до відповідача податкову звітність, в т.ч. податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку.

Так, у податковому розрахунку за 4 квартал 2019р. позивачем самостійно зазначено про 25 осіб, які працювали за трудовим договором.

Крім того, згідно Відомостей про трудові відносини осіб та період проходження військової служби (Таблиця 5) вбачається, що в грудні 2019р. з відповідачем у трудових відносинах перебувало 19 осіб.

На підставі вказаних обставин справи, податковий орган дійшов висновку про недотримання позивачем одного з критеріїв визначених підпунктом 2 п. 291.4. ст. 291 ПК України, які дають право перебувати на спрощеній системі оподаткування 2 групи та зумовлювали в силу положень підпункту 6 п. 298.2.3. ст. 298 ПК України, наявність у позивача обов`язку з 01 січня 2020 самостійно перейти до сплати податків і зборів від сплати яких позивач звільнялась.

З огляду на вказані висновки, відповідачем були прийнятті спірні податкові повідомлення-рішення.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що станом на дату прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень, рішення про анулювання реєстрації позивача як платника єдиного податку шляхом виключення його з реєстру платників єдиного податку контролюючим органом не приймалося.

Відтак, висновки податкового органу щодо анулювання реєстрації позивача як платника єдиного податку з 01.01.2020 року та перебування останньої з цієї дати на загальній системі оподаткування, та як наслідок правомірності нарахування податкових зобов`язань за спірними податковими повідомленнями-рішенням є безпідставними та суперечать вищенаведеним приписам податкового законодавства.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 04.05.2023 року по справі № 320/1040/19, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

Посилання відповідача на рішення про анулювання реєстрації єдиного податку з датою анулювання 31.08.2022 року до уваги колегією суддів не приймаються, тому як дане рішення прийнято у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем і не охоплює період проведеної перевірки.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

В свою чергу, як було встановлено судом апеляційної інстанції, позивач була платником єдиного податку 2 групи, а не 4 групи, а тому донарахування грошових зобов`язань за спірними податковими повідомленнями-рішеннями є протиправним.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо протиправності прийняття спірних податкових повідомлень-рішень та необхідності їх скасування.

Що стосується посилань позивача на порушення судом першої інстанції приписів КАС України, з огляду на розгляд даної справи в порядку спрощеного провадження, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 12 КАС України, виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів справи видно, що адміністративний позов було подано 01.05.2023 року. Станом на 01.01.2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 2684.00 грн.

Відтак, спори щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує 1 342 000.00 (2684.00*500) підлягають розгляду тільки в порядку загального позовного провадження.

З матеріалів справи виплива, що загальна сума податкових зобов`язань та штрафних санкцій за спірними податковими повідомленнями-рішеннями становить 4669978.29 грн., а відтак дана справа підлягають розгляду в суді першої інстанції в порядку загального позовного провадження.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження, що свідчить про порушення судом першої інстанції вищенаведених правових приписів КАС України.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення адміністративного позову.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, колегія суддів керується приписами ст. 139 КАС України.

Відповідно до п. 4 ч. 1, п. 7 ч. 3 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.09.2023 року в адміністративній справі №340/2408/23 скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 03.02.2023 р. форми «Р» № 4.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 03.02.2023 р. форми «Р» № 4.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 03.02.2023 р. форми «Р» № 4.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 03.02.2023 р. форми «С» № 4.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 03.02.2023 р. форми «ПС» № 4/11-28-24-04.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 13420.00 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 20130.00 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко