Справа № 344/18890/23
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 344/18890/23 пров. № А/857/367/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Пліша М.А.,

з участю секретаря Кардаш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до командира взводу 1 роти УПП в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції ГУНП в Івано-Франківській області лейтенант поліції Хомин Юрія Володимировича, Департаменту патрульної поліції ГУНП в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

суддя в 1-й інстанції Бородовський С.О.,

час ухвалення рішення - 29.11.2023 року, 15:45 год.,

місце ухвалення рішення - м.Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення - 29.11.2023 року,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до командира взводу 1 роти УПП в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції ГУНП в Івано-Франківській області лейтенант поліції Хомин Юрія Володимировича, Департаменту патрульної поліції ГУНП в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франкіської області від 29 листопада 2023 року позов задоволено частково. Постанову в справі про адміністративне правопорушення від 23/09/2023 ЕАТ №7792708 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП скасовано, провадження в справі про адміністративне правопорушення закрито.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідачем належними та допустимими доказами та, зокрема, відеофіксацією, доведено вчинення позивачем порушення ПДР, а тому підстави для скасування постанови відсутні.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач передав поліцейському електронний засіб, в якому зображено спірний документ у електронній формі; документ прийнято відповідачем, а не відмовлено у прийнятті його за неналежністю форми; інформацію з документу поліцейським передано іншому поліцейському, який вніс реквізити в електронну базу даних, яку використовував та на моніторі поліцейського з?явився електронний документ у відповідь на запит, а також поліцейський, який перевірив посвідчення позивача здійснив схвальний жест поліцейському, який оголосив вимогу позивачу надати наступний документ; після цього поліцейський не розпочав притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відсутність посвідчення водія, а оголосив наступну вимогу про надання документу про реєстрацію транспортного засобу; в наступному за змістом відеозапису здійснено перевірку на стан сп`яніння позивача. Крім того в постанові відповідача вказано, що позивача притягнуто до відповідальності за вчинення правопорушення в 01:33:27, однак у відповідний період часу позивач не керував транспортним засобом.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідач склав щодо позивача постанову ЕАТ №7792708 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за те, що ОСОБА_1 не мав при собі посвідчення водія., чим порушив п.2.1 ПДР.

Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила)

П. 1.9. Розділу 1 Правил визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В ч. 1 ст. 126 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за: «…Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії…».

Таким чином диспозицію ч. 1 ст. 126 КУпАП викладено за поіменуванням альтернативних дій за різних умов, що включають в себе зазначення можливостей, які можуть бути визначені описовим способом.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається, зі змісту ст. 251 КУпАП та ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в зазначеній справі є будь - які фактичні дані, на основі яких компетентним органом (посадовою особою) / судом встановлюється наявність чи відсутність обставин, що мають значення для справи, в тому числі винність особи, обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту частини 1 статті 73 КАС України слідує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. З матеріалів позовної заяви вбачається, що предметом доказування у даній справі є протиправність оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за фактичне вчинення адміністративного правопорушення та її скасування.

Статтею 280 КпАП України визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено ст. 286 КАС України.

Досліджуючи обставини вчинення адміністративного правопорушення та докази в підтвердження таких діянь, що надані відповідачем по справі, судом оглянуто відеозапис з індивідуальної камери поліцейського

Відповідно до відеозапису, позивач заявив інспектору, що немає при собі посвідчення водія, передав поліцейському електронний засіб, в якому зображено спірний документ у електронній формі; документ прийнято відповідачем, а не відмовлено у прийнятті його за неналежністю форми; інформацію з документу поліцейським передано іншому поліцейському, який вніс реквізити в електронну базу даних, яку використовував та на моніторі поліцейського з`явився електронний документ у відповідь на запит, а також поліцейський, який перевірив посвідчення позивача здійснив схвальний жест поліцейському, який оголосив вимогу позивачу надати наступний документ; після цього поліцейський не розпочав притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відсутність посвідчення водія, а оголосив наступну вимогу про надання документу про реєстрацію транспортного засобу; в наступному за змістом відеозапису здійснено перевірку на стан сп`яніння позивача.

Колегія суддів зазначає, що Електронним посвідченням водія є національне посвідчення водія у формі електронного відображення інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі МВС (далі - Реєстр МВС), разом з унікальним електронним ідентифікатором (QR-кодом, штрих-кодом, цифровим кодом) (далі - унікальний електронний ідентифікатор). Електронним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу є свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу у формі електронного відображення інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, разом з унікальним електронним ідентифікатором, а також інформації про страховий поліс (за наявності).

Відповідно до п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року №1453 «Про затвердження Порядку формування та електронного посвідчення водія, електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, їх електронних копій», Електронне посвідчення водія, електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу формуються засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг (далі - Портал Дія) за бажанням особи, яка в установленому законодавством порядку отримала національне посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, виготовлені на бланку або в електронній формі, за наявності в Реєстрі МВС, Єдиному державному реєстрі транспортних засобів (далі - Реєстр транспортних засобів), які є функціональними підсистемами єдиної інформаційної системи МВС, усіх відомостей, зазначених у національному посвідченні водія, свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, зокрема відцифрованого образу обличчя особи.

Для формування та використання електронного посвідчення водія, електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу особі необхідно встановити мобільний додаток Порталу Дія (Дія) на електронний пристрій, критерії якого підтримують використання такого додатка (далі - електронний пристрій), підключений до Інтернету, та пройти електронну ідентифікацію та автентифікацію.

Сформоване електронне посвідчення водія, електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу разом з унікальним електронним ідентифікатором відображаються через мобільний додаток Порталу Дія (Дія).

Унікальний електронний ідентифікатор автоматично формується засобами Порталу Дія за наявності підключення електронного пристрою до Інтернету та працездатності мобільного додатка Порталу Дія (Дія). Сформований унікальний електронний ідентифікатор дійсний протягом трьох хвилин з моменту формування.

Електронне посвідчення водія, електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є дійсними лише за наявності унікального електронного ідентифікатора та не можуть використовуватися без нього.

Електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу пред`являються особою замість та без додаткового пред`явлення національного посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виготовлених на бланку.

Колегія суддів зазначає, що надані позивачем фото із зображенням посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію ТЗ, які останній пред`явив інспектору на мобільному телефоні, не є належним пред`явленням документів, які передбачені пп.2.1 «а», «б» ПДР, оскільки такі фото не можуть вважатися електронною формою вказаних вище документів.

Щодо покликання суду першої інстанції на те, що в постанові відповідача вказано, що позивача притягнуто до відповідальності за вчинення правопорушення в 01:33:27, однак у відповідний період часу позивач не керував транспортним засобом, колегія суддів бере до уваги покликання відповідача на механічну описку в тексті постанови, а відповідно до висновків, що викладені Верховним Судом України у постанові від 29 грудня 2019 року у справі №459/1801/17, описка в тексті оскаржуваної постанови не впливає на правомірність винесеної постанови.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова в справі про адміністративне правопорушення відповідає вимогам КУпП, оскільки в ній містяться точні дані, які відповідають вчиненому адміністративному правопорушенню та обставинам розгляду адміністративної справи. Відповідачем надано належні та допустимі докази, що стверджують факт вчинення позивачем зазначеного вище правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Відтак, переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення через порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про залишення позовної заяви без задоволення.

Керуючись ст.ст. 272,286,308,315,317,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2023 року у справі № 344/18890/23 - скасувати та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
М. А. Пліш
Повний текст постанови виготовлений 06 березня 2024 року.