Справа № 280/8412/23
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2024 року м. Дніпросправа № 280/8412/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року (суддя Чернова Ж.М.) в справі № 280/8412/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області (далі - Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 11 вересня 2023 року № ПШ 009775.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19 рудня 2023 року позов задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 009775 від 11 вересня 2023 року.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт звертає увагу, що водієм під час рейдової перевірки не надано роздруківки та картки водія до цифрового тахографу.

Вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції, що відповідальність за таке порушення покладається виключно на автомобільних перевізників, а не на власників транспортних засобів, адже автомобіль має повну масу понад 3,5 т та повинен бути обладнаний тахографом, а позивачем не надано доказів передання транспортного засобу у користування іншій особі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 серпня 2023 року посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки DAF реєстраційний номер НОМЕР_1 (власник ОСОБА_1 ), напівпричіп марки KRONE реєстраційний номер НОМЕР_2 (власник ОСОБА_1 ) під керуванням водія ОСОБА_2 .

За наслідками перевірки складено акт №АР008516 від 22 серпня 2023 року, яким зафіксовано порушення, передбачене ст. 34 Закону України "Про автомобільний транспорт", п. 6.1. Положення про робочий час та відпочинок водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №340 від 07 червня 2010 року, п. 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автотранспорті, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24 червня 2010 року, а саме під час надання послуг з перевезень вантажів перевізник не забезпечив роздруківкою даних роботи цифрового тахографу водія ОСОБА_2 за 22 серпня 2023 року, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», абз. 3 ч. 1 перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів, визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме роздруківки даних роботи цифрового тахографу водія ОСОБА_2 за 22 серпня 2023 року.

Згідно з актом №АР008516 від 22.08.2023, проведено перевірку транспортного засобу марки DAF/ KRONE, номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 / НОМЕР_4 , що належить згідно зі свідоцтвом про реєстрацію ОСОБА_1 . Згідно з ТТН перевізник - ФОП ОСОБА_3 , водій - ОСОБА_2 .

Відповідно до товаротранспортної накладної від 22 серпня 2023 року автомобіль DAF, номерний знак НОМЕР_1 , причіп/напівпричіп НОМЕР_2 , автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_3 , водій ОСОБА_2 , замовник - ТОВ «Промдеком», вантажовідправник - ФОП ОСОБА_3

11 вересня 2023 року відділом державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 009775 за порушення вимог статі 34, статті 48 Закону України «Про автомобільній транспорт», п. 6.1 Положення про робочий час та відпочинок водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №340 від 07 червня 2010 року, п. 3.3. розділу ІІІ наказу Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24 червня 2010 року, а саме: під час надання послуг з перевезень вантажів перевізник не забезпечив водія роздруківкою даних роботи цифрового тахографу, відповідальність за які передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», постановлено стягнути з автомобільного перевізника ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з недоведеності відповідачем належними та допустимими доказами факту вчинення позивачем даного порушення і, що саме він виступав автомобільним перевізником.

Суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що в ході перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом 22 серпня 2022 року на автодорозі Н-15 12 км посадовими особами Укртрансбезпеки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № АР008516, яким встановлено, що під час перевірки транспортного засобу марки DAP з напівпричепом KRONE, номерні знаки НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , НОМЕР_5 , водій ОСОБА_2 , який належить ОСОБА_1 , перевізник ФОП ОСОБА_3 , встановлено порушення ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 6.1. Положення про робочий час та відпочинок водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №340 від 07 червня 2010 року, п. 3.3. Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автотранспорті, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24 червня 2010 року, яке полягає у тому, що під час надання послуг з перевезень вантажів перевізник не забезпечив водія ОСОБА_2 роздруківкою даних роботи цифрового тахографу за 22 серпня 2023 року, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с. 26 зв).

Водій ОСОБА_2 ознайомлений з актом та іншими складеними під час перевірки документами.

Постановою начальника відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області від 11 вересня 2023 року № ПШ009775 з автомобільного перевізника ОСОБА_1 стягнуто адміністративно-господарський штраф в сумі 17 000,00 грн. за порушення статей 34, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 6.1. Положення про робочий час та відпочинок водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №340 від 07 червня 2010 року, п. 3.3. розділу ІІІ наказу Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24 червня 2010 року, а саме: під час надання послуг з перевезень вантажів перевізник не забезпечив водія роздруківкою даних роботи цифрового тахографу, відповідальність за порушення передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с. 26).

Спірним під час апеляційного перегляду справи є питання правомірності застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (далі Закон № 2344-ІІІ).

Частиною чотирнадцятою статті 6 Закону № 2344-ІІІ встановлено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

За змістом частини сімнадцятої статті 6 Закону № 2344-ІІІ рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Статтею 48 Закону № 2344-ІІІ встановлено перелік документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Так, частиною першою - другою статті 48 Закону № 2344-ІІІ визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт встановлена статтею 60 Закону № 2344-ІІІ, абзацом третім частини першої якої встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктами 6.1, 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07 червня 2010 року №340, (далі Положення № 340) встановлено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами; водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку (додаток 3).

Тахограф - це обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Згідно з пунктом 1.3 Положення №340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24 червня 2010 року №385 затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (далі Інструкція № 385), яка визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.

Пунктом 1.3 Інструкції №385 передбачено, що ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Відповідно до пункту 3.3 Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв).

Пунктом 3.5 Інструкції № 385 встановлено, що перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії.

Відповідно до пункту 3.6.Інструкції № 385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Відтак, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти уповноваженим особам документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. До документів для здійснення внутрішніх перевезень обов`язковими є картка водія у випадку обладнання транспортного засобу тахографом або індивідуальна контрольна книжка водія, завдяки якій здійснюється державний контроль за додержанням водієм режиму праці та відпочинку у випадку відсутності тахографа. Уповноважені особи мають право перевіряти наявність вказаних документу під час здійснення як міжнародних, так і внутрішніх перевезеннях.

З 20 грудня 2010 року набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів (ЄУТР), підписаної у Женеві 1 липня 1970 року, в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних днів, а в разі відсутності тахокарт надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Отже, водії мають надавати інспектору для контролю реєстраційні заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, у разі обладнання аналоговим тахографом, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Пунктом 3.3 Інструкції № 385 передбачена можливість альтернативи щодо наявності таких документів: або заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картка водія чи роздруківка даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Тому суд погоджує висновок суду першої інстанції, що лише у разі відсутності заповненої тахокарти при обладнанні транспортного засобу аналоговим тахографом, або карти водія чи роздруківки даних роботи тахографа при обладнанні транспортного засобу цифровим тахографом, вважається, що водій не виконав вимоги пунктту 3.3 Інструкції № 385.

Разом з тим, на позивача накладено адміністративно-господарський штраф за незабезпечення перевізником водія під час надання послуг з перевезень вантажів роздруківкою даних роботи цифрового тахографу, а акт №АР008516 не містить будь-яких відомостей про відсутність особистої карти водія.

Крім того, суд першої інстанції вважав, що позивач не є суб`єктом відповідальності, оскільки не є був автомобільним перевізником.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортних засобів марки DAP з напівпричепом KRONE, номерні знаки НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , що підтверджено свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_3 , НОМЕР_5 .

Відповідно до товаротранспортної накладної від 22 серпня 2023 року автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_3 (а.с. 27).

Позивачем до відзиву на апеляційну скаргу надано договір оренди транспортних засобів, укладений 24 грудня 2019 року ОСОБА_1 з ТОВ «Промислова деревообробна компанія», посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бахматською Т.М. 24 грудня 2019 року за реєстровим 5734, відповідно до якого ОСОБА_1 передав в оренду (тимчасове користування) ТОВ «Промислова деревообробна компанія» транспортні засоби марки DAP з напівпричепом KRONE, номерні знаки НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ; строк дії договору 5 років. Умовами договору передбачено право орендаря на укладання договорів суборенди.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність факту, що перевізником вантажу, перевезення якого здійснювалося 22 серпня 2023 року транспортним засобом марки DAP з напівпричепом KRONE, номерні знаки НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , був ФОП ОСОБА_3 , а не ОСОБА_1 , є правильним.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 2344-ІІІ, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з абзацом третім частини першої статті 60 Закону № 2344-IIІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не здійснювалось 22 серпня 2023 року перевезення вантажу автомобілем марки DAP з напівпричепом KRONE, номерні знаки НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , ОСОБА_1 не є перевізником у розумінні Закону № 2344-IIІ, а таким автомобільним перевізником був саме ФОП ОСОБА_3 , тому є правильним висновок суду першої інстанції про протиправність застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу постановою від 11 вересня 2023 року № ПШ 009775.

Доводи апелянта про необґрунтованість висновку суду першої інстанції, що відповідальність за таке порушення покладається виключно на автомобільних перевізників, а не на власників транспортних засобів, адже автомобіль має повну масу понад 3,5 т та повинен бути обладнаний тахографом, а позивачем не надано доказів передання транспортного засобу у користування іншій особі, суд відхиляє, позаяк зміст товаротранспортної накладної від 22 серпня 2023 року підтверджує особу перевізника - ФОП ОСОБА_3 , а позивачем у спростування доводів апелянта надано суду апеляційної інстанції договір оренди транспортних засобів, яким підтверджено передачу в оренду транспортних засобів.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року в справі №280/8412/23 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року в справі № 280/8412/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття 06 березня 2024 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 06 березня 2024 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов