Справа № 140/33594/23
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2024-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/33594/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дім Кераміки ТД» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дім Кераміки ТД» (далі - позивач, ТОВ «Дім Кераміки ТД») звернулося із позовом до Львівської митниці (далі - відповідач, митниця) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100238/2 від 17.05.2023, №UA209000/2023/100564/2 від 13.09.2023.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ТОВ «Дім Кераміки ТД» укладено з Porcelaingres gmbh (Німечина) договір (контракт) поставки №02/18 від 18.07.2018, на основі якого придбано згідно рахунку-фактури №23100355 від 11.05.2023 плитку керамічну.

16.05.2023 до Львівської митниці подано митні декларації (далі МД) №23UA40U5 від 16.05.2023 та №23UA10U0 від 19.09.2023.

Однак, Львівською митницею прийняті рішення про коригування митної вартості №UA209000/2023/l00238/2 від 17.05.2023 та №UA209000/2023/l00564/2 від 13.09.2023 та картки відмови у митному оформлення.

По декларації №№23UA40U5 від 16.05.2023 підставами для прийняття оскаржуваного рішення були наступні:

- відповідно до положень Інкотермс - 2010, термін EXW Франко завод (... назва місця) означає, що продавець надасть товар на підприємстві. Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України (далі МК України), до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів;

- для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів: банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 11.05.2023 № 570 не містять відомостей щодо згаданих складових транспортування та страхування, тощо;

- відповідно до вимог пункту 5.1 контракту від 18.07.2018 №02-2018 продавець має надати покупцю у тому числі копію експортної декларації країни відправлення, а також комерційні документи, де вказується вартість товару. Однак декларантом надано митному органу замість експортної митної декларації декларацію типу MRN, яка не містить числових значень вартості товару, який оцінюється, що унеможливлює перевірку митної вартості товару.

Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала митна декларація від 15.05.2023 №UA209230/2023/050549, де вартість подібного товару становить 0,6701 дол.США за кг.

По декларації №23UА10U0 від 12.09.2023 підставами для прийняття оскаржуваного рішення були наступні:

- у рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг від 12.09.2023 №126 відсутнє документальне підтвердження всіх складових витрат, понесених покупцем до моменту перетину митного кордону України;

- відповідно до вимог пункту 5.1 контракту від 18.07.2018 №02-2018 покупець має надати продавцю відповідний заказ, де вказується найменування та вартість товару. Однак декларантом не надано митному органу даний документ, що суперечить вимогам зовнішньоекономічної угоди;

- зовнішньоекономічна угода від 18.07.2018 №02-2018 не засвідчена печаткою «Покупця», що відповідним чином викликає сумніви у її достовірності.

Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала митна декларація від 10.06.2023 № UA209230/2023/061943, де вартість подібного товару становить 0,7 дол.США за кг.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості. Декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, для підтвердження митної вартості.

Позивач вказує, що згідно з статтею 53 МК України додаткові документи надаються декларантом на вмотивовану вимогу митного органу за умови їх наявності у декларанта.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

В даному випадку у митного органу не було причин для витребовування додаткових документів, більше того, митний орган безпідставно витребував усі документи, передбачені статтею 53 МК України, не обґрунтовуючи, які складові частини митної вартості потрібно підтвердити, в чому полягають сумніви митного органу.

Зазначає, що в інвойсі було визначено умову поставки EXW Інкотермс 2020, вартість транспортних витрат підтверджуються заявкою договором та рахунком на оплату транспортних послуг (тобто первинними бухгалтерськими документами), ці транспортні повністю були включені декларантом до митної вартості товару.

Згідно договору-заявки №090523 від 09.05.2023 ФГ «АВВО-93» здійснювало перевезення вантажу (плитки керамічної) із Німеччини до м.Луцьк (Україна) в адресу ТОВ «Дім Кераміки ТД». Даний факт підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною №000951 від 11.05.2023, де вказано усі дані про перевезення. За вказане перевезення перевізником було виставлено позивачу рахунок на оплату послуг по транспортуванню товару від 11.05.2023 №570.

Також згідно договору-заявки №07/09/23 від 07.09.2023 ТОВ «Лідс Транспорт» здійснювало перевезення вантажу (плитки керамічної) із Німеччини до м.Луцьк (Україна) в адресу ТОВ «Дім Кераміки ТД». Даний факт підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною №187660 від 08.09.2023, де вказано усі дані про перевезення. За вказане перевезення перевізником було виставлено товариству рахунок на оплату послуг по транспортуванню товару від 12.09.2023 №426.

Згідно із платіжними дорученнями №102 від 11.10.2023 та №704 від 03.07.2023 вищезазначені рахунки були оплачені позивачем та відповідно усі витрати по транспортуванню були включені до митної вартості товару, що підлягав митному оформленню.

Завантаження товару здійснювалось водієм особисто за допомогою наданих продавцем на складі засобів навантаження (рокли - гідравлічні навантажувачі). Зауважує, що товариство часто практикує здійснювати навантаження особисто водієм за допомогою засобів навантаження, оскільки існують вимоги щодо навантаження вага на вісь, а також у зв`язку із тим, що перевізник відповідає за вантаж, який доставляє, і від того, як буде завантажено товар, залежать ці фактори. Особливо, якщо це стосується товару, який легко може бути пошкоджений як, наприклад, керамічна плитка.

За завантаження товару перевізник додаткових коштів від замовників не брав і відповідно товариству будь-які рахунки за навантаження не виставляли, оскільки це частина роботи по перевезенню та належній доставці вантажу у відповідному придатному стані. Страхування товару не проводилось.

Крім того, зауважує, що у митного органу під час митного оформлення не було жодних зауважень щодо умов перевезення, а такі з`явились безпосередньо в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості.

Що стосується твердження митного органу про те, що відповідно до вимог пункту 5.1 контракту від 18.07.2018 №02-2018 продавець має надати покупцю у тому числі копію експортної декларації країни відправлення, а також комерційні документи, де вказується вартість товару, однак декларантом надано митному органу замість експортної митної декларації декларацію типу MRN, яка не містить числових значень вартості товару, який оцінюється, що унеможливлює перевірку митної вартості товару, зазначає наступне.

MRN (Master Reference Number, можна перекласти як «ідентифікаційний номер перевезення») - це буквенно-цифровий код, що складається з 18 знаків. Номер MRN присвоюється кожній митній декларації та служить для її ідентифікації. У номері MRN вказується країна, в якій було відкрито декларацію, наприклад, SI (у Словенії), DE (у Німеччині). Номер супроводжується штрих-кодом та проставляється у правому верхньому кутку декларації. Під час сканування штрих-коду на митниці відображається вся необхідна інформація.

До митного оформлення декларантом було надано передбачену нормами міжнародного права MRN від 11.05.2023 №23DEE2 та від 08.09.2023 №23DE44E2. Номери вказаних декларацій супроводжуються штрих-кодом, під час сканування якого відображається вся необхідна інформація. Крім того, вказані експортні декларації формуються в митній базі країни експортера та всі її показники, в тому числі числові, перевіряються митними органами країни експортера (Німеччина).

Позивач зазначає, що оплата коштів за придбачний товар здійснювалась в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів продавцеві за SWIFT рахунком №Р230504982 від 04.05.2023 на суму 7603,20 Євро та проформ-фактур від 02.05.2023 №524 на суму 6534 Євро від 20.04.2023 №480 на суму 1069,20 Євро на загальну суму 7603,20 Євро та за SWIFT рахунком №Р230906390 від 06.09.2023 на суму 9966,64 Євро та проформ-фактур від 06.09.2023 №1029 на суму 6091,60 Євро від 05.09.2023 №1021 на суму 1166,40 Євро, від 28.08.2023 №980 на суму 2708,67 Євро, на загальну суму 9966,64 Євро.

Усі зазначені вище первинні та платіжні документи про купівлю товару, а також усі первинні документи, які підтверджують перевезення (та включені до митної вартості в декларації) були надані митному органу, однак безпідставно ним проігноровані.

Таким чином, жодних розбіжностей в поданих до митного оформлення немає, а твердження митного органу, викладені в оскаржуваних рішеннях, щодо розбіжностей є надуманими та безпідставними і відповідно ніяким чином не впливають на визначення митної вартості за першим методом.

Також зауважує, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Однак, оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів таких відомостей не містить, а також всупереч вказаній нормі в рішенні відсутній обґрунтований розрахунок числового значення скоригованої митної вартості.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду 27.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.78).

Представник відповідача у поданому відзиві (а.с.104-125) позовні вимоги ТОВ «Дім Кераміки ТД» вважає безпідставними та вказує, що під час здійснення митного оформлення за митними деклараціями було опрацьовано інформацію, що міститься у поданих до митного оформлення документах, та виявлено :

1. По рішенню №UA209000/2023/100238/2 від 17.05.2023

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 11.05.2023 №570 не містить відомостей щодо згаданих складових (транспортування та страхування, тощо), таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 ст. 58 МКУ.;

- відповідно до вимог пункту 5.1 контракту від 18.07.2018 № 02-2018 продавець має надати покупцю копію експортної декларації країни відправлення, а також комерційні документи, де вказується вартість товару. Однак декларантом надано митному органу замість експортної митної декларації декларацію типу MRN, яка не містить числових значень вартості товару, який оцінюється, що унеможливлює перевірку митної вартості товару.

На вимогу митного органу декларантом надано: банківський платіжний документ, рахунок проформу, витяг з мережі Інтернет. Інших документів згідно вимоги митного органу декларантом не надано.

Джерело інформації: митна декларація від 15.05.2023 №UA209230/2023/050549, де вартість подібного товару становить 0,6701 дол.США за кг.

2. По рішенню №UA209000/2023/100564/2 від 13.09.2023.

- у рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг від 12.09.2023 №426 відсутнє документальне підтвердження всіх складових витрат, понесених покупцем до моменту перетину митного кордону України;

- відповідно до вимог пункту 5.1 контракту від 18.07.2018 №02-2018 покупець має надати продавцю відповідний заказ, де вказується найменування та вартість товару. Однак декларантом не надано митному органу даний документ, що суперечить вимогам зовнішньоекономічної угоди;

- зовнішньоекономічна угода від 18.07.2018 №02-2018 не засвідчена печаткою «Покупця», що відповідним чином викликає сумніви у її достовірності.

На вимогу митного органу декларантом надано: витяг з мережі Інтернет про вартість плитки керамічної, проте інформація щодо вартості товару, яка наведена у даному витязі, не стосується товарів, які ввозяться на митну територію України у даній партії; банківські платіжні документи попередніх митних оформлень, які не стосуються даної зовнішньоекономічної операції. Інших документів згідно вимоги митного органу, а також документів, які спростовують виявлені розбіжності, декларантом не надано.

Джерело інформації: митна декларація від 10.06.2023 №UA209230/2023/061943, де вартість подібного товару становить 0,7 дол. США за кг.

Представник відповідача вказує, що обов`язок доведення заявленої у митній декларації митної вартості лежить на декларантові.

При цьому для підтвердження заявленої митної вартості декларант зобов`язаний подати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

В даному випадку, основні документи, що підтверджують заявлений рівень митної вартості, подані не в повному обсязі та містять розбіжності, складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтверджені та піддаються обчисленню, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 МК України.

Витребування додаткових документів у позивача було обумовлене необхідністю оцінки наявних ризиків щодо можливого заниження митої вартості, необхідністю у зв`язку з цим перевірки даних щодо правильності формування ціни на задекларований товар, а також підтвердження того наскільки обґрунтованим є декларування митної вартості товару за ціною, нижчою аніж та що вже наявна в митного органу, а також законодавчо закріплене право митного органу упевнитись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку поданих для цілей визначення митної вартості, яке кореспондується з обов`язком декларанта надавати відомості для підтвердження митної вартості, які повинні базуватися на підтверджених документально об`єктивних даних, та піддаватися обчисленню.

Однак, позивач не надав належних витребуваних документів, не спростував сумнівів митниці щодо заявленої митної вартості та не довів, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, в т.ч. обрано метод визначення митної вартості товарів, що не дало можливості митниці перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі та стало підставою для визначення митної вартості не за першим методом.

Так, у графі 33 рішень про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100238/2 від 17.05.2023, №UA209000/2023/100564/2 від 13.09.2023 містяться причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), також чітко обґрунтовано необхідність перевірки спірних правовідносин та зазначено документи, надання яких може усунути сумнів у їх достовірності, а також містить джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.

Для визначення митної вартості митницею використано резервний метод визначення митної вартості. Відповідно до тлумачної примітки до ст.7 Угоди про застосування статті VII ГАТТ, методи оцінювання, які мають використовуватися згідно зі статтею 7, повинні бути методами, викладеними в статтях 1 - 6, проте обґрунтована гнучкість у застосуванні таких методів відповідатиме цілям та положенням статті 7. Таким чином, обираючи джерело інформації для визначення митної вартості за резервним методом митниця керувалася статтею 64 МК України та враховувала вимоги статей 58 61 МК України, зокрема в частині меншої з двох альтернативних вартостей, часу імпорту, характеристик товару тощо.

Згідно рішень про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100238/2 від 17.05.2023, №UA209000/2023/100564/2 від 13.09.2023, митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно із статтею 64 МК України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» на підставі цінової інформації, яка наявна безпосередньо у Львівській митниці щодо оформлення даних товарів. Митні декларації, які слугували джерелом, були оформлені митним органом на момент прийняття рішення про коригування митної вартості, посадова особа митниці мала повну інформацію щодо того, що товар дійсно був увезений до України; митна вартість за відповідною митною декларацією не була в подальшому відкоригована; рішення про коригування митної вартості за даними партіями товарів не приймалися та, відповідно, до суду не оскаржувалися.

Вказані декларації також містять конкретний опис товару та розпізнавальні особливості, якого стосується цінова інформація, а також інші обставини зовнішньоекономічної операції, зокрема такі як «Код товару», «Код країни походження» та інших характеристик товару, а також і часу імпорту.

Таким чином, посадові особи Львівської митниці при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України.

З наведених підстав просить в задоволенні позову відмовити.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Суд встановив, що 18.07.2018 між ТОВ «Дім Кераміки ТД» (покупець) та компанією «Porcelaingres GmbH» (продавець) було укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) №02-2018 (а.с.82-94).

Згідно із пунктом 1.1. вказаного контракту в редакції додаткової угоди №2 від 09.01.2020 (а.с.21) продавець продає, а покупець купує керамічну плитку торгових марок «Porcelaingres», «Graniti Fiandre» та «A.Riostea» на умовах FCA - склад продавця згідно з Інкотермс 2010 або на умовах ЕХW - склад продавця згідно з Інкотермс 2010. Кожна окрема поставка здійснюється відповідно до умов постави, визначених в інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту.

Відповідно до пунктів 2.2., 2.3. контракту умовами оплати є 100% попередня оплата в розмірі, вказаному в проформі - інвойс, виданому як кінцеве підтвердження замовлення для кожного окремого замовлення, зробленого покупцем. Валюта платежу - євро.

Нормами пункту 5.1. контракту визначено, що кожна проформа - інвойс і кінцевий оригінальний інвойс мають посилатись на відповідне замовлення, зроблене покупцем. У ньому також має вказуватись дата, товар, його кількість, ціна і кінцева вартість. Продавець також зобов`язаний відправити в комплекті копію експортної декларації.

Відповідно до інвойсів від 08.09.2023 №23100654 (а.с.29-31), від 11.05.2023 №23100355 (а.с.52-53) загальна вартість товару становить 9906,64 Євро та 7642,80 євро відповідно. Умови поставки EXW Франко-Завод Інкотермс 2020.

12.09.2023 для митного оформлення ввезеного на територію України товару: плитка керамічна глазурована чи не глазурована позивач подав до Львівської митниці МД №23UA10U. Фактурна вартість товару становить 9906,64 Євро (388319,48 грн). Митна вартість товару заявлена за основним методом з урахуванням умов поставки EXW та становить 418319,48 грн (з урахуванням транспортних витрат) (а.с.25-26, 153).

До митної декларації додано: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 18.07.2018 №02-2018, доповнення до вказаного контракту від 09.01.2020 №1 та №2 (а.с.18-21), рахунки - проформи (інвойси) від 05.09.2023 №1021, від 06.09.2023 №1029, від 28.08.2023 №980, рахунок - фактуру (інвойс) від 08.09.2023 №23100654, автотранспортну накладну від 08.09.2023 №187660, рахунок від 12.09.2023 №426, заявку - договір від 07.09.2023 07/09/23, копію митної декларації країни відправлення від 08.09.2023 №23DE44Е2 (а.с.29-44).

Також 16.05.2023 для митного оформлення ввезеного на територію України товару: плитка керамічна глазурована чи не глазурована позивач подав до Львівської митниці МД №23UA40U5 (а.с.54, 135). Фактурна вартість товару становить 7642,80 Євро (303955,68 грн). Митна вартість товару заявлена за основним методом з урахуванням умов поставки EXW та становить 338955,68 грн (з урахуванням транспортних витрат) (а.с.25-26, 161-167, 171-172).

До митної декларації додано: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 18.07.2018 №02-2018, доповнення до вказаного контракту від 09.01.2020 №1 та №2 (а.с.18-21), рахунок - фактуру (інвойс) від 11.05.2023 №23100355, автотранспортну накладну від 11.05.2023 №000951, рахунок на оплату від 11.05.2023 №570, заявку договір від 09.05.2023 090523, копію митної декларації країни відправлення від 11.05.2023 №23DE62Е2 (а.с.52-53, 59-68, 139-146, 148-150).

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення, в електронних повідомленнях декларанту митницею запропоновано подати такі документи: рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів ; якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/ або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. переклади документів відповідно до вимог статті 254 МК України; за власним бажанням додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (а.с.48,72,139,160).

При цьому направлення зазначених вимог щодо надання додаткових документів відповідач мотивував тим, що під час опрацювання документів, поданих для підтвердження митної вартості товару, встановлено такі розбіжності:

за МД від 12.09.2023 №№23UA10U0:

- у рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг від 12.09.2023 №426 відсутнє документальне підтвердження всіх складових витрат понесених покупцем до моменту перетину митного кордону України;

- відповідно до вимог пункту 5.1 контракту від 18.07.2018 №02-2018 покупець має надати продавцю відповідний заказ, де вказується найменування та вартість товару. Однак декларантом не надано митному органу даний документ, що суперечить вимогам зовнішньоекономічної угоди;

- зовнішньоекономічна угода від 18.07.2018 №02-2018 не засвідчена печаткою «Покупця», що відповідним чином викликає сумніви у її достовірності.

За МД від 16.05.2023 №№23UA40U5:

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 11.05.2023 №570 не містять відомостей щодо усіх складових (транспортування та страхування, тощо), таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 ст. 58 МКУ.;

- відповідно до вимог пункту 5.1 контракту від 18.07.2018 № 02-2018 продавець має надати покупцю копію експортної декларації країни відправлення, а також комерційні документи де вказується вартість товару. Однак декларантом надано митному органу замість експортної митної декларації декларацію типу MRN, яка не містить числових значень вартості товару який оцінюється, що унеможливлює перевірку митної вартості товару.

На електронні повідомлення митниці декларант подав: витяги з мережі інтернет про вартість плитки керамічної та банківські платіжні документи SWIFT, рахунки проформи.

Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100564/2 від 13.09.2023 (а.с.27) та №UA209000/2023/100238/2 від 17.05.2023 (а.с.50, 133).

У графі 33 оскаржуваних рішень зазначено, зокрема, що відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах ycix відомостей в кількісному виразі, використаних при обчислені митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 МК України зі результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визначена з наступних причин: подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 MK України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; надані декларантом на запит митного opгану документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог пункту 2 частини шостої статті 54 MK України, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - чeтвертій статті 53 MK України Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено. консультації з декларантом згідно з статті 57 MK України . Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2в (ст. 59 MK України та методу 2б (стаття 60 MK України) з причина відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62 MK України) та методу 2ґ (статті 63 MK України) з причин відсутності в митного органу вартісної ocнови для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2 г (стаття 64 MK України). MK України розділ III Джерело інформації для коригування митної вартості товару слугувала: митна декларація від 10.06.2023 №UA209230/2023/061943, де вартість подібного товару становить 0,7 дол. США за кг (згідно із оскаржуваним рішенням №UA209000/2023/100564/2 від 13.09.2023) та митна декларація від 15.05.2023 №UA209230/2023/050549, де вартість подібного товару становить 0,6701 дол. США за кг (згідно із оскаржуваним рішенням №UA209000/2023/100238/2 від 17.05.2023).

Одночасно із прийняттям рішень про коригування митної вартості товарів Львівська митниця видала картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 12.09.2023 №UA209230/2023/002342 (а.с.28,152) та від 16.05.2022 №UA209230/2023/001331 (а.с.51,134).

Товар було випущено у вільний обіг за МД №23UA39 від 13.09.2023 та №23UA38 від 17.05.2023 (а.с.49, 137).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України(далі -МК України).

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами першою-третьою статті 52 цього ж Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Як передбачено частинами першою - п`ятою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію). Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частин першої-третьої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2)неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частин першої, другої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4цього Кодексу або до суду.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей59і60цьогоКодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Разом з тим, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару «плитка керамічна глазурована чи не глазурована», за основним методом (за ціною договору (контракту).

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України.

Зокрема, були подані: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 18.07.2018 №02-2018, доповнення до вказаного контракту від 09.01.2020 №1 та №2 (а.с.18-21), рахунки - проформи (інвойси) від 05.09.2023 №1021, від 06.09.2023 №1029, від 28.08.2023 №980, рахунки - фактури (інвойси) від 08.09.2023 №23100654, від 11.05.2023 №23100355, автотранспортні накладні від 08.09.2023 №187660, від 11.05.2023 №000951, рахунки від 12.09.2023 №426, від 11.05.2023 №570, заявки - договори від 07.09.2023 07/09/23, від 09.05.2023 №090523, копії митних декларацій країни відправлення від 08.09.2023 №23DE44Е2, від 11.05.2023 №23DE62Е2 (а.с.29-44, 52-53, 59-68, 139 зворот.-146, 148-150).

На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Так, контрактом від 12.10.2022 №10/22 (а.с.18-21) визначено предмет та умови поставки, основні зобов`язання продавця та покупця.

Відповідно до інвойсів від 08.09.2023 №23100654, від 11.05.2023 №23100355 загальна вартість товару становить 9906,64 євро та 7642,80 євро відповідно. Цими документами визначено ідентифікаційні ознаки товару, їх кількість, ціну.

Ціна товару в інвойсах від 08.09.2023 №23100654, від 11.05.2023 №23100355 (9906,64 євро та 7642,80 євро) відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №23UA10U від 12.09.2023 та №23UA40U5 від 16.05.2023 відповідно (графа 22).

В оскаржуваному рішенні №UA209000/2023/100564/2 від 13.09.2023 зазначено, що у рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг від 12.09.2023 №426 відсутнє документальне підтвердження всіх складових витрат, понесених покупцем до моменту перетину митного кордону України.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, визначаючи митну вартість за першим методом, декларант до фактурної вартості додав також витрати з перевезення товару від місця передачі перевізнику до кордону України.

Так, за МД№23UA10U від 12.09.2023 фактурна вартість товару становить 9906,64 Євро (388319,48 грн). Митна вартість товару заявлена за основним методом з урахуванням умов поставки EXW та становить 418319,48 грн (з урахуванням транспортних витрат 30000,00 грн) (а.с.25-26, 153).

Такі транспортні витрати підтверджено поданими разом із митною декларацією заявкою-договором на перевезення товару від 07.09.2023 07/09/23 (а.с.43), рахунком-фактурою на перевезення товару від 12.09.2023 №426 (а.с.44) та платіжною інструкцією від 11.10.2023 №102 (а.с.45).

При цьому, згідно із рахунком від 12.09.2023 №426 на загальну суму 35000,00 грн, автотранспортні перевезення по іноземній території складають 30000,00 грн, автотранспортні перевезення по території України 5000,00 грн.

Згідно з пунктом 5 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

На виконання вказаної норми, позивач до митної вартості товару включив витрати в сумі 30000,00 грн, тобто до митного кордону України.

В оскаржуваному рішенні №UA209000/2023/100238/2 від 17.05.2023 також зазначено, що рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 11.05.2023 №570 не містять відомостей щодо усіх складових (транспортування та страхування, тощо), таким чином відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 МК України.

З приводу таких зауважень митного органу суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, за МД №23UA40U5 від 16.05.2023 фактурна вартість товару становить 7642,80 Євро (303955,68 грн). Митна вартість товару заявлена за основним методом з урахуванням умов поставки EXW та становить 338955,68 грн (з урахуванням транспортних витрат 35000,00 грн) (а.с.25-26, 161-167, 171-172).

Такі транспортні витрати підтверджено поданими разом із митною декларацією заявкою-договором на перевезення товару від 09.05.2023 №090523 (а.с.67), рахунком-фактурою на перевезення товару від 11.05.2023 №570 (а.с.68) та платіжною інструкцією від 03.07.2023 №704 (а.с.69).

Згідно із рахунком від 11.05.2023 №570 міжнародні транспортні послуги по маршруту Vetschau/ Німеччина м/п Рава Руська/Україна, автомобіль Scania НОМЕР_1 / НОМЕР_2 складають 35000,00 грн та по маршруту м/п Рава Руська/Україна- м. Луцьк/Україна 5000,00 грн.

Тобто, за МД №23UA40U5 від 16.05.2023 до митної вартості товару були включені виключно витрати до митного кордону України (35000,00 грн).

Також суд враховує доводи позивача про те, що завантаження товару здійснювалось водієм особисто за допомогою наданих продавцем на складі засобів навантаження (рокли - гідравлічні навантажувачі). Також перевізник часто практикує здійснювати навантаження особисто водієм за допомогою засобів навантаження, оскільки існують вимоги щодо навантаження вага на вісь, а також у зв`язку із тим, перевізник відповідає за вантаж який доставляє і від того як буде завантажено товар залежать ці фактори. Особливо, якщо це стосується товару який легко може бути пошкоджений як наприклад керамічна плитка.

За завантаження товару перевізник додаткових коштів від замовників не брав і відповідно товариству будь-які рахунки за навантаження не виставляли, оскільки це частина роботи по перевезенню та належній доставці вантажу у відповідному придатному стані. Страхування товару не проводилось.

Відповідачем вказана інформація жодними допустимими та належними доказами не спростовується.

Окрім того, надаючи оцінку таким сумнівам митного органу, суд зауважує, що перевізник вправі сам формувати ціноутворення того чи іншого перевезення з врахуванням відстані та інших необхідних характеристик.

Відтак, доводи відповідача у даній частині є безпідставними та необґрунтованими.

Стосовно доводів митного органу про те, що відповідно до вимог пункту 5.1 контракту від 18.07.2018 № 02-2018 покупець має надати продавцю відповідний заказ, де вказується найменування та вартість товару, однак декларантом не надано митному органу даний документ, що суперечить вимогам зовнішньоекономічної угоди, суд зазначає, що статтею 53 МК України визначений перелік документів, які подаються на підтвердження заявленої митної вартості, і у такому переліку обов`язкових документів відсутні заявки, замовлення покупця. Водночас згідно з частиною п`ятою статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Суд зауважує, що замовлення до контракту не є документом, який підтверджує митну вартість, а отже не має впливу на числові визначення митної вартості, оскільки фактично поставка товару здійснюється в обсягах відповідно до цін, вказаних у рахунках-фактурах.

Так, в матеріалах справи наявні копії замовлень від 20.08.2023 №10-08/2 та від 15.04.2023 №14-04/1 (а.с.95-98), у яких зазначено назву та кількість товару без вказівки на його ціну, що в свою чергу додатково вказує на те, що такі документи не підтверджують митну вартість.

На думку суду, на митну вартість товару не впливає та обставина, що зовнішньоекономічна угода від 18.07.2018 № 02-2018 не засвідчена печаткою «Покупця», оскільки наявність певних недоліків у первинних документах, наданих на підтвердження митної вартості товару, не повинно розцінюватися як обставина, яка виключає можливість врахування таких документів для митного оформлення товарів та не є підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у них міститься, якщо за результатами дослідження інших даних (сукупності решти відомостей, що викладені в документах) та доказів можна достовірно визначити митну вартість товару.

Однією із підстав для прийняття оскаржуваного рішенні №UA209000/2023/100238/2 від 17.05.2023 слугувало те, що відповідно до вимог пункту 5.1 контракту від 18.07.2018 № 02-2018 продавець має надати покупцю копію експортної декларації країни відправлення, а також комерційні документи, де вказується вартість товару, однак декларантом надано митному органу замість експортної митної декларації декларацію типу MRN, яка не містить числових значень вартості товару, який оцінюється, що унеможливлює перевірку митної вартості товару.

З цього приводу суд зауважує, що митна декларація країни відправлення в розумінні частини другої статті 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, натомість відповідно до частини шостої статті 53 МК України її декларант може подати за власним бажанням. Також копію митної декларації країни відправлення декларант або уповноважена ним особа подає на письмову вимогу митного органу за наявності умов, визначених частиною третьою статті 53 МК України. Однак у цій справі відповідач не довів наявність умов, які зумовлюють необхідність подання декларантом додаткових документів. Митна декларація країни відправлення може лише підтверджувати проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення, однак ніяк не може підтверджувати чи спростовувати числове значення заявленої митної вартості товару.

Як уже було зазначено судом, декларантом до кожної митної декларації були надані інвойси, за якими здійснювалась відповідна операція, у яких встановлена ціна товару.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що митний орган не виконав обов`язку щодо зазначення конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а вказані відповідачем сумніви не можна визнати обґрунтованими, позаяк суду не надані докази того, що подані декларантом документи містять розбіжності, у них наявні ознаки підробки або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари. Відтак, суд погоджується із доводами позивача про те, що декларантом було подано усі документи, що підтверджують правомірність декларування товару за основним (першим) методом, та які чітко ідентифікують придбаний товар, містять об`єктивні та достовірні дані, не містять дефектів та підтверджують числові значення, зазначені в МД, у зв`язку із чим відповідач безпідставно не визнав заявлену декларантом митну вартість та витребував додаткові документи у декларанта, а у подальшому, у зв`язку із неподанням додаткових документів, прийняв оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).

Вказані правові висновки підтверджуються чіткою та послідовною практикою Верховного Суду, яка наведена, зокрема, у постановах від 12.03.2020 у справі №804/6243/14, від 07.05.2020 у справі №1.380.2019.00162, від 02.03.2021 у справі №380/842/20. У цих рішеннях суду касаційної інстанції також зазначено, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

На думку суду, в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів відсутнє належне обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності впливають на митну вартість товарів, та суд вважає, що вказані вище розбіжності не можуть впливати на митну вартість товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірних товарів, оскільки позивач надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу. При цьому обов`язком митного органу у разі незгоди із заявленою декларантом митною вартістю є проведення консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та послідовний вибір методів з обґрунтуванням причин неможливості застосування кожного з попередніх методів.

Однак, попри формальну вказівку в оскаржуваному рішенні про проведення таких консультацій, митним органом не надано належних доказів про проведення процедури консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів, а лише надіслано декларанту в електронному вигляді повідомлення-вимогу про надання додаткових документів, та в подальшому прийняті оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів.

Відповідно до змісту частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Жодних доказів щодо прийняття оскаржуваних рішень саме з названих у відзиві підстав відповідачем не надано.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Натомість, з огляду на приведені судом фактичні обставини справи, суд зазначає, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості та дії відповідача, які їм передували, не відповідають таким критеріям, як: використання повноваження відповідача з метою, з якою це повноваження надано; безсторонність (неупередженість), добросовісність, розсудливість з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційність, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). При цьому, зміст оскаржуваного рішення не містить всіх обов`язкових відомостей, визначених підпунктами 1-4 частини другої статті 55 МК України.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач належними та допустимими доказами не довів факт порушення позивачем вимог митного законодавства при визначенні митної вартості товару, а відтак оскаржувані рішення від 17.05.2023 №UA209000/2023/100238/2 та від 13.09.2023 №UA209000/2023/100564/2 слід визнати протиправними та скасувати.

Згідно з частиною першою статті 138 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані зі сплатою судового збору, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При цьому надані послуги повинні бути обґрунтованими, а доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. Суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору.

У позовній заяві позивач просив при задоволенні даного адміністративного позову стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань митниці понесені витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн.

З матеріалів справи слідує, що 07.11.2023 між адвокатським об`єднанням «Преміум Сервіс» та ТОВ «Дім Кераміки ТД» був укладений договір №07/11/23-1 про надання правничої допомоги. Вказаним договором передбачено, що адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу у справі про визнання протиправними та скасування рішень Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 17.05.2023 №UA209000/2023/100238/2 та від 13.09.2023 №UA209000/2023/100564/2 в обсязі на та умовах, передбачених даним договором (а.с.73-74).

Як передбачено пунктом 4.1 даного договору, за правничу допомогу клієнт оплачує винагороду в розмірі, вказаному в актах виконаних робіт/наданих послуг. Розрахунки за виконану роботу здійснюються клієнтом протягом трьох робочих днів з дня виставлення відповідного рахунку (пункт 4.2).

З акту приймання-передачі наданих послуг від 08.11.2023 (а.с.75) слідує, що адвокатським об`єднанням була надана така правнича допомога:

- надання правової інформації, консультацій, роз`яснень з питань правомірності винесення Львівською митницею рішень про коригування митної вартості товарів від 17.05.2023 №UA209000/2023/100238/2 та від 13.09.2023 №UA209000/2023/100564/2 затрачено 1,5 год. (вартість послуги за 1 год. 2000 грн) на суму 3000 грн;

- складання позовної заяви про визнання протиправним та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 17.05.2023 №UA209000/2023/100238/2 та від 13.09.2023 №UA209000/2023/100564/2 затрачено 3,5 год. (вартість послуги за 1 год. 2000 грн) на суму 7000 грн.

На підставі виставленого рахунка №08/11/23-1 від 08.11.2023 (а.с.76) позивач сплатив на користь адвокатського об`єднання 10000 грн, про що свідчить платіжна інструкція від 08.11.2023 №27 (а.с.77).

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву не погодилася із заявленою до стягнення сумою витрат на правничу допомогу. Вказує, що сума, яку представник позивача просить відшкодувати як витрати позивача на професійну правничу допомогу, взагалі не співмірна із даною категорією спору та виконаною адвокатом роботою. Дана справа є справою незначної складності. Обсяг матеріалів, опрацьованих адвокатом, а саме документів, що подавалися декларантом позивача до митного оформлення, є незначним.

Окрім того, звертає увагу, що у позовній заяві адвокатом наведено норми права, що застосовуються до даних правовідносин, а висновки щодо застосування зазначених норм взяті із висновків судів у справах з аналогічним предметом спору, що в свою чергу вказує на відсутність необхідності значного часу для підготовки позовної заяви.

За загальним правилом зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Разом із тим, частина дев`ята статті 139 КАС України визначає критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат та виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру залежно від конкретних обставин справи. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14.11.2019 у справі №826/7375/18.

У постанові від 20.06.2023 у справі №280/5922/21 Верховний Суд зазначив, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, яка не є складною, суті виконаних послуг, зокрема, відсутності юридичного супроводу адвоката в суді у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, спірні правовідносини регулюється нормами МК України та великої кількості підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, не передбачають, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування, є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг.

Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання послуг та їх обсяг, а також заперечення відповідача, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу в даній справі, до 5000,00 грн, відтак решту витрат на вказану допомогу повинен понести позивач.

Таким чином, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати в загальному розмірі 10368,00 грн, в тому числі судовий збір 5368,00 грн, сплачений відповідно до платіжної інструкції від 08.11.2023 №28 (а.с.17) та витрати на правову допомогу адвоката в сумі 5000,00 грн.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 17.05.2023 №UA209000/2023/100238/2 та від 13.09.2023 №UA209000/2023/100564/2.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дім Кераміки ТД» за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці судові витрати в сумі 10368,00 грн (десять тисяч триста шістдесят вісім грн 00 коп).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дім Кераміки ТД» (43006, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Конякіна, 18-а, );

Відповідач: Львівська митниця (79000, Львівська область, місто Львів, вулиця Костюшка, 1, код ЄДРПОУ ВП 43971343).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій