Справа № 320/4349/22
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 року № 320/4349/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27.01.2022 №49;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, що виявились у відмові призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до положень статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII, статей 55, 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII з урахуванням періодів роботи з особливо шкідливими умовами праці з 02.12.2008 по 30.04.2020 в Компанії "Вінсі Конструксьон Гран Проже" та Компанії "Буйг Траво Пюблік" та з 17.02.2021 по 31.12.2021 в Державному спеціалізованому підприємстві "Екоцентр" до страхового стажу позивача у пільговому обчисленні у полуторному розмірі (з розрахунку рік за півтора);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у пільговому обчисленні у полуторному розмірі (з розрахунку рік за півтора) періоди роботи в зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 02.12.2008 по 30.04.2020 в Компанії "Вінсі Конструксьон Гран Проже" та Компанії "Буйг Траво Пюблік" та з 17.02.2021 по 31.12.2021 в Державному спеціалізованому підприємстві "Екоцентр" відповідно до положень статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII, статей 55, 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII, а також здійснити ОСОБА_1 призначення та виплату пенсії на пільгових умовах за Списком № 1, починаючи з 19.02.2022.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що спірним рішенням йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788) у зв`язку з відсутність пільгового стажу на роботах за Списком № 1, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Позивач не погоджується з правомірністю прийняття відповідачем спірного рішення, оскільки вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області безпідставно не зарахувало до його пільгового стажу у полуторному розмірі періоду роботи з 02.12.2008 по 30.04.2020 в Компанії "Вінсі Конструксьон Гран Проже" та Компанії "Буйг Траво Пюблік" та періоду роботи з 17.02.2021 по 31.12.2021 в Державному спеціалізованому підприємстві "Екоцентр".

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.05.2022 (суддя Харченко С.В.) відкрито провадження у справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 13.02.2024 №411/0/15-24 звільнено ОСОБА_2 з посади судді Київського окружного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

За результатами повторного автоматизованого розподілу 22.02.2024 адміністративна справа була передана для розгляду судді Дудіну С.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.03.2024 прийнято адміністративну справу до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Дудіна С.О. та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області у відзиві на позовну заяву зазначило, що позивач не надав документів на підтвердження проведення атестації робочих місць, у зв`язку з цим підстави для зарахування до пільгового стажу позивача роботу в особливо шкідливих умовах праці за списком №1 в Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанія "Буйг Траво Пюблік" у період з 02.12.2008 по 30.04.2020 відсутні.

Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області правом на надання відзиву на позовну заяву не скористалося, про відкриття провадження у справі було проінформовано шляхом направлення тексту ухвали про відкриття провадження у справі на електронну адресу, про що свідчать звіт про доставку електронного листа.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням цього суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Славутицьким МВ ГУ МВС України в Київській області 11.01.1999.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою від 22.01.2022 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 13 Закону №1788 та рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі № 1-5/2018 (746/15).

До вказаної заяви позивач додав наступні документи: паспорт громадянина України - ОСОБА_1 ; картка фізичної особи-платника податків; військовий білет серії НОМЕР_2 від 27.06.1990; трудова книжка серії НОМЕР_3 від 15.09.1992; довідка Дочірнього підприємства "Підприємство регіональних перевезень" від 11.01.2022 №02/01 про заробітну плату для обчислення пенсії з додатком; лист Головного управління ДПС у Київській області від 10.12.2022 №26308/10-36-24-09; архівні довідки Архівного відділу виконавчого комітету Славутицької міської ради від 29.11.2021 №05-04/772 та від 29.11.2021 №05-04/774; табелі обліку робочого часу; лист Державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС" від 20.08.2020 №3431/20; свідоцтво про акредитацію виконавця (юридичної особи-нерезидента) проекту (програми) міжнародної технічної допомоги, видане Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанія "Буйг Траво Пюблік"; договір підряду, укладений між Державним спеціалізованим підприємством "Чорнобильська АЕС" та Новарка; наказ Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанія "Буйг Траво Пюблік" "Про атестацію робочих місць за умовами праці" від 21.11.2023 №088; свідоцтво про атестацію №ПТ-28/14 від 29.01.2014; довідка Державного спеціалізованого підприємства Державного агентства України з управління зоною відчуження "Екоцентр" від 31.12.2021 №493 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній; наказ Державного спеціалізованого підприємства Державного агентства України з управління зоною відчуження "Екоцентр" від 25.01.2018 №14 з додатком; наказ Державного спеціалізованого підприємства Державного агентства України з управління зоною відчуження "Екоцентр" від 31.01.2018 №21; листи Головного управління Держпраці у Київській області від 26.02.2018 №4.2/2/2958 та від 14.06.2019 №4.2/2-К-22302867; лист Державного агентства України з управління зоною відчуження від 15.08.2019 №03-3544/3.2-19.

За результатами розгляду поданих позивачем документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області за принципом екстериторіальності було прийнято рішення від 27.01.2022 №49, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу по Списку №1.

Так, у спірному рішенні відповідач зазначив, що пільговий стаж у зоні відчуження (за Списком №1) підтверджується довідками про пільговий характер роботи за формою згідно з додатком до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 та за результатами атестації робочих місць.

Відповідач зазначив, що відповідно до записів трудової книжки від 15.09.1992 НОМЕР_3 ОСОБА_1 у період з 02.12.2008 по 30.04.2020 працював в Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанія "Буйг Траво Пюблік".

Проте, позивач не надав довідку пільгового характеру за період з 02.12.2008 по 30.04.2020, а надана ОСОБА_1 . архівна довідка від 29.11.2021 №05-04/771 про період роботи не дає права зарахувати зазначений період роботи до пільгового стажу по Списку №1.

Відповідно до записів трудової книжки від 15.09.1992 НОМЕР_3 ОСОБА_1 працює з 17.02.2021 в Державному спеціалізованому підприємстві "Екоцентр".

Відповідач зазначив, що Державне спеціалізоване підприємство "Екоцентр" відсутнє у Переліку підприємств, установ і організацій зони відчуження, працівники яких зайняті повний робочий день, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

У зв`язку з цим, період роботи з 17.02.2021 по 03.12.2021 не зарахований до пільгового стажу по Списку №1.

Відповідно до наданих документів страховий стаж ОСОБА_1 склав 29 років 2 місяці 25 днів, , в тому числі пільговий стаж по Списку №1 - 0 років 0 місяців 0 днів.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із повторною заявою від 18.02.2023 про призначення пенсії на пільгових умовах.

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області листом від 28.03.2022 №2957-3798/К-02/8-1000/22 повідомило позивачу, що позивач вже звертався із заявою від 21.01.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за результатами розгляду якої було прийнято рішення від 27.01.2022 №49 про відмову у призначенні пенсії.

У вказаному листі відповідач зазначив, що для зарахування до страхового стажу роботи в особливо шкідливих умов праці за Списком №1 в Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанія "Буйг Траво Пюблік" позивачу необхідно надати документи про атестацію робочих місць та довідку за формою, затвердженою постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питань №122 від 09.03.1988 та довідку згідно додатку №5 Порядку №637.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачами спірного рішення та порядком обчислення ними страхового стажу, позивач звернувся з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-ІV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Згідно з частиною третьою статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Частиною першою статті 25 Закону № 1058-ІV передбачено, що коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою:

Кс = См х ВС: 100%х 12, де

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Таким чином, сума місяців страхового стажу є одним з чинників, від якого залежить розмір пенсії.

Відповідно до пункту 2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

З 01.01.2004 таким законом є Закон №1058, який був прийнятий на зміну положенням Закону №1788.

Отже, оскільки і Закон №1058, і Закон №1788 регулюють одні і ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону № 1058 як акта права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону №1788 підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону № 1058.

Згідно з пунктом "а" частини першої статті 13 Закону № 1788 (в редакції до прийняття Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VІІІ, далі - Закону № 213) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з пунктом "а" частини першої статті 13 Закону № 1788 (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VІІІ, далі - Закону № 213) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, Законом №213 був збільшений розмір загального страхового стажу для чоловіків (з 20 років до 25 років), наявність якого надає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 2 розділу XV Закону № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20% з наступним збільшенням її щороку на 10% до 100% розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону. Виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в" - "е" та "ж" статті 13 Закону № 1788, здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 01.01.2015 - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Отже, і після набуття чинності нормами Закону № 1058 правила призначення пенсій за Списком № 1 регламентувались пунктом "а" статті 13 Закону № 1788.

Такий стан правового регулювання існував до календарної дати набрання чинності нормами Закону № 2148 (11.10.2017), яким текст Закону № 1058 був доповнений, зокрема, статтею 114, згідно з частиною першою якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому Законом № 2148 у новій редакції був викладений пункт 2 розділу XV Закону № 1058, де вказувалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058 у редакції Закону №2148 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

У силу спеціальної вказівки у Законі № 2148 наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017.

Таким чином, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком № 1 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: пунктом "а" статті 13 Закону №1788 у редакції Закону № 213 та пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058 у редакції Закону № 2148.

Правила вказаних законів були повністю уніфікованими (ідентичними).

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 № 1-р/2020 "У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу І, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону № 213.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини вказаного рішення визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до пункту 3 резолютивної частини вказаного рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788 в редакції до внесення змін Законом № 213 для осіб, які працювали до 01.04.2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах".

Отже, з 23.01.2020 в Україні існують два Закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком № 1, а саме: пункт "а" статті 13 Закону № 1788 у редакції до прийняття Закону № 213 та частина 2 статті 114 Закону № 1058 у редакції Закону № 2148.

Таким чином, вимоги вищевказаних законів містять розбіжність відносно позивача щодо розміру загального страхового стажу, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1, який складає не менше 20 років за пунктом "а" статті 13 Закону № 1788 у редакції до прийняття Закону № 213 та не менше 25 років за пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058 у редакції Закону № 2148.

Суд зазначає, що у справах "Щокін проти України" (заяви № 23759/03 та № 37943/06, рішення від 14.10.2010) та "Серков проти України" (заява № 39766/05, рішення від 07.07.2011) Європейський суд з прав людини дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі "якості" закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування; по-третє, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу "якості закону". В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

За вказаних обставин, такі обов`язкові умови для призначення пенсії на пільгових умовах як досягнення певного віку та наявність стажу роботи, мають застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі № 1-5/2018 (746/15), виходячи з принципу правової визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України. Таке застосування судом вищевказаних норм права створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Враховуючи частину першу статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 по справі "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та № 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 по справі "Серков проти України" (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для позивачки є підхід, коли розмір страхового стажу має бути встановлений на рівні найменшої величини, тобто не менше 20 років.

Відповідачами у даному випадку мотиви вчинення владного управлінського волевиявлення не враховують правила розв`язання колізій між діючими актами права однакової сили та з одного з того ж предмету із застосуванням приписів статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на користь пенсіонера.

Аналогічний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 101211541), в якій вказано, що оскільки норми Закону № 1788-ХІІ, з урахуванням Рішення № 1-р/2020, та Закону № 1058-ІV регулюють одне і те ж коло відносин, вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.

Велика Палата Верховного Суду, з урахуванням свого правового висновку, викладеного в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56), зауважила, що застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

Так, у спірному рішенні Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах, зазначило про незарахування позивачу до пільгового стажу періоду роботи в Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанія "Буйг Траво Пюблік" з 02.12.2008 по 30.04.2020 та періоду роботи в Державному спеціалізованому підприємстві "Екоцентр" з 17.02.2021 по 03.12.2021, з приводу чого суд зазначає таке.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками № 1 деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 4 постанови ЦК КПРС Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 29.12.1987 року № 1497-378 встановлено, що у період 1988-1990 років: час роботи робітників, задіяних на експлуатації Чорнобильської АЕС та ліквідації наслідків аварії в зоні відселення, зараховується у полуторному розмірі в трудовий стаж та в стаж роботи, що дає право на пільгову пенсію по Списку № 1, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173.

Дію вказаної постанови було пролонговано пунктом 1 постанови Ради Міністрів СРСР № 1136 "Про продовження на 1991-1995 роки строку дії постанови ЦК КПРС Ради Міністрів СРСР та ВЦРП від 29.12.1987 року № 1497". У подальшому зазначена норма про те, що робота у зоні відчуження ЧАЕС зараховується до трудового стажу у полуторному розмірі (в тому числі за Списком № 1) безперервно продовжується в часі.

Відповідно до постанови КМУ № 831 від 10.09.2008 "Про доплати особам, які працюють у зоні відчуження" особам, які постійно працюють або виконують службові обов`язки у зоні відчуження, час роботи або служби зараховується до стажу роботи і вислуги років у полуторному розмірі (в тому числі за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36).

Відповідно до Списку № 1, затвердженого постановою Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, час роботи повний робочий день у зоні відчуження дає право на пенсію на пільгових умовах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Пунктом 22.1-1г вказаного Списку № 1 передбачено право на пенсію на пільгових умовах для працівників, які зайняті повний робочий день у зоні відчуження на підприємствах, в установах і організаціях, перелік яких затверджується Мінприроди за погодженням з Мінсоцполітики та Міністерством охорони здоров`я в позиції 22.1-1г працівникам призначається пенсія за віком на пільгових умовах, починаючи з 1 січня 2010 року, згідно з постановою КМУ № 173 від 24.02.2010.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461 затверджено, зокрема, Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

До вказаного списку віднесено роботи в зоні відчуження: працівники, зайняті на роботах у зоні відчуження, сумарна щільність забруднення території якої радіонуклідами становить 100 кБк/м2 і більше.

Згідно Пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Як було встановлено судом, разом із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачем було подано, зокрема, трудову книжку серії НОМЕР_3 від 15.09.1992, з якої вбачається, що позивач:

- у період з 02.12.2008 по 31.08.2019 працював у Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанії "Буйг Траво Пюблік" за строковим трудовим договором на посаді водія;

- у період з 01.09.2019 по 30.04.2020 працював у Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанії "Буйг Траво Пюблік" за строковим трудовим договором на посаді комірника.

Період роботи позивача у Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанії "Буйг Траво Пюблік" з 02.12.2008 по 30.04.2020 підтверджується архівною довідкою архівного відділу Виконавчого комітету Славутицької міської ради від 29.11.2021 №05-04/772.

Архівної довідкою архівного відділу Виконавчого комітету Славутицької міської ради від 29.11.2021 №05-04/773 та довідкою Державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС" від 20.08.2020 №3431/20 підтверджується отримана позивачем доза опромінення під час роботи у зазначеному підприємстві у 2008-2020 роках.

Відповідач у спірному рішенні обґрунтовуючи незарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача в Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже"/Компанія "Буйг Траво Пюблік" з 02.12.2008 по 30.04.2020, вказав на те, що позивач не надав довідку пільгового характеру за період з 02.12.2008 по 30.04.2020, а надана ОСОБА_1 . архівна довідка від 29.11.2021 №05-04/772 про період роботи не дає права зарахувати зазначений період роботи до пільгового стажу по Списку №1.

Згідно з пунктом 1 Порядку №637 (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами

Пунктом 3 Порядку №637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування,довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств,установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Додатком №5 до Порядку №637 визначено форму довідки, якою передбачено необхідність зазначення найменування списків та їх номерів.

Суд наголошує на тому, що аналіз наведених вище норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Суд зазначає, що необхідність надання уточнюючої довідки вимагається лише у випадку не зазначення відомостей щодо роботи у трудовій книжці особи.

Суд наголошує на тому, що трудова книжка позивача містить належним чином оформлені записи про призначення та звільнення його з відповідних посад в Компанії "Вінсі Констрюксьон Гран Проже/Компанії "Буйг Траво Пюблік" на виконання проекту "Грантова угода (Чорнобильський фонд "Укриття" новий безпечний конфаймент"" (Франція).

З урахуванням цього суд вважає, що трудова книжка ОСОБА_1 є належним доказом, який підтверджує його роботу у період з 02.12.2008 по 30.04.2020 на роботі по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Крім того, суд вважає безпідставним неприйняття відповідачем до уваги архівної довідки від 29.11.2021 №05-04/772, оскільки в силу вимог Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи,служби, навчання, а також архівними установами.

Щодо незарахування до пільгового стажу періоду роботи в Державному спеціалізованому підприємстві "Екоцентр" з 17.02.2021 по 03.12.2021, відповідач зазначив, що Державне спеціалізоване підприємство "Екоцентр" відсутнє у Переліку підприємств, установ і організацій зони відчуження, працівники яких зайняті повний робочий день, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, суд зазначає таке.

У трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 15.09.1992 вказано, що позивач у період з 17.02.2021 по теперішній час працює в Державному спеціалізованому підприємстві "Екоцентр" (ідентифікаційний код 40248151) на посаді дозиметриста 4 розряду дільниці РДК виробничих об`єктів цеху радіаційно-дозиметричного контролю вимірювального центру РЕМ та РДК.

Відповідно до довідки Державного спеціалізованого підприємства "Екоцентр" від 31.12.2021 №493 ОСОБА_1 у період з 17.02.2021 по 31.12.2021 виконував роботи в зоні відчуження за посадою дозиметриста 4 розряду дільниці РДК виробничих об`єктів цеху радіаційно-дозиметричного контролю вимірювального центру РЕМ та РДК, що передбачена Списком №1 розділу ХХІІ підрозділу 4 постанови КМУ від 24.06.2016 №461.

Міністерство надзвичайних ситуацій України наказом від 13.03.2012 №576 затвердило Перелік підприємств, установ і організацій зони відчуження, працівники яких зайняті повний робочий дань, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 (далі - Перелік підприємств № 576).

03.08.2016 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" (далі - Постанова № 461).

При цьому у Постанові № 461 відсутні положення, які передбачають таку умову для зарахування періоду роботи до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, як наявність підприємства у Переліку, затвердженому МНС за погодженням з Мінпраці та МОЗ.

За змістом пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків.

Таким чином, починаючи з 03.08.2016 відсутня умова щодо необхідності включення підприємства зони відчуження до Переліку підприємств, установ і організацій зони відчуження, працівники яких зайняті повний робочий дань, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Таким чином, враховуючи, що відомостями трудової книжки позивача та довідками, які надавались органу Пенсійного фонду України, підтверджується його робота у період з 17.02.2021 по 31.12.2021 в Державному спеціалізованому підприємстві "Екоцентр", відповідач безпідставно не зарахував вказаний період роботи до пільгового стажу.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 15.11.2023 у справі №620/7043/22 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 114940439).

Щодо посилань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на ненадання позивачем документів про атестацію робочих місць суд зазначає таке.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 р. N442 (далі - Порядок №442), та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими Постановою Міністерства праці України N 41 від 1 вересня 1992 р.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно пункту 4 Порядку №442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Відтак, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1 та Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Велика Палата Верховного Суду у справі №520/15025/16-а (постанова від 19.02.2020) сформулювала правовий висновок, згідно якого особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону №1788-ХІІ. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Враховуючи вказане, суд вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області протиправно відмовило у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 02.12.2008 по 30.04.2020 в Компанії "Вінсі Конструксьон Гран Проже" та Компанії "Буйг Траво Пюблік" та з 17.02.2021 по 31.12.2021 в Державному спеціалізованому підприємстві "Екоцентр".

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27.01.2022 №49.

У позовній заяві позивачка просить суд: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, що виявились у відмові призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до положень статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII, статей 55, 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII з урахуванням періодів роботи з особливо шкідливими умовами праці з 02.12.2008 по 30.04.2020 в Компанії "Вінсі Конструксьон Гран Проже" та Компанії "Буйг Траво Пюблік" та з 17.02.2021 по 31.12.2021 в Державному спеціалізованому підприємстві "Екоцентр" до страхового стажу позивача у пільговому обчисленні у полуторному розмірі (з розрахунку рік за півтора).

Проте, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної вимоги, оскільки належним та ефективним способом захисту прав позивача є саме визнання протиправним та скасування спірного рішення.

Суд зауважує, що дії суб`єкта владних повноважень - активна поведінка, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб, в той час коли протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Відтак, за наявності рішення суб`єкта владних повноважень, яке визнається судом протиправним, оскаржувана бездіяльність поглинається скасуванням прийнятого рішення, оскільки суб`єктом владних повноважень проявлено активну поведінку - прийнято рішення про відмову позивачу у призначенні та подальшій виплаті пенсії.

Отже, права позивача на пенсійне забезпечення були порушені саме рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27.01.2022 №49 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, яке і підлягає скасуванню.

Застосування вказаного способу захисту у повній мірі відновлює порушене право позивача, пов`язане з прийняттям цього рішення.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у пільговому обчисленні у полуторному розмірі (з розрахунку рік за півтора) періоди роботи в зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 02.12.2008 по 30.04.2020 в Компанії "Вінсі Конструксьон Гран Проже" та Компанії "Буйг Траво Пюблік" та з 17.02.2021 по 31.12.2021 в Державному спеціалізованому підприємстві "Екоцентр" відповідно до положень статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII, статей 55, 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII, а також здійснити ОСОБА_1 призначення та виплату пенсії на пільгових умовах за Списком № 1, починаючи з 19.02.2022, суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої-другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до Рекомендації № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на підставі спірного рішення було протиправно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

З урахуванням тієї обставини, що оскаржуване рішення відповідача не ґрунтується на дискреційних повноваженнях, суд вважає за необхідне зобов`язати зарахувати до страхового стажу у пільговому обчисленнні та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах саме Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, як орган, який допустив протиправну поведінку та порушив права позивачки.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з пунктом 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Судом встановлено, що позивач досяг пенсійного віку, необхідного для призначення пенсії за віком, 18.02.2022, а із заявою про призначення пенсії звернувся 27.01.2022, що відповідає вимогам вказаного Порядку.

Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, як територіальний орган Пенсійного фонду України, яким було прийнято спірне рішення, призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 19.02.2022 на підставі пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", у тому числі з врахуванням до пільгового стажу у полуторному обчисленні періоду роботи з 02.12.2008 по 30.04.2020 в Компанії "Вінсі Конструксьон Гран Проже/Буйг Траво Пюблік" та періоду роботи з 17.02.2021 по 31.12.2021 в Державному спеціалізованому підприємстві "Екоцентр".

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити та виплачувати позивачці з 19.02.2022 пенсію за віком, з урахуванням ст.ст.55-56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з відповідним пільговим обчисленням у полуторному розмірі до страхового стажу, що дає право на зменшення пенсійного віку, у зоні відчуження Чорнобильської АЕС, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: потерпілі від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років - 3 роки* та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Потерпілим від Чорнобильської катастрофи, які відпрацювали на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 (чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше), вік виходу на пенсію зменшується додатково на два роки понад передбачений цією статтею.

Частиною другою статті 56 вказаного Закону визначено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком №1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Суд звертає увагу на те, що позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою від 21.02.2022 про призначення пенсії за списком №1 відповідно до ст.13 Закону №1788, а не відповідно до ст.55-56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Суд наголошує на тому, спірне рішення відповідача стосуються виключно відмови у призначенні позивачці пенсії за віком на підставі ст.13 Закону №1788.

Так, спір між сторонами виник у зв`язку з визначенням вікового цензу, з якого виникає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з наявністю двох законів, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком № 1, а саме: пункт а статті 13 Закону № 1788 у редакції до прийняття Закону № 213 та частина 2 статті 114 Закону № 1058 у редакції Закону № 2148.

Враховуючи вказане, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної позовної вимоги.

З урахуванням викладеного, враховуючи часткове підтвердження обґрунтованості позовних вимог відповідними доказами, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Під час звернення до суду позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, як органу, протиправна поведінка якого призвела до виникнення спору.

Керуючись статтями 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27.01.2022 №49 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 19.02.2022 на підставі пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакціях, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", у тому числі з врахуванням до пільгового стажу у полуторному обчисленні періоду роботи з 02.12.2008 по 30.04.2020 в Компанії "Вінсі Конструксьон Гран Проже/Буйг Траво Пюблік" та періоду роботи з 17.02.2021 по 31.12.2021 в Державному спеціалізованому підприємстві "Екоцентр".

4. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010, місцезнаходження: 84122, Донецька обл., м.Слов`янськ, пл.Соборна, буд.3).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.