Справа № 160/23748/23
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2024 року м. Дніпросправа № 160/23748/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Житомирської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року (суддя Боженко Н.В.) в справі № 160/23748/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альвіс 2000» до Житомирської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Альвіс 2000» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товару від 09 травня 2023 року №UА101000/2023/000113/2 та картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09 травня 2023 року № UА101020/2023/000639.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року позов задоволено, визнано протиправним та скасоване рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 09 травня 2023 року №UА101000/2023/000113/2; визнано протиправною та скасовано картку відмови Житомирської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09 травня 2023 року № UА101020/2023/000639.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позову, з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Апеляційна скарга містить виклад обставин прийняття рішень про коригування митної вартості та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які є предметом позову, та фактично повторює зміст відзиву на позовну заяву.

Доводи апелянта зводяться до неврахування судом першої інстанції, що подані декларантом для митного оформлення документи мали розбіжності, не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості, тому у відповідача виник обґрунтований сумнів у правильності визначення митної вартості декларантом, який став підставою для витребування додаткових документів та для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, адже декларантом не надано усіх додатково витребуваних документів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 лютого 2023 року позивач як покупець та Акціонерне товариство «Puruplast» (Чеська республіка) як продавець уклали контракт, згідно з п. 1.1 якого продавець зобов`язується поставити, а покупець отримати та оплатити вироби з поліетилену, що вказані у окремих специфікаціях до цього договору; згідно з п. 1.2 контракту ціна товару вказана у специфікаціях до цього контракту, в т.ч. у специфікації №1; відповідно до п. 2.3. контракту ціна товару включає в себе вартість упаковки, маркування, навантаження на транспортний засіб та розуміється сторонами на умовах FCA-Костелау над Моравой 67, Чеська республіка (склад продавця). За п. 3.1. контракту оплата за товар здійснюється шляхом банківського переказу на рахунок продавця шляхом 100% попередньої оплати протягом 5 банківських днів з дати отримання рахунку від продавця.

В специфікації №01 від 21 лютого 2023 року до контракту сторони узгодили постачання товару - вторинна гранула поліетилену низької щільності (LDPE), чорного кольору з визначеними характеристиками в кількості 44 тони, ціна 750,00 євро, загальна вартість 33000,00 євро.

Продавцем виставлено позивачу проформу-інвойс від 02 травня 2023 року №016230006 на суму 16500,00 євро за поставку згідно зі специфікації №01 до контракту.

Платіжною інструкцію від 03 травня 2023 року позивачем сплачено за специфікацією №01, контрактом, проформою-інвойсом 12606,00 євро з призначенням платежу «попередня оплата за вторинну гранулу низькощільного поліетилену».

Платіжною інструкцію від 04 травня 2023 року позивачем сплачено за специфікацією №01, контрактом, проформою-інвойсом 3894,00 євро з призначенням платежу «попередня оплата за вторинну гранулу низькощільного поліетилену».

Згідно з разовим договором-заявою від 03 травня 2023 року № Г.М 03/05/23 позивач замовив у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 перевезення вантажу по маршруту «Брно (Чехія) м. Дніпро (Україна)» з адреси завантаження Костелани над Моравой, 67, Чеська республіка за ціною 65000,00 грн. Найменування вантажу: вторинна гранула поліетилену низької щільності (LDPE), чорного кольору. Торгова марка: Puruplast, вага 22,40-22,50 тон, 86 метрів кубічний. Замитнення у м. Брно, Чеська республіка, розмитнення м. Житомир, Україна.

Продавцем 04 травня 2023 року видано пакувальний лист №23-0003 на перевезення вищевказаного вантажу в рамках контракту, також до перевезення видано сертифікат якості згідно з контрактом.

Експертним висновком від 22 березня 2023 року №Ц-228 засвідчено результат визначення вартості товару, в якому констатовано, що контрактна (ринкова) вартість вказаної нижче продукції, що одержується відповідно до контракту на умовах поставки FCA Костелани над Моравою (Чехія), відповідає поточній кон`юнктурі ринку, знаходиться в діапазоні ринкових цін та може становити 0,75 євро за кг. У висновку вказано джерела інформації, додатки до висновку відсутні.

08 травня 2023 року позивачем подано до митного оформлення митну декларацію №23UA73U0 з поставки:

1) вторинна гранула поліетилену низької щільності (LDPE), чорного кольору 22000 кг з наступними характеристиками: модель R2003; показник текучості розплату (MFI): 0,4-0,7 гр/10 хв (190С/2, 16 kg); щільність 0,95-0,96 г/см3; фільтрація: 125 мкм; температура плавління 105-115 градусів.

Разом з митною декларацією позивачем відповідачу подано: сертифікат якості від 04 травня 2023 року б/н; пакувальний лист від 04 травня 2023 року 23-0003; рахунок-проформа від 02 травня 2023 року №01623000; рахунок-фактура (інвойс) від 04 травня 2023 року 230014; автотранспортна накладна від 04 травня 2023 року А №030079; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR 1 від 05 травня 2023 року сТу 0598579; банківський платіжний документ, що стосується товару від 03 травня 2023 року №24; банківський платіжний документ, що стосується товару від 04 травня 2023 року №25; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 05 травня 2023 року №224; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 21 лютого 2023 року №01; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого до митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів від 21 лютого 2023 року №01/02/2023; договір про надання послуг митного брокера від 11 квітня 2023 року №11-04/2023; договір (контракт) про перевезення від 03 травня 2023 року №Г.М 03/05/23; інші некласифіковані документи паспорт безпеки LDPE від 15 березня 2022 року; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів.

З метою контролю правильності визначення митної вартості до спеціального підрозділу управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД направлено повідомлення про надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товару.

08 травня 2023 року позивачем надано відповідачу додаткові документи на підтвердження митної вартості товару.

Під час проведення консультацій позивачем також надано митному органу прейскурант, згідно з яким вартість тони товару, що постачався в рамках спірної поставки, складає 750 євро за тону.

Листом від 08 травня 2023 року №20 ФОП ОСОБА_1 роз`яснив, що між ним та позивачем укладено разовий договір-заявка номер Г.М 03/0523 від 03 травня 2023 року на міжнародні вантажні перевезення. В рахунку №224 від 05 травня 2023 року, що виставлений на адресу позивача, зазначені транспорті послуги на суму 60000,00 грн за маршрутом н.п. Кастелани над Моравою (Чехія) Ужгород (Україна). У вказаний маршрут/послуги включено: подання автотранспорту під завантаження у н.п. Костелани над Моравою (Чехія); проїзд до н.п. Брно (Чехія) для митного оформлення митними органами Чеської республіки; проїзд до н.п. Ужгород (тобто відповідно до положень договору).

09 травня 2023 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості, що є предметом оскарження, яким скориговано митну вартість з 17990,31 євро (724293,30 грн) до 23760,00 євро (956582,35 грн). Різниця вартості митних платежів склала 46585,30 грн.

09 травня 2023 року відповідачем винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2023/000639.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з не доведення відповідачем належними та допустимими доказами наявності у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, та відповідно, не спростування правильності визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивної можливості застосування основного методу визначення митної вартості.

Суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ТОВ «Альвіс 2000» як покупцем 21 лютого 2023 року укладено з Акціонерним товариством «Puruplast» (Чеська республіка) як продавцем контракт, умовами якого передбачено постачання товару - виробів з поліетилену, що вказані у окремих специфікаціях до цього договору; контрактна ціна товару вказується у специфікаціях; контрактна ціна товару включає в себе вартість упаковки, маркування, навантаження на транспортний засіб та розуміється сторонами на умовах FCA-Костелау над Моравой 67, Чеська республіка (склад продавця); оплата за товар здійснюється шляхом банківського переказу на рахунок продавця шляхом 100% попередньої оплати протягом 5 банківських днів з дати отримання рахунку від продавця.

ТОВ «Альвіс 2000» 08 травня 2023 року подано до Житомирської митниці митну декларацію №23UA73U0, в якій до митного оформлення заявлено, зокрема, товар - вторинна гранула поліетилену низької щільності (LDPE), чорного кольору 22000 кг з наступними характеристиками: модель R2003; показник текучості розплату (MFI): 0,4-0,7 гр/10 хв (190С/2, 16 kg); щільність 0,95-0,96 г/см3; фільтрація: 125 мкм; температура плавління 105-115 градусів.

На підтвердження заявленої митної вартості декларантом до МД подані наступні документи: сертифікат якості від 04 травня 2023 року б/н; пакувальний лист від 04 травня 2023 року 23-0003; рахунок-проформа від 02 травня 2023 року №01623000; рахунок-фактура (інвойс) від 04 травня 2023 року 230014; автотранспортна накладна від 04 травня 2023 року А №030079; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR 1 від 05 травня 2023 року сТу 0598579; банківський платіжний документ, що стосується товару від 03 травня 2023 року №24; банківський платіжний документ, що стосується товару від 04 травня 2023 року №25; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 05 травня 2023 року №224; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 21 лютого 2023 року №01; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого до митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів від 21 лютого 2023 року №01/02/2023; договір про надання послуг митного брокера від 11 квітня 2023 року №11-04/2023; договір (контракт) про перевезення від 03 травня 2023 року №Г.М 03/05/23; інші некласифіковані документи паспорт безпеки LDPE від 15 березня 2022 року; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів.

Митна вартість товару декларантом визначена на основним методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту) відповідно до статті 58 Митного кодексу України.

Митним органом надіслано позивачеві повідомлення, в якому запропоновано подати додаткові документи щодо підтвердження митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України.

Декларантом 08 травня 2023 року подано митному органу додаткові документи на підтвердження митної вартості товару.

Житомирською митницею 09 травня 2023 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА101000/2023/000113/2, яким митну вартість товару визначено за другорядним методом визначення митної вартості (резервним методом), при цьому застосовано джерело інформації МД №23UA63U5 від 19 січня 2023 року.

Також відповідачем видана позивачу картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи попуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА101020/2023/000639.

Спірним є питання наявності правових підстав для коригування заявленої позивачем митної вартості за основним методом визначення митної вартості та застосування митним органом другорядного методу.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як встановлено статтею 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларація митної вартості подається у разі:

1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни;

2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу;

3) якщо покупець та продавець пов`язані між собою.

Згідно з частинами восьмою дев`ятою цієї статті у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Статтею 53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

Згідно з частиною шостою цієї статті митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як зазначено вище, підставою для коригування митної вартості товару є встановлення в ході здійснення митного контролю наявності розбіжностей в поданих для митного оформлення документах, які, на думку відповідача, унеможливлюють перевірку числового значення митної вартості імпортованого товару.

Судом встановлено, що декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару подані документи, передбачені частиною другою статті 53 МК України.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару митницею встановлено, що документи, які надані для митного оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.

Виходячи з рішення про коригування митної вартості та доводів, викладених в апеляційній скарзі, документи, подані згідно з частиною другою статті МК України, містять розбіжності, що впливають на правильність визначення митної вартості, а саме:

1) не надано на вимогу митного органу перекладу на українську мову копії митної декларації країни відправлення, прайс-листа, комерційної пропозиції, тому використання відомостей цих документів є неможливим;

2) наданий висновок про вартість товару №Ц-228 від 02 березня 2023 року не може бути використаний, оскільки до нього не долучено документ, про який йдеться у документі та на підставі якого експертом здійснено висновок про вартість; за відсутності у розпорядженні митного органу додатку до висновку у вигляді листа компанії-постачальника АТ Puruplast неможливо перевірити відомості, викладені у висновку;

3) не надано виписку з бухгалтерської документації, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Суд звертає увагу, що судом першої інстанції надана належна оцінка зазначеним у рішенні про коригування митної вартості підставам, за якими митний орган вважав не підтвердженою заявлену декларантом митну вартість, а апелянтом висновки суду першої інстанції не спростовуються.

Разом з тим, оскільки ці обставини є доводами апелянта, суд має надати оцінку таким доводам.

Щодо не надання до митного оформлення перекладу на українську мову копії митної декларації країни відправлення, прайс-листа, комерційної пропозиції суд зазначає, що всі ці документи не є документами, які підтверджують заявлену митну вартість відповідно до частини другої статті 53 МК України.

За приписами статті 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Відтак, оскільки митна декларація країни відправлення, прайс-лист, комерційна пропозиція не є документами, що підтверджують заявлену декларантом митну вартість, відсутні підстави вважати, що не надання декларантом перекладу на українську мову цих документом призводить до неможливості митному органу перевірити числові значення складових митної вартості.

Стосовно зауваження митниці про неможливість використання висновку про вартість товару №Ц-228 від 02 березня 2023 року суд вказує, що такий висновок також не входить до переліку документів, визначеному у частині другій статті 53 МК України, які підтверджують числові значення митної вартості, такий висновок надається декларантом на вимогу митного органу як додатковий документ, тому будь-які зауваження митниці до висновку експерта не обґрунтовують неможливість перевірки числових значень складових митної вартості на підставі наданих декларантом документів.

Наступним зауваженням митниці є не надання виписок з бухгалтерської документації, проте митницею не обґрунтовується, для спростування яких саме сумнівів така бухгалтерська документація необхідна. При цьому судом враховується, що митним органом не піддається сумніву факт оплати фактурної вартості імпортованого товару.

Апелянтом також зазначається, що відповідно до разового договору-заяви № Г.М 03/05/23 від 03 травня 2023 року на послуги по перевезенню вантажів автомобільним транспортом, укладеним між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Альвіс 2000», товар слідує за маршрутом м. Борно (Чехія) м. Дніпро (Україна), місцем завантаження є м. Костеляни над Моравой.

Згідно із рахунком-фактурою № 224 від 05 травня 2023 вартість міжнародної транспортної послуги по перевезенню вантажу від м. Костеляни над Моравой до м. Ужгород становить 60000,00 грн., відстань від м. Борно до м. Костеляни над Моравой становить 73 км.

Місто Борно віддаленіше від митного кордону України ніж м. Костеляни над Моравой. Розбіжності у відомостях щодо фактичного маршруту слідування товару та місця завантаження товару створюють обґрунтовані сумніви у правильності обрахунку витрат на транспортування, до якого може бути не включена вартість транспортування товару на ділянці м. Борно до м. Костеляни над Моравой.

Тобто за позицією апелянта, витрати на транспортування не базувались на об`єктивних та документально підтверджених даних.

З цього питання суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 5, 6 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Судом встановлено, що транспортування товару здійснювалось за разовим договором-заявою № Г.М 03/05/23 від 03 травня 2023 року на послуги по перевезенню вантажів автомобільним транспортом, укладеним між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Альвіс 2000», розмір транспортних витрат підтверджено, зокрема, рахунком-фактурою № 224 від 05 травня 2023 року, за якою міжнародні транспортні послуги складають 60000,00 грн, а також листом ФОП ОСОБА_1 .

Декларантом надано митному органу усі документи, що підтверджують транспортну складову митної вартості товарів, а зауваження митного органу про можливе не включення до заявлених транспортних витрат вартості транспортування товару на ділянці з м. Борно до м. Костеляни над Моравой є суто припущеннями відповідача.

Відповідачем не надано доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності зазначеної у них інформації щодо складових митної вартості товару.

Подані декларантом до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, що була сплачена за товар.

Верховним Судом у постанові від 23 липня 2019 року в справі № 1140/3242/18 зазначено, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Враховуючи приведені обставини, суд визнає необґрунтованими доводи відповідача про не підтвердження числового значення митної вартості, визначеної за основним методом визначення митної вартості, що відповідно до приписів Митного кодексу України є підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості.

Також апелянтом зазначається про не надання декларантом усіх додатково витребуваних документів.

Суд з цього приводу також погоджується із висновком суду першої інстанції, що хоча митний орган і має повноваження витребувати додаткові документи, але такі повноваження, відповідно до статті 53 МК України обумовлені необхідністю перевірки правильності визначення митної вартості, тобто митний орган може витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

В цьому випадку декларантом надано до митного оформлення документи, які дозволяли ідентифікувати поставлений товар, а також дозволяли обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом, тому є цілком обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що сам факт не подання декларантом додаткових документів не міг бути підставою для відмови в митному оформленні товару, з урахуванням того, що митним органом не обґрунтовано, яким чином додатково витребувані документи могли б вплинути на митну вартість товару.

Суд вказує, що ненадання декларантом усіх запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за основним методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Такий висновок суду відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 11 вересня 2012 року (реєстраційний № 26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень), а також в постанові від 31 березня 2015 року в справі № 21-53а15, відповідно до якого митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за основним методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Суд зазначає, що за результатами опрацювання наданих позивачем документів відповідач повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються, оскільки позивачем при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, а також що до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

10 квітня 2008 року Верховною Радою України шляхом прийняття Закону України № 250-VI ратифіковано Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим держава взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994).

Відповідно до статті VII п. 2. (a) Генеральної угоди по тарифам и торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.

Пунктом 2(b) статті VII ГААТ 1947 встановлено, що від "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи аналогічного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або (i) з порівнюваними кількостями, або (ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.

Суд не піддає сумніву право митного органу контролювати митну вартість, заявлену декларантом, але такий контроль повинен здійснюватися в межах повноважень, наданих діючим законодавством. При цьому враховується, що статтею 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року визначено, що ніщо в цій Угоді не тлумачиться як обмежуюче або таким, що ставить під сумнів право податкових адміністрацій переконуватися у правдивості або точності будь якої заяви, документу або декларації, що надаються для цілей митної оцінки.

Приймаючи рішення про коригування митної вартості товару, митниця виходила з наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Статтею 57 МК України встановлені методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, відповідно до частини першої якої визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Згідно з частиною другою статті 57 МК основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частинами третьою п`ятою цієї статті передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

За приписами статті 64 МК України, яка регулює питання застосування резервного методу, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.

У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Оцінюючи правомірність застосування митним органом другорядного методу визначення митної вартості (резервного методу, метод 2-ґ), суд зазначає, що визначення митної вартості відповідачем за другорядним методом 2-ґ за митною декларацією, зазначеною у рішенні про коригування митної вартості (МД №23UA63U5 від 19 січня 2023 року), є безпідставним, оскільки у оскарженому рішенні не наведено мотивів щодо того, що товари за приведеними митними деклараціями та митною декларацією, поданою позивачем, мають однакові характеристики, зокрема, не зазначено постачальників, умови поставки за вказаними деклараціями та характер контрактів (прямий чи посередницький), які впливають на числові значення митної вартості товарів, а оспорюване рішення містить лише посилання на те, що митна вартість товарів, визначена митницею згідно з положеннями ст. 64 МК України, ґрунтується на митній вартості іншого митного оформлення.

Суд зазначає, що відповідачем не доведено, що при коригуванні митної вартості застосована митна вартість товарів, який має однакові характеристики, умови поставки є схожими, відповідно, така митна вартість є співставною із митною вартість спірних товарів та може бути застосована при коригуванні митної вартості оцінюваних товарів.

На підставі наданих декларантом документів, перелік яких відповідає частині другій статті 53 МК України, з урахуванням умов поставки товару, відповідач мав можливість перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України, і ці документи не містили дійсних розбіжностей, які б давали привід для обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості і необхідності витребовування додаткових документів.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору, а встановлені судом обставини свідчать про надання позивачем достатнього обсягу документів, необхідних для визначення митної вартості за основним методом. При цьому відповідачем не доведено обґрунтованість виникнення сумніву у заявленій позивачем митній вартості товару за ціною договору.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Відповідачем не спростовано контрактну ціну оцінюваних товарів, об`єктивну можливість і спроможність визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у статті 58 МК України.

Відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування основного методу, не спростовані відповідачем.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року в справі № 160/23748/23 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року в справі № 160/23748/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альвіс 2000» до Житомирської митниці про визнання протиправними та скасування рішень залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 06 березня 2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 березня 2024 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов