Справа № 460/17314/23
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2024-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/17314/23 пров. № А/857/24234/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року, ухвалене суддею Борискіним С.А. у м. Рівне, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, у справі № 460/17314/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 33 від 23.03.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до загального страхового стажу позивача періоди роботи з 04.09.1990 по 31.12.2003 та призначити пенсію з 31.01.2023.

30 листопада 2023 року Рівненський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким адміністративний позов задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.03.2023 № 33 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 04.09.1990 по 31.12.2003.

У задоволенні інших позовних вимог відмовив.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 268,40 грн.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 268,40 грн.

Приймаючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на зарахування стажу його роботи з 04.09.1990 по 31.12.2003 настоятелем Свято-Миколаївського храму м. Рівне Рівненської єпархії Української православної церкви, оскільки до 01.01.2004 року трудовий стаж прирівнюється до страхового стажу. Суд відмовив у задоволенні позовної вимоги про призначення позивачу пенсії за віком, зважаючи на те, що це є дискреційне повноваження відповідача.

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржили відповідач та позивач, подавши апеляційні скарги.

Відповідач у апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що стаж роботи позивача з 04.09.1990 по 31.12.2003 не може бути йому зарахований до страхового стажу, оскільки відсутня інформація про сплату позивачем страхових внесків за цей період.

Позивач у апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову та прийняти постанову про задоволення позову в повному обсязі.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги, позивач посилається на те, що відповідач не має дискреційних повноважень, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки. Визнання судом першої інстанції права позивача на зарахування стажу роботи позивача з 04.09.1990 по 31.12.2003 настоятелем Свято-Миколаївського храму м. Рівне Рівненської єпархії Української православної церкви до страхового стажу, зобов`язує відповідача призначити пенсію за віком. Інших варіантів поведінки відповідач не має. Отже, суд, в цьому випадку, має повноваження зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком, оскільки вони не є дискреційними.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 16.03.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

23.03.2023 року, за принципом екстериторіальності, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийняло рішенням № 33, яким відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю у нього необхідного страхового стажу 30 років. У рішенні відповідач зазначив, що страховий стаж заявника становить 18 років 10 місяців 26 днів. До загального страхового стажу відповідач не зарахував позивачу період його роботи з 04.09.1990 по 31.12.2003 настоятелем Свято-Миколаївського храму м. Рівне Рівненської єпархії Української православної церкви, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків за цей період.

Це рішення Пенсійного фонду позивач оскаржив до суду.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон України № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Відповідно до ст.26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Згідно з положеннями статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частин 3, 4 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується, починаючи з 1 січня 2004 року.

До 1 січня 2004 року стаж вимірювався періодом роботи (трудовий стаж). Таким чином до 1 січня 2004 року трудовий стаж (періоди офіційної роботи, які підтверджуються записами в трудовій книжці) автоматично зараховується як страховий стаж.

Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 12 вересня 2022 року в справі № 580/4885/20.

У спірний період роботи позивача діяли норми Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII), відповідно до частини 1 статті 56 якого, до стажу роботи зараховується робота, що виконувалась на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку, підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ та організацій або їх правонаступників, в яких має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, первинні документи за час виконання роботи.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Апеляційний суд, із записів у трудовій книжці позивача, встановив, що позивач у період з 04.09.1990 по 31.12.2003 працював настоятелем Свято-Миколаївського храму м. Рівне Рівненської єпархії Української православної церкви.

Отже, апеляційний суд, на підставі наведених вище норм права, вважає, що вказаний період роботи позивача необхідно зарахувати до страхового стажу позивача.

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 33 від 23.03.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком є протиправним, а тому його необхідно скасувати.

Ці висновки є підставою для задоволення позовних вимог про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 33 від 23.03.2023 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 04.09.1990 по 31.12.2003 настоятелем Свято-Миколаївського храму м. Рівне Рівненської єпархії Української православної церкви.

При цьому, зобов`язати зарахувати зазначений вище час роботи позивача до страхового стажу необхідно Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, як належного відповідача за цією позовною вимогою, який визначений за принципом екстериторіальності, як орган, що обчислює стаж та призначає пенсію.

Тому суд першої інстанції зробив неправильний висновок про зобов`язання вчинити зазначені дії Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області.

Що стосується позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 31 січня 2023 року, то апеляційний суд вважає цю вимогу передчасною, оскільки належний орган Пенсійного фонду ще не вирішив питання про зарахування зазначеного вище часу роботи позивача до страхового стажу позивача.

Суд першої інстанції вказану позовну вимогу вирішив правильно, а тому доводи апеляційної скарги позивача щодо відсутності дискреційних повноважень відповідача під час призначення пенсії (за умови коли право позивача порушено на стадії вирішення питання про наявність права на пенсію) є безпідставними.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що суд в межах розгляду вказаної справи суд оцінює законність рішення суб`єкта владних повноважень та не наділений повноваженнями приймати рішення замість відповідача, вдаючись до обчислень загального стажу позивача.

Враховуючи те, що апеляційний суд встановив право позивача на зарахування періоду роботи позивача настоятелем Свято-Миколаївського храму м. Рівне Рівненської єпархії Української православної церкви з 04.09.1990 по 31.12.2003 до його страхового стажу, але не перевіряв підставність зарахування відповідачем до страхового стажу позивача інших періодів роботи позивача, апеляційний суд позбавлений правових підстав визначати загальний страховий стаж позивача.

Водночас, апеляційний суд, з метою ефективного захисту порушеного права позивача на належний рівень пенсійного забезпечення вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву позивача від 16.03.2023 року про призначення пенсії за віком.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, тому рішення суду необхідно скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення позову.

Апеляційні скарги, на думку апеляційного суду, необхідно задовольнити частково.

Що стосується розподілу судових витрат, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Апеляційний суд встановив, що позивач сплатив судовий збір за подання позову, як за одну немайнову вимогу в сумі 1073,60 грн.

Враховуючи те, що суд задовольнив одну немайнову вимогу, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року у справі № 460/17314/23 скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 33 від 23.03.2023 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.03.2023 року про призначення пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, під час повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 16.03.2023 року, зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи ОСОБА_1 настоятелем Свято-Миколаївського храму м. Рівне Рівненської єпархії Української православної церкви з 04.09.1990 по 31.12.2003.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області сплачений за подання позову судовий збір в сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених статтею 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Постанова складена 05.03.2023 року