Справа № 300/8327/23
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2024 р. справа № 300/8327/23

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Окуневич Михайло Валентинович, до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним, скасування рішення за №05 від 25.10.2023 та зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 03.03.1987 по 01.12.1987, з 21.01.1991 по 01.06.1994 та призначити і виплачувати пенсію по інвалідності, з 21.09.2023, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Окуневич Михайло Валентинович (надалі по тексту також - представник позивача), звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також - відповідач 1, Головне управління ПФУ в області, Управління, орган пенсійного забезпечення), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (надалі по тексту також - відповідач 2, Управління, орган пенсійного забезпечення), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 25.10.2023 року №05 щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу періоду роботи з 03.03.1987 по 01.12.1987 слюсарем в управлінні Укренергомеханізація, з 21.01.1991 по 01.06.1994 на посаді маляра в Кооперативі "Галичина" та призначенні пенсії по інвалідності, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи період з 03.03.1987 по 01.12.1987 слюсарем в управлінні Укренергомеханізація, з 21.01.1991 по 01.06.1994 на посаді маляра в Кооперативі "Галичина" та призначити пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 21.09.2023.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 20.10.2023 звернувся до Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності, надавши всі необхідні документи про стаж та заробіток.

Відповідач 1 листом від 27.10.2023 надіслав позивачу рішення Головного управління ПФУ у Львівській області від 25.10.2023 за №05. Даним рішення відповідач 2 відмовив позивачу у призначенні пенсії по інвалідності. Відмову, Управління, мотивує тим, що у ОСОБА_1 відсутній необхідний страховий стаж для призначення пенсії (15 років), так як здобутий стаж позивача становить 11 років 3 місяці 1 день. Орган пенсійного забезпечення зазначає, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці відсутня печатка підприємства, яке заповнило трудову книжку, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

На переконання позивача, працівник не може нести відповідальність за правильність і повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист. Відтак, ОСОБА_1 вважає, що період роботи позивача з 03.03.1987 по 01.12.1987 слюсарем в управлінні Укренергомеханізація підлягає зарахуванню до страхового стажу на підставі записів трудової книжки НОМЕР_1 , а період роботи 21.01.1991 по 01.06.1994 на посаді маляра в Кооперативі "Галичина" підлягає зарахуванню до страхового стажу на підставі записів трудової книжки та довідки ТзОВ "Галбуд" про підтвердження стажу роботи від 14.11.2023 за №2.

З наведених підстав ОСОБА_2 просив позов задовольнити повністю, скасувати рішення відповідача 2 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності за №05 від 25.10.2023 і зобов`язати відповідача 1 зарахувавши до стажу роботи періоди з 03.03.1987 по 01.12.1987 і з 21.01.1991 по 01.06.1994 та призначити пенсію по інвалідності з 21.09.2023.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.12.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Одночасно судом витребувано у сторін докази необхідні для розгляду даної адміністративної справи (а.с.35-36).

Відповідач 1 скористався правом подання відзиву на позовну заяву від 20.12.2023 за №0900-0902-8/65511, реєстрацію якого в суді із відповідними доказами здійснено 25.12.2023 (а.с.42-84). Управління не погоджується з доводами позивача, викладеними у позовній заяві, вказує на їх безпідставність та вважає, що такі не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Орган пенсійного забезпечення зазначає, що відповідач 2 до страхового стажу не врахував періоди роботи згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці відсутня печатка підприємства, яке заповнювало трудову книжку. Управління звертає увагу на те, що відповідачем 1, заява ОСОБА_1 від 20.10.2023 та додані до неї документи не розглядались, розрахунок стажу не проводився та рішення про відмову в призначенні пенсії по інвалідності не виносилось. Однак, відповідач 1 зазначає, що довідка надана позивачем до матеріалів позовної заяви від 14.11.2023 за №2 ТзОВ "Галбуд", яка підтверджу період роботи з 02.01.1991 по 01.06.1994 видана пізніше від дати звернення до органу Пенсійного фонду - 20.10.2023. Отже обставини, які засвідчені такою довідкою, не були предметом розгляду відповідного Головного управління та останнім не надавалася правова оцінка згаданій довідці.

Також, на переконання Головного управління ПФУ в області, суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення, перерахунку пенсії. Відтак, відповідач 1 вважає, що належним способом захисту є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії, з урахуванням зазначених у рішенні суду висновків.

Таким чином, відповідач 1 вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області також скористалось правом подати відзив на позов від 20.12.2023 за №1300-5903-7/187107, який надійшов на адресу суду 29.12.2023 (а.с.88-115). Відповідач 2 зазначає, що відповідно до частини 1 статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV (надалі по тексту також - Закон 1058-IV) особи, яким встановлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону мають право на пенсію по інвалідності, за наявності страхового стажу не менше 15 років. Однак, як звертає увагу відповідач 2, страховий стаж позивача становить 11 років 3 місяці 1 день. Управлінням згідно наданих позивачем до заяви документів до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці відсутня печатка підприємства, яке заповнило трудову книжку. В спірному випадку орган пенсійного забезпечення керувався пунктом 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58, за містом якого першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відтак, відповідач 2 просить суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши адміністративний позов, відзиви на позовну заяв, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №477308 від 21.09.2023 ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності загального захворювання (а.с.15-16).

В результаті комплексного аналізу копії трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 23.05.1984 (а.с.17-25) та розрахунку стажу "Форма РС-право" (а.с.28), наявних в матеріалах справи, суд встановив, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 03.03.1987 по 01.12.1987 слюсарем в управлінні "Укренергомеханізація" та з 21.01.1991 по 01.06.1994 на посаді маляра в Кооперативі "Галичина".

Згідно записів №11, 12 трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 ОСОБА_1 у період з 03.03.1987 по 01.12.1987 працював на посаді слюсарем 4 (четвертого) розряду на Львівській ділянці управління "Укренергомеханізація" (а.с.21).

В період з 02.01.1991 по 01.06.1994 позивач працював мулярем 5 (п`ятого) розряду Кооперативу "Галичина", що засвідчується записами №№17, 18 трудової книжки колгоспника (а.с.23) та довідкою про підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 від 14.11.2023 за №2, виданою ТзОВ "Галбуд" (а.с.30).

Як вірно зазначає відповідач 1, довідка від 14.11.2023 за №2 видана ТзОВ "Галбуд" пізніше від дати звернення до органів Пенсійного фонду - 20.10.2023, отже вона не була предметом розгляду відповідного Головного управління та їй не надавалася правова оцінка.

Згідно архівної довідки Архівного відділу Івано-Франківської районної державної адміністрації від 13.10.2023 за №Г-1346/04-01 в документах фонду Галицького райагробуду є відомості, що ОСОБА_1 прийнятий на роботу на будівництво ветлікарні в м. Галич з 20.12.1990 (наказ №70-к від 28.12.1990, п.3) та звільнений з роботи, по переводу в Кооператив "Галичина", з 20.01.1991 (наказ №4-к від 12.01.1991, п.1) (а.с.83).

ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою від 20.10.2023 про призначення пенсії по інвалідності, до якої долучила документи на підтвердження трудового стажу (а.с.51-53), зокрема, довідку ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.09.2023 за №3/1616 (а.с.64), диплом НОМЕР_2 від 30.06.1980 (а.с.65-66), трудову книжку колгоспника НОМЕР_1 від 23.05.1984 (а.с.67-77), довідку Цебрівського старостинського округу Озернянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 27.09.2023 за №3-236 (а.с.78), копію історичної довідки від 16.05.2010 (а.с.79), довідку Цебрівського старостинського округу Озернянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 28.09.2023 за №3-237 (а.с.80), довідку Комунальної установи "Рогатинський трудовий архів" виконавчого комітету Рогатинської міської ради від 10.10.2023 за №Г-23/01-19 (а.с.81), довідку Рогатинського районного споживчого товариства Івано-Франківської обласної спілки споживчих товариств від 25.09.2023 за №30 (а.с.82), архівну довідку Архівного відділу Івано-Франківської районної державної адміністрації від 13.10.2023 за №Г-1346/04-01 (а.с.83), довідку Рогатинського відділу Івано-Франківської філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості від 22.09.2023 за №4428-14.8/25-23 (а.с.84).

Відповідач 1 листом від 27.10.2023 надіслав позивачу рішення Головного управління ПФУ у Львівській області від 25.10.2023 за №05. Даним рішення відповідач 2 відмовив позивачу у призначенні пенсії по інвалідності. Відмову Управління мотивує тим, що у ОСОБА_1 відсутній необхідний страховий стаж для призначення пенсії (15 років), страховий стаж позивача становить 11 років 3 місяці 1 день. Як слідує із оскаржуваного рішення, органом пенсійного забезпечення не зараховано до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці відсутня печатка підприємства, яке заповнило трудову книжку, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (а.с.26-27).

Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності, позивач звернулася до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на момент врегулювання спірних правовідносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частинами 1 та 2 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, яке діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно вимог частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, яке діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

В силу правового регулювання положень частини 1 статті 32 Закону №1058-IV особи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 26 цього Закону.

Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року (частина 1 статті 26 статті 32 Закону №1058-IV).

У відповідності до частини 1 статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

За змістом статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 (надалі по тексту також - Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі по тексту також - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В силу вимог пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, прийняття на підтвердження стажу роботи, зокрема, довідок, застосовується тільки в тому випадку, коли "відсутня трудова книжка", або "відсутні відповідні записи про відповідні періоди роботу особи" чи містяться "неправильні чи неточні записи в трудовій книжці про ті чи інші періоди роботу особи на підприємстві".

Повертаючись до фактичних обставин справи, встановлених вище по тексту судового рішення, ОСОБА_1 20.10.2023 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності, до якої, поряд з іншим, долучив трудову книжку колгоспника НОМЕР_1 від 23.05.1984 та інші документи. Дана заява за принципом екстериторіальності передана на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 25.10.2023 за №05 відмовлено позивачу у призначенні пенсії по інвалідності з посиланням на відсутність у останньої необхідного страхового стажу 15 років, в той же час підтвердивши наявність у ОСОБА_1 стажу 11 років 3 місяців 1 день.

Отже, єдиною правовою підставою для відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, яку визначив відповідач 2 в оскаржуваному рішенні від 25.10.2023 за №05, є відсутність у позивача необхідного страхового стажу 15 років.

При прийнятті оскаржуваного рішення відповідач 2 не зарахував до страхового стажу позивача періоди роботи згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці відсутня печатка підприємства, яке заповнило трудову книжку, що є порушенням Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58.

Суд, надаючи правову оцінку таким твердженням відповідачів, вважає їх частково обґрунтованими з огляду на наступне.

Так, з 29.07.1993 діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58 (надалі по тексту також - Інструкція №58).

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (пункт 1.1 Інструкції №58).

Відповідно до пункту 2.4. Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктами 2.11 та 2.12 Інструкції №58 передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 Інструкції №58).

В період внесення у трудову книжку колгоспника запису №11 від 03.03.1987 про призначення слюсарем 4 (четвертого) розряду на Львівській ділянці управління "Укренергомеханізація", запису №12 від 01.12.1987 про звільнення з роботи та запису №17 від 02.01.1991 про прийняття на роботу мулярем Кооперативу "Галичина" чинною була Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях, затверджена постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 за №162 (надалі по тексту також - Інструкція №162).

Положеннями пункту 2.3. Інструкції №162 визначено, що всі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно пунктів 2.10.-2.11. Інструкції №162 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) та дата народження зазначаються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.

Освіта - середня, середня спеціальна та вища - вказується лише на підставі документів (атестата, посвідчення, диплома).

Запис про незакінчену середню або незакінчену вищу освіту також може бути здійснений лише на підставі відповідних документів (студентського квитка, залікової книжки, довідки навчального закладу тощо).

Професія чи спеціальність записується у трудовій книжці на підставі документа про освіту чи іншого належно оформленого документа.

Після вказівки дати заповнення трудової книжки працівник підписом засвідчує правильність внесених відомостей.

Першу сторінку (титульний лист) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або друк відділу кадрів), на якій вперше заповнювалася трудова книжка.

За змістом пункту 2.13. Інструкції №162 у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовка пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 вказується дата прийому на роботу. У графі 3 пишеться: "Прийнято або призначено в такий цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво" із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади та присвоєного розряду.

При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 Інструкції №162).

Як визначено пунктом 1.4 Інструкції №162 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 за №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" (надалі по тексту також - Постанова №656) та даною Інструкцією.

Так, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню (пункт 1 Постанови №656).

Пунктом 12, 13 вказаної Постанови передбачено, що заповнення трудових книжок і вкладишів до них проводиться за мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округу, на території яких розташоване дане підприємство, установа, організація та офіційною мовою СРСР.

При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу, згідно пункту 18 Постанови №656, несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Аналогічні норми встановлені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, відповідно до пункту 1 якого, як вже зазначено судом, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Окрім того такі приписи містяться в пункті 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 за №301 "Про трудові книжки працівників", зокрема, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 06.02.2018 по справі №677/277/17, від 09.08.2019 у справі №654/892/17, від 12.09.2022 у справі №569/16691/16-а, а також в ухвалах від 10.10.2023 у справі №160/5139/23 (адміністративне провадження №К/990/32775/23) і від 16.11.2023 у справі №560/2839/23 (адміністративне провадження №К/990/37163/23).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

Отже, суд погоджується з тим, що обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Як встановлено судом, у позивача є в наявності трудова книжка колгоспника НОМЕР_1 від 23.05.1984, яка надана останньою відповідачу попередньо для розгляду питання про призначення пенсії по інвалідності (а.с.17-25).

Так, на титульній сторінці зазначеної трудової книжки колгоспника справді відсутня печатка підприємства, на якому вперше заповнювалась трудова книжка. Однак, наявні всі інші відомості, а саме: прізвище, ім`я по батькові власника трудової книжки, дата його народження, освіта, професія та спеціальність, дата заповнення трудової книжки, підпис власника трудової книжки та особи відповідальної за видачу трудових книжок.

Також, як зазначалося судом, вище по тексту судового рішення, згідно Порядку №637 прийняття на підтвердження стажу роботи, зокрема, довідок, застосовується тільки в тому випадку, коли "відсутня трудова книжка", або "відсутні відповідні записи про відповідні періоди роботу особи" чи містяться "неправильні чи неточні записи в трудовій книжці про ті чи інші періоди роботу особи на підприємстві".

Досліджуючи копію трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 23.05.1984, суд констатує, що останні виконані відповідно до вимог Інструкції №162 та Інструкції №58, зокрема записи:

- №№11-12, які засвідчують роботу позивача у період з 03.03.1987 по 01.12.1987 слюсарем четвертого розряду на Львівській ділянці управління "Укренергомеханізація";

- записи №№17-18, які підтверджують роботу у період з 02.01.1991 по 01.06.1994 муляром п`ятого розряду Кооперативу "Галичина".

Вказані записи містять інформацію про порядковий номер, дату призначення та звільнення, відомості про призначення на роботу, інформацію про документи на основі яких внесені записи, записи про звільнення засвідчені підписами керівників підприємств та печаткою.

За правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Суд вважає, що недоліки оформлення трудової книжки відповідачем виявлені вірно, але вони не можуть вважатися достатньою і самостійною підставою для того щоб відмови позивачеві у зарахуванні спірного періоду роботи до його загального страхового стажу на підставі трудової книжки, оскільки вина позивача в тому, що трудова книжка заповнена роботодавцем із порушенням встановленого порядку, відсутня.

Таким чином, на переконання суду, період роботи позивача з 03.03.1987 по 01.12.1987 підлягають врахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 на підставі записів №№11-12 трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 23.05.1984 (а.с.17-25).

Період роботи позивача з 21.01.1991 по 01.06.1994 підлягають врахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 на підставі записів №№17-18 трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 23.05.1984 (а.с.17-25) з урахування архівної довідки Архівного відділу Івано-Франківської районної державної адміністрації від 13.10.2023 за №Г-1346/04-01 (а.с.83) та розрахунку стажу "Форма РС-право" (а.с.28).

Досліджуючи наявність правових підстав для призначення позивачу пенсії по інвалідності на момент розгляду заяви від 20.10.2023, суд вважає за необхідне відмітити наступне.

Як уже зазначалось судом вище по тексту рішення, згідно положень частини 1 статті 32 Закону №1058-IV особи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 26 цього Закону.

Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року (частина 1 статті 26 статті 32 Закону №1058-IV).

Згідно наявної в матеріалах справи копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , виданого 21.07.2001, останній народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже, на момент звернення із заявою від 20.10.2023 про призначення пенсії по інвалідності, досягнув 62 роки 07 місяців 01 день (а.с.8-12), що не заперечується відповідачем (а.с.27).

Єдиний мотивом відмови позивачу у призначенні пенсії по інвалідності, згідно рішення Головного управління ПФУ у Львівській області від 25.10.2023 за №05, є відсутність необхідного страхового стажу (15 років).

З урахування висновків суду, про зарахування, до страхового стажу періоди роботи позивача з 03.03.1987 по 01.12.1987 і з 21.01.1991 по 01.06.1994, суд вважає, що у позивача є понад 15 років страхового стажу, а отже, останній має право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до частини 1 статті 32 Закону №1058-IV.

Однак, суд зазначає, що призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини 1 статті 58 Закону №1058-IV, пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

В той же час, згідно з підпунктом 3 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 за №28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

З аналізу наведеного вбачається, що на даний час Головні управління ПФУ відповідно до покладених на них завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

За таких обставин адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Також, в даному випадку, визначаючи належний спосіб захисту і відновлення права, позивач не врахував наступного.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2, абзацу 3 пункту 4.3 і пункту 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (надалі по тексту також - Порядок №22-1), заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Із вказаного слідує, що після реєстрації заяви позивача, органом пенсійного забезпечення, який її розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність чи відсутність права на пенсію, в розумінні Порядку №22-1 є Головне управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.

Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 9 КАС України).

Відтак, керуючись статтею 9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача 2 вчинити відповідний обсяг дій враховуючи те, що ОСОБА_1 хоча і подав заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області як органу пенсійного забезпечення за місцем проживання/реєстрації позивача, втім рішення по суті порушеного питання приймалося саме Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.

Як визначено пунктом 4.10 Порядку №22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (абзац 2 частини 4 статті 245 КАС України).

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених відповідачем 2 прав позивача буде:

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 03.03.1987 по 01.12.1987 слюсарем в управлінні "Укренергомеханізація", з 21.01.1991 по 01.06.1994 на посаді маляра в Кооперативі "Галичина" та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.10.2023 про призначення пенсії по інвалідності, з урахуванням висновків суду.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні .

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Підсумовуючи свої висновки, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд відзначає, що позивачем за подання до суду адміністративного позову сплачено судовий збір в розмірі 1 073,60 гривень згідно квитанції №05ЕХ-ЕВ12-58Х8-Е278 від 29.11.2023 (а.с.7).

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України).

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли з вини Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яке прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії, то з останнього підлягають стягненню за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 536,80 гривень, що становить 50 відсотків задоволених позовних вимог від загального розміру сплаченого судового збору.

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області від 25.10.2023 за №05 щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 03.03.1987 по 01.12.1987 слюсарем в управлінні "Укренергомеханізація", з 21.01.1991 по 01.06.1994 на посаді маляра в Кооперативі "Галичина" та призначенні пенсії по інвалідності, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2023 за №1058-IV.

Зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 03.03.1987 по 01.12.1987 слюсарем в управлінні "Укренергомеханізація", з 21.01.1991 по 01.06.1994 на посаді маляра в Кооперативі "Галичина" та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.10.2023 про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2023 за №1058-IV, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ідентифікаційний код юридичної особи 13814885) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) сплачений судовий збір в розмірі 536,80 гривень (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), АДРЕСА_1 ;

відповідач 1- Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, 15, м.Івано-Франківськ, 76018.

відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ідентифікаційний код юридичної особи 13814885), вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016.

Суддя Чуприна О.В.