Справа № 160/7258/23
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2024-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 березня 2024 року м. Дніпросправа № 160/7258/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року (суддя Савченко А.В.) у справі №160/7258/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 03.10.2022 р. №1367 Міністерства оборони України про увільнення ОСОБА_1 від займаної посади в Військовій частині НОМЕР_2 і призначення ОСОБА_1 на посаду в Військовій частині НОМЕР_3 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ від 06.11.2022 р №243 Військової частини НОМЕР_1 про виключення ОСОБА_1 із списків особового складу та всіх видів забезпечення;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на посаді командира протитанкового взводу роти вогневої підтримки Військовій частині НОМЕР_1 з 06.11.2022р.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що не погоджується із прийнятим наказом від 03.10.2022 р. №1367 та наказом від 06.11.2022 р №243 Військової частини НОМЕР_1 про виключення його із списків особового складу та всіх видів забезпечення, оскільки будь-які документи, накази, розпорядження чи інші керівні документи щодо вибуття, звільнення, увільнення, переведення, переміщення, призначення на посади не доводились в усному порядку або з ознайомленням під підпис, витяги не надавались, не ознайомлювались в будь-якому іншому порядку. Про існування подібних документів, їх дані та зміст військовослужбовцю нічого достовірно не відомо. Крім того, позивачу було повідомлено, що він виключений зі списків частини з дня, зазначеного у наказі 06.11.2022 р., витяг же з наказу доведений позивачу та виданий в документованій формі лише на його звернення 28.03.2023 р. В зв`язку з викладеним, позивач не міг реалізувати свої права на подання зауважень, клопотань, уточнень, оскарження; протиправно був позбавлений можливості на продовження служби за посадою і до виконання бойових завдань у складі цього підрозділу; позбавлений можливості для просування по службі в підрозділі, розуміння строку перебування на посаді та у військовому званні, від котрих залежить грошове забезпечення. Позивачем дії, спрямовані на здавання посади і справ не здійснювалися, акти

не складалися та не підписувалися, що унеможливлює вибуття з однієї військової частини до іншої для подальшого несення служби.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції фактично виходив з того, що оскаржувані накази видані відповідачами в межах свої повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, зокрема, Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. Суд також вказав на те, що виходячи з вимог Положення, переміщення військовослужбовців по службі, з метою доукомплектування Збройних Сил України, в особливий період, здійснюється без згоди військовослужбовця, крім визначених випадків, до яких позивач не відноситься.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, в частині відмови в задоволенні позову щодо визнання протиправним та скасування наказу №243 від 06.11.2022; поновлення на посаді та в цій частині прийняти нову постанову про задоволення позову. Апеляційна скарга фактично обгрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо правомірності оскаржуваного наказу. Позивач наголошує на тому, що спірний наказ не відповідає вимогам Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України, Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, оскільки прийнятий з порушенням процедури, без його доведення (оголошення) у встановленому порядку. Зазначені в наказі №243 Військової частини НОМЕР_1 обставини про те, що позивач здав посаду, не відповідають дійсності, оскільки таких подій не відбулося. Також позивач звертає увагу на те, що переміщення військовослужбовців з однієї частини до іншої відбувається за наявності обгрунтованих підстав, з урахуванням висновків атестування, рекомендацій безпосередніх начальників, на підставі клопотань командирів, які порушили питання про переміщення, чого у спірному випадку місця не мало.

У відзивах на апеляційну скаргу Генеральний штаб України та Військова частина НОМЕР_1 просять рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обгрунтованість.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що відповідно до довідки командира військової частини НОМЕР_1 від 25.10.2022 р. №40/ НОМЕР_4 , яка видана молодшому лейтенанту ОСОБА_1 , він в період з 24.04.2022 р. по 30.04.2022 р., з 01.05.2022 р. по 01.05.2022 р., з 25.05.2022 р. по 31.05.2022 р., з 01.06.2022 р. по 04.06.2022 р., з 16.06.2022 р. по 27.06.2022 р., з 01.07.2022 р. по 31.07.2022 р., з 01.08.2022 р. по 31.08.2022 р., з 01.09.2022 р. по 30.09.2022 р., з 01.10.2022 р. по 24.10.2022 р. брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України: у Запорізькій та Донецькій областях.

Відповідно до пункту 32 Плану переміщення осіб офіцерського складу Збройних Сил України НОМЕР_5 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_6 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил Територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_1 Сил територіальної оборони Збройних Сил України до 3 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України, затвердженого Головнокомандувачем Збройних Сил України 30.09.2022, молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира стрілецького взводу стрілецької роти, шпк старший лейтенант, ВОС 0210003, тр-12 включено до списку кандидатів, які плануються до переміщення на посаду заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення механізованої роти механізованого батальйону, шпк старший лейтенант, ВОС 3410003, тр-18. Підстава включення в план переміщення: у порядку просування по службі.

Відповідно до п. 32 витягу із наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 03.10.2022 р. № 1367, відповідно до пунктів 82, 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира стрілецького взводу стрілецької роти, увільнено від займаної посади у Військовій частині НОМЕР_2 та зараховано у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_3 , призначено заступником командира роти механізованого батальйону ВОС - 3410003.

Згідно із витягом із наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.11.2022 р. №243, молодшого лейтенанта ОСОБА_1 командира стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , який прибув на підставі Указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні та від 24.02.2022 №69/2022 Про загальну мобілізацію, вважати таким, що справи та посаду здав 06.11.2022 р. і вибув для подальшого проходження військової служби заступником командира з морально-психологічного забезпечення механізованої роти механізованого батальйону 3 окремої штурмової бригади сухопутних військ Збройних Сил України. З 06.11.2022 р. виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 , з котлового забезпечення 07.11.2022 р. Підстава: наказ Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 03.10.2022 р. №1367.

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 08.11.2022 р. №98 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного Головнокомандувачем Збройних Сил України від 03.10.2022 р. №1376 на посаду заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону, який прибув до військової частини НОМЕР_1 , з 08.11.2022 р. зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення і вважається таким, що з 08.11.2022 р. справу та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Підстава: витяг з наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 03.10.2022 р. №1376, рапорт молодшого лейтенанта ОСОБА_1 від 08.11.2022 р., припис командира військової частини НОМЕР_1 від 06.11.2022 р.

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 23.03.2023 р. №129 визначено, що відповідно абз. 8 п. 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 р. №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 №745/32197 (самовільне залишення частини) призупинено виплату грошового забезпечення з 23.03.2023 року нижчепойменованим військовослужбовцям, зокрема, під номером 22, молодшому лейтенанту ОСОБА_1 , заступнику командира роти з морально-психологічного забезпечення 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону.

Вважаючи протиправним наказ від 03.10.2022 р. №1367 та наказ від 06.11.2022 р №243, позивач звернувся до суду із цим позовом.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Як зазначено вище, підставою для видання наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.11.2022 р. №243 став наказ Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 03.10.2022 р. №1367.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 14 ст. 2 вказаного Закону передбачено, що виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі регулюється визначений Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі Положення).

Відповідно до абзацу другого пункту 257 Положення, для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Відповідно до ст.1 Закону України Про оборону України, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з ч. ч. 5, 7 ст. 6 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, військові посади, передбачені штатами воєнного часу, при переведенні Збройних Сил України, інших військових формувань на організацію і штати воєнного часу підлягають заміщенню резервістами або іншими військовозобов`язаними в порядку, визначеному Генеральним штабом Збройних Сил України, а в Службі безпеки України та Службі зовнішньої розвідки України - в порядку, визначеному їх керівниками.

Порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.

Отже, період дії воєнного стану або дії рішення про мобілізацію (крім цільової) є особливим періодом, який передбачає перехід Збройних Сил України та інших військових формувань на штати воєнного стану, які передбачають заміщення воєнних посад.

Таким чином, оскільки переведення позивача відбулося в період дії воєнного стану, то враховуючи вимоги п.257 Положення, його згода на таке переведення не була потрібна, враховуючи і те, що позивач не відноситься до випадків, при яких, у відповідності до п.112 Положення, для переміщення на нове місце військової служби необхідна згода військовослужбовця.

Отже, підстав стверджувати про неправомірність наказ Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 03.10.2022 р. №1367, як правильно зазначив суд першої інстанції, не існує.

Вказані висновки суду фактично не спростовуються і позивачем, який в апеляційній скарзі становить питання щодо необгрунтованості та незаконності рішення суду першої інстанції лише в частині незадоволених позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу №243 від 06.11.2022; поновлення на посаді.

З приводу такої позиції позивач слід зазначити те, що оскаржуваний наказ військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.11.2022 р. №243 прийнятий на виконання наказу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 03.10.2022 р. №1367 та засвідчує факт вибуття позивача з вказаної військової частини у зв`язку з переведенням до Військової частини НОМЕР_3 .

Отже, у суду відсутні підстави стверджувати про те, що наказ Військової частини НОМЕР_1 від 06.11.2022 р. №243 виданий за відсутності для цього обгрунтованих підстав.

Відповідно до п.109 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, вибуття до нового місця служби військовослужбовця здійснюється після надходження витягу з наказу відповідного командира (начальника) військової частини про призначення, в тому числі доведеного технічними засобами передачі документованої інформації. Виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини має відбутися після здавання посади, але не пізніше ніж через місяць від дня одержання військовою частиною зазначеного витягу з наказу або іншого письмового повідомлення про переміщення по службі військовослужбовців.

Таким чином, на виконання вказаної норми Положення, на підставі кадрового рішення вищого командира-начальника наказ від 03.10.2022 р. №1367, Військовою частиною НОМЕР_1 видано наказ від 06.11.2022 р. №243, який фактично є технічною реалізацією наказу Головнокомандувача Збройних Сил України.

З цих підстав суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у цій справі не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав позивача наказом Військової частини НОМЕР_1 від 21.12.2022 №288.

Непогодження позивача з порядком оголошення оскаржуваного наказу не може безумовно свідчити про протиправність оспорюваного наказу та відсутність правових підстав для його прийняття, оскільки дії, чи бездіяльність, вчинені після винесення оскаржуваного наказу не свідчать та не можуть свідчити про його обґрунтованість. При цьому, окремо такі дій не є предметом спору у цій справі.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року у справі №160/7258/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 07.03.2024

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк