Справа № 340/396/24
Суддя: Г.П. КАЗАНЧУК
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

06 березня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/396/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Казанчук Г.П., розглянувши в письмовому провадженні заяву представника позивача про забезпечення адміністративного позову за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Охременка Артема Івановича, звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд:

- визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у звільненні з військової служби ОСОБА_1 на підставі підпункту «Г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити з військової служби ОСОБА_1 на підставі підпункту «Г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду. Ухвалою судді від 29.01.2024 року позовну заяву позивача прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, сторонам встановлено порядок та строки для виконання процесуальних дій.

Ухвалою суду від 29 січня 2024 року позовну заяву за цими позовними вимогами прийнято до розгляду та вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін (а.с.41).

Отже, наявність протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.

В подальшому 05.03.2024 року представник позивача подав заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №65 від 05.03.2024 в частині переведення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) для подальшого проходження військової служби до іншої військової частини, до прийняття рішення по справі №340/396/24.

В обґрунтування заяви зазначено, що після відкриття провадження у справі виникли обставини, які можуть вплинути на виконання рішення у цій справі, оскільки відповідачем прийнято рішення про переміщення по службі ОСОБА_1 - переведенні його для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 та направлення його для проходження військової служби у іншу місцевість, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №65 від 05.03.2024 (копія додається). Представник позивача вважає, що переміщення по службі позивача та направлення його для проходження військової служби у іншу місцевість, у подальшому, після ухвалення рішення у даній справі, яким відповідача буде зобов`язано звільнити позивача, істотно ускладнить чи взагалі унеможливить виконання такого рішення суду. Тобто, представник позивача вказує, що переведення позивача в іншу частину стане на перешкоді при виконанні рішення суду.

Ухвалою судді від 05.03.2024 року заяву про забезпечення призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Суд, за наслідком розгляду заяви про забезпечення позову, вважає, що заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Приписами частини 1 та 2 статті 150 КАС України регламентовано, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Системний аналіз наведених вище процесуальних норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено, серед іншого, шляхом зупиненням дії індивідуального акта або ж нормативно-правового акта, забороною відповідачу вчиняти певні дії чи забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

За змістом Рекомендацій № R(89)8 ''Про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах'', прийнятих Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1989р., приймаючи рішення щодо необхідності надання особі тимчасового захисту, суд бере до уваги всі фактори та інтереси, які мають відношення до цієї справи. Рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд (prima facie) наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Разом із тим, відповідно до Рекомендацій (2004)20 ''Про судовий перегляд адміністративних актів'', які були прийняті Комітетом Міністрів Ради Європи 15.12.2004р., суд повинен мати право надавати тимчасові заходи захисту до завершення провадження. Цей принцип спрямований на забезпечення того, що виконання оскаржуваного заходу може бути призупинено у випадках, коли його виконання поставило б відповідну особу в незворотну ситуацію (рішення у справі ''Джабарі проти Туреччини'' (Jabari v. Turkey), 2000р., заява №40035/98 та рішення у справі ''Чонка проти Бельгії'' (Conka v. Belgium), 2002р., заява №51564/99). Суд повинен мати повноваження надавати тимчасові заходи захисту до завершення судового розгляду. Такі заходи можуть включати повне або часткове призупинення виконання оскаржуваного адміністративного акта, таким чином дозволяючи суду відновити фактичну та де-юре ситуацію, яка б панувала за відсутності адміністративного акта, або покладати відповідні зобов`язання на адміністративні органи.

Цей принцип цілком узгоджується і з Рекомендацією № R(89)8 Комітету міністрів держав-членів Ради Європи ''Про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах'', яка передбачає те, що заявник може просити суд або інший компетентний орган вжити заходів щодо тимчасовий захист від адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією із гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний гарантувати, у суворій відповідності до закону та за наявності безумовних фактичних підстав, виконання майбутнього рішення суду або/та ефективний захист особи, який неможливий без негайного втручання суду.

Водночас слід зазначити, що заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах заявлених позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Предметом спору у цій справі є відмова Військової частини НОМЕР_1 у звільненні з військової служби ОСОБА_1 на підставі підпункту «Г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду та відповідно зобов`язання відповідача звільнити його з військової служби на підставі вказаної статті Закону.

Тобто, правовим актом індивідуальної дії, який оскаржено до суду є саме відмова в/ч НОМЕР_1 .

Водночас, представник позивача, подаючи заяву про забезпечення позову, просить суд забезпечити позов шляхом зупинення дії наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №65 від 05.03.2024 в частині переведення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) для подальшого проходження військової служби до іншої військової частини, до прийняття рішення по справі №340/396/24.

Тобто, представник позивача просить суд зупинити дію індивідуального акта, а саме наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №65 від 05.03.2024, та заборонити відповідачу вчиняти певні дії, виконуючи вказаний індивідуальний акт, законність винесення якого не є предметом спору у цій адміністративній справі.

Таким чином, вказані представником позивача в заяві про забезпечення позову способи такого забезпечення позову не відповідають можливим та законним способам, що встановлені у частині першій статті 151 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову та відсутність підстав для її задоволення.

При цьому, суд зауважує, що особа не позбавлена можливості у подальшому повторно ініціювати питання перед судом про доцільність забезпечення його позову на будь-якій стадії розгляду справи у разі встановлення відповідних підстав для цього.

Керуючись ст.ст.150-154, 243, 248, 256, 293-297 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволені заяви про забезпечення позову.

Копію ухвали суду невідкладно надіслати позивачу та його представнику.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду, через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 15 - денний строк, встановлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. КАЗАНЧУК