Справа № 440/18138/23
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/18138/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Довгопол М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 /а.с. 67 - 75, в якій просив:

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, протиправною;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 , з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, як військовослужбовця, який проходить військову службу під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з перебування на його утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка підпорядковується військовій частині НОМЕР_1 , тому у зв`язку із відмовою розгляду рапорту позивача про звільнення Військовою частиною НОМЕР_2 , позивач направив рапорт про звільнення на адресу військової частини НОМЕР_1 , якою отримано цей рапорт 16.11.2023, однак жодної відповіді не надано. Позивач наголошував, що на його утриманні перебуває троє дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю яких позивач перебуває у шлюбі, що є підставою для звільнення з військової служби відповідно до підпункту г) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-ХІІ. За наведених обставин позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача в частині звільнення позивача з військової служби.

2. Стислий зміст заперечень відповідача

У відзиві на позовну заяву /а.с. 81 - 87/ представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що із поданого позивачем рапорту солдата ОСОБА_1 від 10.11.2023 про його звільнення з військової служби встановлено відповідні недоліки, оскільки такий рапорт адресований безпосередньо командиру військової частини НОМЕР_1 , проте відповідно до пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України рапорт на звільнення з військової частини подається військовослужбовцем по команді (підпорядкуванню). Також зауважував, що підстави для звільнення солдата ОСОБА_1 з військової служби під час мобілізації відсутні, однак військова частина НОМЕР_1 не заперечує проти розгляду рапорту вказаного військовослужбовця про його звільнення з військової служби, поданого у встановлених формах та порядку. Крім того, вказував, що обраний позивачем спосіб захисту зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби є дискреційними повноваженнями військової частини, де проходить службу військовослужбовець.

3. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 позовну заяву залишено без руху /а.с. 64/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) /а.с. 71/.

22.02.2024 до суду надійшла відповідь на відзив /а.с. 92 96/, в якій позивача заперечував проти доводів, наведених у відзиві, вказуючи, що у законі немає вичерпного переліку документів, які підтверджують факт утримання дітей, при цьому усі необхідні документи щодо факту утримання 3-х дітей ним подано. Зауважував, що визначальним для цієї справи є не встановлення факту проживання однією сім`єю, а утримання позивачем, як вітчимом, неповнолітніх дітей своєї дружини.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 є громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , призваним на військову службу 27.02.2022, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_3 /а.с. 48 - 54/.

З 20.09.2022 ОСОБА_1 , призначений на посаду наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 20 вересня 2022 року № 12-РС, зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення Військової частини НОМЕР_2 , згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 20.09.2022 № 144 /а.с. 89/.

10.11.2022 ОСОБА_1 надіслано рапорт про звільнення з військової служби у зв`язку з перебуванням на утриманні трьох неповнолітніх дітей на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 за місцезнаходженням військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), про що свідчить опис вкладення у цінний лист та накладна Укрпошти № 099 /а.с. 56/, та отримано адресатом 16.11.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення /а.с. 57/.

Факт отримання вказаного рапорту із доданими документами відповідного змісту підтверджено відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Вважаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

У силу вимог статті 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 25.03.1992 №2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

За змістом частини першої статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною шостою статті 2 Закону № 2232-XII передбачено такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 введено на території України воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому дія воєнного стану була неодноразово продовжена та була чинною на час спірних правовідносин .

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 Про загальну мобілізацію оголошено загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, передбачені частиною 4 статті 26 Закону №2232-XII.

Так, відповідно до підпункту г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема, перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років (абз. 13).

Згідно з частиною сьомою статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

За приписами пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі - Положення) військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Відповідно до підпункту 2 пункту 225 Положення звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється: під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Аналіз наведених положень законодавства свідчить, що під час дії воєнного стану підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII передбачена можливість звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, за сімейними обставинами, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, зокрема, у разі перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Пунктом 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України встановлено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

Матеріалами справи підтверджено, що рядовий ОСОБА_1 , який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , надіслав рапорт про звільнення з військової служби у зв`язку з перебуванням на утриманні трьох неповнолітніх дітей на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 за місцезнаходженням військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), про що свідчить опис вкладення у цінний лист та накладна Укрпошти № 099 /а.с. 56/.

Факт отримання відповідачем вказаного рапорту 16.11.2023 із доданими документами підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення /а.с. 57/ та не заперечується відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Суд звертає увагу на те, що пунктом 14 Статуту внутрішньої служби, затвердженого Законом від 24 березня 1999 року № 548-XIV, встановлено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

У позовній заяві позивач стверджував, що подавав рапорт про звільнення з військової служби від 31.08.2023 безпосередньо командиру Військової частини НОМЕР_2 , однак про отримання рапорту відмітку йому не поставлено, відповіді не надано, а у зв`язку із відсутністю інформації про адресу військової частини у відкритому доступі, відправити рапорт поштою не виявилося можливим, тому рапорт надіслано до командира військової частини НОМЕР_1 , якій підпорядковується військова частина НОМЕР_2 .

Разом з тим, у розумний строк для розгляду заяв, що стосуються проходження публічної служби, відповідач рапорт ОСОБА_1 не розглянув, наказу за наслідками його розгляду не виніс, жодних повідомлень про результати розгляду рапорту позивачеві не надіслав.

Суд зауважує, що Законом України Про військовий обов`язок та військову службу та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України не встановлено строк, протягом якого командир військової частини має видати наказ по особовому складу або надати відповідь за наслідками розгляду рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби.

Водночас згідно з пунктом 3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 №124 (чинної на час спірних правовідносин), документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.

При цьому відповідно до підпункту 3.9.1 пункту 3.9 Інструкції № 124 реєстрація документів полягає у веденні запису облікових даних про документ за встановленою реєстраційною формою, який підтверджує факт створення, відправлення або одержання документа шляхом проставлення на ньому реєстраційного індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних відомостей про документ. Реєстрація документів проводиться з метою забезпечення їх обліку, контролю за виконанням і оперативним використанням наявної в документах інформації.

Реєструються документи незалежно від способу їх доставки, передачі чи створення.

Документи тимчасового зберігання, отримані по СЕВ ОВВ, реєструються виключно в електронній формі.

Подавати на розгляд командиру (керівнику) незареєстровані документи забороняється.

Документи реєструються лише один раз: вхідні у день надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо документ надійшов у неробочий час, створені у підрозділі у день підписання або затвердження.

Отже, з наведених положень вбачається обов`язок реєструвати всі вхідні документи, які надходять на адресу військової частини.

Відтак командир військової частини зобов`язаний щонайменше протягом місяця розглянути рапорт (заяву) військовослужбовця та надати відповідь по суті порушених питань.

Крім того, враховуючи характер правовідносин щодо проходження військової служби, розгляд рапорту військовослужбовця, що стосується питання звільнення з військової служби, має здійснюватися у найбільш можливі короткі строки.

Суд критично оцінює доводи відповідача про те, що рапорт солдата ОСОБА_1 від 10.11.2023 про його звільнення з військової служби мав недоліки, оскільки був адресований безпосередньо командиру військової частини НОМЕР_1 , а не безпосередньому командиру.

Суд наголошує, що відповідачем не надано жодної письмової відповіді, в якій повідомлено позивача про наслідки розгляду його рапорту, в тому числі про недоліки такого рапорту, або пересилання рапорту за належністю.

Стосовно посилань відповідача на те, що підстави для звільнення солдата ОСОБА_1 з військової служби під час мобілізації відсутні, суд зазначає, що доказів розгляду рапорту позивача та аналізу доданих до нього документів із повідомленням позивача про результати такого розгляду відповідачем до суду не надано, тому твердження відповідача під час розгляду справи про відсутність підстав для звільнення не беруться судом до уваги.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що не розгляд відповідачем рапорту позивача про звільнення з військової служби, отриманого у листопаді 2023 року, по теперішній час, явно виходить за межі розумних строків, а відтак свідчить про допущення протиправної бездіяльності.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що відповідачем не обґрунтовано та не надано доказів на підтвердження правомірності бездіяльності щодо не розгляду рапорту позивача .

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту прав позивача, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 4 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Беручи до уваги те, що відповідачем рапорт позивача не розглянуто, тобто для прийняття рішення не виконано всі умови, визначені законом, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 щодо звільнення з військової служби та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби, отриманий 16 листопада 2023 року. Відтак позовні вимоги про зобов`язання відповідача звільнити позивача з військової служби за п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу є передчасними та задоволенню не підлягають.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Беручи до уваги те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", доказів понесення інших судових витрат до суду не надав, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

В силу вимог частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 1073,60 грн може бути повернута ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби, отриманий 16 листопада 2023 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М.В. Довгопол