Справа № 480/999/24
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 березня 2024 року Справа № 480/999/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
за участю секретаря судового засідання - Сороки К.О.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - Мамая А.С.,
представника відповідача - Глущенка С.А.,
представника третьої особи - Склярова С.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/999/24 за позовом ОСОБА_1 до Недригайлівського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Недригайлівського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Глущенка Сергія Анатолійовича від 30.01.2024 року в рамках виконавчого провадження № 70206831 про накладення на позивача ОСОБА_1 штрафу в сумі 3400 грн.
Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягають скасуванню, оскільки перед здійсненням виїзду 26.01.2024 року, державний виконавець жодним чином не повідомляв позивача і не узгоджував з нею дату і час побачень стягувача з дитиною.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду було відкрито провадження по даній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами розгляду термінових адміністративних справ, передбачених ст. ст. 268, 269, 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
На виконання вимог суду представником відповідача було надано суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, зокрема зазначивши, що оскаржувана постанова від 30.01.2024 року винесена в рамках чинного законодавства, оскільки позивач внаслідок своїх дій не забезпечила побачення батька з донькою (а.с. 74-76).
Представником позивача було надано суду відповідь на відзив, в якій не погоджується з доводами представника відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву (а.с. 103-105).
Позивач та представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.
Представник відповідача та представник третьої особи проти позовних вимог заперечували та просили відмовити в їх задоволенні.
Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що за заявою ОСОБА_2 , 02.11.2022 року старшим державним виконавцем Недригайлівського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 70206831 (а.с. 46) з примусового виконання виконавчого листа №582/1149/20, виданого 26.10.2022 року Недригайлівським районним судом Сумської області щодо затвердження мирової угоди між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 111-115).
09.06.2023 у межах виконавчого провадження № 70206831 державним виконавцем було прийнято постанову про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною, в якій державним виконавцем визначено час побачення (зустрічі) батька - ОСОБА_2 кожного дня, тобто, понеділок, вівторок, середа, четвер, п`ятниця, субота, неділя кожного тижня з 09:30 год. Місцем побачення визначено: АДРЕСА_1 (а.с. 117).
Відповідачем неодноразово виносилися постанови про накладення на позивача штрафу, які було скасовано судом, окрім, постанови від 19.06.2023 щодо скасування якої постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2023 у справі 480/6452/23 було відмовлено (а.с. 26-31).
26.01.2024 держаним виконавцем з метою виконання рішення Недригайлівського районного суду №582/1149/20, було здійснено виїзд спільно із стягувачем за адресою АДРЕСА_1 (місце проживання ОСОБА_1 та дитини).
Під час даного виїзду державним виконавцем було складено акт від 26.01.2024, в якому зазначено, що ним було зроблено декілька телефонних викликів на мобільний телефон ОСОБА_1 , але остання на виклики не відповідала. Хвіртка домогосподарства була зачинена. Внаслідок дій ОСОБА_1 стягувач ОСОБА_2 не мав можливості побачити та поспілкуватися з донькою (а.с. 118-119).
В подальшому, за повторне невиконання рішення суду, 30.01.2024 року державним виконавцем Недригайлівського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3400,00 грн. (а.с.121).
Не погодившись з винесеною постановою про накладення штрафу, позивач звернулася до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 статті 1 Закону України Про виконавче провадження від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі по тексту - Закон № 1404-VІІІ), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч. 1 ст. 13 Закону № 1404-VІІІ під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 1 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
У силу вимог ч. 6 ст. 26 Закону № 1404-VІІІ за рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.
При цьому особливості виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною визначено приписами ст. 64-1 Закону України "Про виконавче провадження", згідно з якою, виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.
Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.
Відповідно до п. 5 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі по тексту - Інструкція № 512/5), якщо рішенням про встановлення побачення з дитиною не визначено час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, державний виконавець викликає сторони виконавчого провадження з метою визначення часу та (або) місця такого побачення шляхом надіслання викликів одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.
Державний виконавець визначає час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження та інтереси дитини, шляхом винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною.
Згідно з п.п. 8, 9 розділу ІХ Інструкції № 512/5 державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64-1 Закону № 1404-VІІІ.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною четвертою статті 64-1 Закону № 1404-VІІІ.
При кожному наступному невиконанні боржником зазначеного рішення державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 64-1 Закону № 1404-VІІІ.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).
Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII.
Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.
Повторним невиконанням судового рішення в розумінні статті 64-1 Закону №1404-VІІІ є встановлений відповідним актом факт кожного наступного невиконання боржником судового рішення після складення акту про невиконання такого рішення вперше та винесення відповідної постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення без поважних причин.
З матеріалах справи суд вбачає, що виконавчий лист №582/1149/20, виданий 26.10.2022 Недригайлівським районним судом Сумської області, який є предметом виконання у межах спірного виконавчого провадження № 70206831, не визначає час та місце побачення стягувача з дитиною.
В свою чергу, в матеріалах справи міститься постанова Недригайлівського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною від 09.06.2023 року, в якій державним виконавцем визначено час побачення (зустрічі) батька - ОСОБА_2 кожного дня, тобто, понеділок, вівторок, середа, четвер, п`ятниця, субота, неділя кожного тижня з 09:30 год. Місцем побачення визначено: АДРЕСА_1 . Окрім того, у вказаній постанові державним виконавцем визначено, що після побачення місце та спосіб спілкування зі своєю донькою ОСОБА_3 визначає на власний розсуд в межах території України без присутності матері, в тому числі за місцем його проживання (а.с. 117).
Отже у даній постанові державний виконавець не визначив конкретного часу побачень стягувача з дитиною. Фактично такі побачення можуть відбутися в будь-який час, який забажає стягувач.
Відтак, позивач не може достеменно знати і передбачати, коли саме конкретно (в який день і в який час) буде відбуватися побачення стягувача із дитиною.
В акті державного виконавця від 26.01.2024 року зафіксовано, що виконавцем, спільно зі стягувачем о 15:00 год було здійснено виїзд за адресою проживання ОСОБА_1 та зроблено декілька телефонних викликів на мобільний телефон ОСОБА_1 , але остання на виклики не відповідала. Хвіртка домогосподарства була зачинена.
Про даний факт також було зазначено державним виконавцем у судовому засіданні.
Проте у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що перед здійсненням виїзду 26.01.2024 року, державний виконавець повідомляв позивача про дату і час побачення стягувача з дитиною. При цьому позивач заперечує факт узгодження з нею 26.01.2024 року побачення стягувача з дитиною і наполягає, що жодних телефонних дзвінків вона не отримувала.
А отже фактично позивач не могла передбачити такий виїзд державного виконавця 26.01.2024 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Проте відповідачем не доведено правомірності прийнятого ним оскаржуваного рішення, в тому числі, не доведено, що позивачем вчинялися дії щодо невиконання без поважних причин чи перешкоджання виконання рішення суду в частині побачень батька з дитиною чи спілкування з нею. Сам по собі акт державного виконавця від 26.01.2024 року, на переконання суду, не може бути належним доказом невиконання рішення суду позивачем без поважних причин, а є документом, який лише фіксує певні дії.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що постанова про накладення штрафу від 30.01.2024 у межах виконавчого провадження №70206831 прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такої постанови, що не відповідає критеріям правомірності, визначених в ч.2 ст. 2 КАС України
А відтак, позовні вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Недригайлівського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування постанови задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Недригайлівського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 30 січня 2024 року за ВП № 70206831 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 3400 грн.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек