Справа № 420/35481/23
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказу, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області №13 о/с від 16 листопада 2023 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-184647), старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Хмельницького відділу міліції Малиновського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Одеській області;

поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Хмельницького відділу міліції Малиновського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Одеській області з 21.11.2023 року;

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області щодо невиплати грошового забезпечення лейтенанту міліції ОСОБА_1 , старшому оперуповноваженому сектору карного розшуку Хмельницького відділу міліції Малиновського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Одеській області за період з 11.09.2023 по 20.11.2023;

стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області суму грошового забезпечення на користь ОСОБА_1 за період з 11 вересня 2023 по 16 листопада 2023 року;

стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21 листопада 2023 року по день ухвалення рішення у справі;

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області, яка полягала у не вирішенні питання про прийняття ОСОБА_1 на службу до Національної поліції України, відповідно до пункту 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» та видати відповідний наказ з даного приводу;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до Національної поліції України, відповідно до пункту 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» та видати відповідний наказ з даного приводу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11 вересня 2023 року лейтенанта міліції ОСОБА_1 згідно наказу №11 о/с Головного управління МВС України в Одеській області по особовому складу поновлено на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Хмельницького відділу міліції Малиновського районного відділу Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області з 31 січня 2008 року на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2016 року по справі №815/3447/15, постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 листопаду 2016 року по справі №815/3447/15 та ухвали Одеського адміністративного суду від 21 серпня 2023 року , винесеного у справі №815/3447/15.

02.10.2023 року ОСОБА_1 звернувся з рапортом на ім`я Голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області, в якому в зв`язку з ліквідацією ГУМВС України в Одеській області просив звільнити його з посади старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області за пунктом 64 «з» у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу в міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи організації) згідно з положенням №114 у зв`язку з виявленням бажанням проходити службу в Національної поліції України.

Згідно відповіді вих №9/9274 від 11.10.2023 року за підписом керівника ліквідаційної комісії позивачу було повідомлено, що його рапорт за вх. ЛК від 02.10.2023 щодо звільнення з органів внутрішніх справ у зв`язку з переходом на службу в поліцію, ліквідаційною комісією Головного управління МВС України в Одеській області розглянутий.

За результатами розгляду рапорту позивача було проінформовано про те, що для звільнення особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ зі служби на підставі підпункту "з" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року №114 (у зв?язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації) обов`язковим є наявність волевиявлення відповідного органу (установи) у прийнятті особи на роботу.

Таким чином, у зв?язку із відсутністю у Ліквідаційної комісії відомостей про погодження прийняття позивача на роботу (службу) до будь-якого органу Національної поліції, рапорт позивача не може бути задоволений.

20 листопада 2023 року позивач отримав наказ №13о/с Головного управління МВС України в Одеській області від 16.11.2023 року по особовому складу, де згідно з пунктами 10 та 13 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнити з 20 листопада 2023 року у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-184647), старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Хмельницького відділу міліції Малиновського районного відділу Одеського міського управління ГУМВС України в області.

Підстава: попередження про наступне звільнення ОСОБА_1 від 20 вересня 2023 року.

В той же час, 02.10.2023 року ОСОБА_1 було подано до Головного управління Національної поліції в Одеській області заяву про прийняття до поліції та призначення на посаду старшого оперуповноваженого будь якого структурного підрозділу Головного управління Національної поліції в Одеській області заяву. У заяві було вказано, що позивач погоджується на призначення як на вищу, так і на нижчу посаду, чи призначення до патрульної служби поліції особливого призначення (міжрегіональний територіальний орган Національної поліції - Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють».

У відповідь на вказану заяву Головним управлінням Національної поліції в Одеській області складено листа, в якому вказано таке:

«Запит, який надійшов до управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області за вх. T - 1821 від 03.10.2023 в межах компетенції розглянуто.

Повідомляємо, що порядок прийому на службу в поліції врегульовано розділом VI Закону України «Про Національну поліцію» та наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.12.2015 № 1631 «Про організацію добору (конкурсу) та просування по службі поліцейських».

Відповідно до вимог статті 73 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські, які вперше прийняті на службу в поліції, з метою набуття спеціальних навичок, необхідних для виконання повноважень поліції, зобов`язані пройти первинну професійну підготовку за відповідними освітніми програмами (планами), затвердженими Міністерством внутрішніх справ України.

У зв`язку із чим, радимо Вам відслідковувати інформацію зовнішньому вебпорталі nabir.np.gov.ua щодо оголошення конкурсних на відборів на зайняття вакантних посад в підрозділах Головного управління Національної поліції в Одеській області, з подальшою участю у порядку та на умовах, визначених Законом України "Про Національну поліцію", та Типовим порядком проведення конкурсу на службу до поліції та/або зайняття вакантної посади, затвердженим наказом МВС України від 25.12.2015 №1631.».

З вказаного вбачається, що Головне управлінням Національної поліції в Одеській області фактично лише обмежилось порадами і викладом норм права, які достеменно відомі позивачу та не розглянуло по суту заяву ОСОБА_1 .

Позивач вважає наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області №13 о/с від 16 листопада 2023 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-184647), старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Хмельницького відділу міліції Малиновського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Одеській області таким, що підлягаю скасуванню, а бездіяльність Головного управлінням Національної поліції в Одеській області щодо розгляду його заяви протиправною, у зв`язку із чим звертається до суду з даним позовом.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 21.12.2023 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (відповідно до ст. 262 КАСУ) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

11.01.2024 року за вхід.№ЕС/1540/24 надійшов відзив на позов ГУНП в Одеській області, в якому, зокрема, наголошено на необґрунтованості вимог позивача, оскільки з боку ГУНП в Одеській області не було бездіяльності, так як було розглянуто питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до лав Національної поліції України та 20.10.2023 року останньому було надано відповідь (лист 9/Т-1821) з цього приводу та роз`яснено, що питання прийому та проходження служби поліції регламентоване Законом України «Про Національну поліції».

Також відповідачем зазначено, що позивач з 2008 року в органах внутрішніх справ не працював, чим займався не відомо, а у 2023 році просто вирішив що Головне управління зобов`язано видати наказ щодо прийняття його на службу, не перевіряючи при цьому рівня його фізичної підготовки, психофізіологічне обстеження, обстеження на предмет виявлення алкогольної, наркотичної та токсичної залежності без первинної професійної підготовки за відповідними освітніми програмами та інше.

Головне управління Національної поліції в Одеській області стверджує, що повноваження ГУНП щодо прийому на службу до Національної поліції і безпосередньо на службу до Головного управління є дискреційними повноваженнями, і реалізуються ГУНП на власний розсуд за наявності такої необхідності, з урахуванням потреб у персоналі тощо.

19.01.2024 за вхід.№ЕС/2972/24 від ГУ МВС України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову, так як на теперішній час ГУМВС України в Одеській області знаходиться на завершальній стадії ліквідації, майно Головного управління ще в 2019-2020 році було передане до сфери управління Національної поліції України, усі посади осіб рядового та начальницького складу були скорочені, а фінансування на грошове забезпечення працівників міліції не здійснюється з листопада 2015 року.

Головне управління, з урахуванням відсутності будь яких посад на яких в подальшому міг проходити службу позивач, вжило заходи що звільнення позивач у зв`язку із скороченням штатів - тобто за загальним порядком, а не спеціальним порядком передбаченим приписами Закону України «Про національну поліцію».

Вказана поведінка ГУМВС України в Одеській області повністю відповідає правовим висновкам Верховного суду, викладеним у постанові від 12.10.2023 року по справі №600/7473/21-а та сформованим під час дослідження правовідносин подібних із тими які досліджуються у справі №420/35481/23.

Таким чином, Головне управління жодним чином не порушувало прав позивача при його звільненні з органів внутрішніх справ.

Листом від 20.09.2023 року №9/8451 на адресу позивача було направлене попередження про наступне звільнення, а майже через три місяці після направлення даного листа позивача було звільнено зі служби в ОВС.

В будь якому випадку надані особі права повинні використовуватись добросовісно, з урахуванням необхідного балансу.

Натомість, намагання позивача, який майже 8 років чекав щоб подати позов про поновлення на службі (у справі 815/3447/15), вступити на службу в поліції із порушенням порядку проходження конкурсного відбору не відповідають вказаним вище критеріям.

12.02.2024 року за вхід.№6044/24 надійшли пояснення позивача, в яких наголошується, що про факт виконання рішення суду його обов`язково б повідомили, а у нього взагалі відсутній обов`язок «цікавитися» таким виконанням, натомість ГУМВС України в Одеській області мало обов`язок виконати рішення суду без будь яких активних дій позивача.

Позивачу, натомість, незрозуміло чому суб`єкт владних повноважень не виконував такий тривалий час рішення суду, чи то через явний прояв правового нігілізму, чи то через некомпетентність.

У відзиві Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області було вказано, що листом від 20.09.2023 року №9/8451 на адресу позивача було направлене попередження про наступне звільнення, а майже через три місяці після направлення даного листа позивача було звільнено зі служби в ОВС.

Позивач стверджує, що про існування даного попередження йому стало відомо лише після отримання відзиву Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області.

Позивач не отримував особисто відповідне повідомлення, члени сім`ї позивача також такого повідомлення не отримували.

В рапорті від 24.10.2023 року, який зареєстровано в Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області позивач просив надіслати відповідь на адресу АДРЕСА_1 .

Саме на вказану адресу Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області було надано відповідь листом від 08.11.2023 року №9/10033

Разом з цим, усе інше листування відповідач здійснював, якщо судити з адреси, яка вказана у листах від 11.10.2023 року №9/9274, від 20.09.2023 року №9/8451 за адресою АДРЕСА_2 .

Саме за вказаною адресою, за твердженням Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області йому було надіслано попередження про наступне звільнення разом із листом від 20.09.2023 року №9/8451.

Позивач вже понад 20 років за даною адресою не проживає.

У вимогах щодо виконання рішення суду по справі №815/3445/15 було вказано адресу для листування з ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 .

У одній із заяв щодо виконання рішення суду по справі №815/3445/15 було вказано прохання надсилати відповіді на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 та за адресою: АДРЕСА_1 .

Даному відповідачу були відомі засобам телефонного зв`язку з позивачем: НОМЕР_1 м. Одеса, та адреса електронної пошти позивача: ІНФОРМАЦІЯ_1

Листування щодо поновлення позивача на посаді здійснювалось за адресою: АДРЕСА_3 та за адресою: АДРЕСА_1 .

При розгляді заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі №815/3445/15 Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області адресою позивача також було вказано АДРЕСА_3 .

У позові по справі №420/27571/23 відповідачем по якій було Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області адресою позивача було вказано АДРЕСА_1 .

Позивач просить суд врахувати, що під час особистої присутності ОСОБА_1 у Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області йому про існування попередження про наступне звільнення не повідомлялось.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Хмельницького відділу міліції Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

24.01.2008 року Прокуратурою Одеської області відносно ОСОБА_1 було порушено кримінальну справу №12 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України за фактом отримання хабара.

31.01.2008 року було видано наказ ГУМВС України в Одеській області №41 о/с про звільнення з 31.01.2008 року у запас Збройних Сил України за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області лейтенанта міліції ОСОБА_1 .

Підставою для прийняття даного наказу був наказ ГУМВС України в Одеській області №65 від 28.01.2008 року «Про надзвичайну подію в Хмельницькому ВМ Малиновського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області та покарання винних», у якому зазначено, що Позивача звільнено за дискредитацію звання працівника органів внутрішніх справ, що виразилось в отриманні хабара, в якості винагороди за відмову в порушенні кримінальної справи.

13.10.2014 року Малиновським районним судом м. Одеси винесено вирок, залишений без змін ухвалою Апеляційною суду Одеської області від 25.12.2014 року, згідно якого ОСОБА_1 в пред`явленому йому звинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України - визнано невинним та виправдано у зв`язку з недоведеністю його участі у скоєнні злочину.

27.04.2015 року Позивач звернувся до ГУМВС України в Одеській області із заявою, в якій просив відновити усі його порушені права, завдані незаконним звільненням, скасувати накази ГУМВС України №65 від 28.01.2008 року та №41 о/с від 31.01.2008 року в частині його звільнення, поновити його на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

Листом №31/8-Т-33 від 02.06.2015 року ОСОБА_1 була надана відповідь, якою у задоволенні заяви було відмовлено.

У червні 2015 року позивач звернувся з адміністративним позовом до Одеського окружного адміністративного суду (справа №815/3447/15).

03.11.2015 ООАС позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку подання позовної заяви без поважних причин.

25 лютого 2016 року ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду скасовано ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2015, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

15.04.2016 року постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2016 по справі №815/3447/15 (суддя Стеценко О.О.) адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Малиновського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково, а саме:

визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області №65 від 28.01.2008 року «Про надзвичайну подію в Хмельницькому ВМ Малиновського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області та покарання винних», яким старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України;

визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області №41 о/с від 31.01.2008 року про звільнення з 31.01.2008 року у запас Збройних Сил України за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області лейтенанта міліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області з 31.01.2008 року;

стягнуто з Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області (ліквідаційна комісія) на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, за один рік, у розмірі 20616,00 грн. (двадцять тисяч шістсот шістнадцять грн.);

допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення лейтенанта міліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області з 31.01.2008 року та в частині стягнення з Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області (ліквідаційна комісія) на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, за один місяць, в розмірі 1718,00 грн. (одна тисяча сімсот вісімнадцять грн.).

Постанова прийнята в порядку письмового провадження.

20.04.2016 ОСОБА_1 отримав постанову Одеського окружного адміністративного суду, про що в матеріалах справи наявна розписка.

01.11.2016 постановою Одеського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області залишено без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2016 року - змінено, виклавши абзац п`ятий її резолютивної частини в наступній редакції:

«Стягнути з Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області (ліквідаційна комісія) на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 17161,26 грн. (сімнадцять тисяч сто шістдесят одна грн. 26 коп.)».

В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2016 року - залишено без змін.

Вищевказане рішення суду набрало законної сили 15 листопада 2016 року.

Постанова Одеського апеляційного адміністративного суду була отримана ОСОБА_1 09.11.2016 року.

Ухвалою суду у справі №815/3447/15 від 21.08.2023 року у задоволенні заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання відмовлено.

Встановлено судовий контроль за виконанням постанови Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2016 року по справі №815/3447/15, з урахуванням змін, внесених до неї постановою Одеського апеляційного адміністративного суду по справі від 01.11.2016 року.

Цією ухвалою встановлено, що 05.09.2022 року Одеським окружним адміністративним судом видано два виконавчі листи, а саме про:

поновлення лейтенанта міліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області з 31.01.2008 року;

стягнення з Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області (ліквідаційна комісія) на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 17161,26 грн. (сімнадцять тисяч сто шістдесят одна грн. 26 коп.).

До ГУМВС України в Одеській області із заявою про виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2016 по справі №815/3447/15 ОСОБА_1 звернувся 12.10.2022, майже через 6 років після набрання законної сили постановою суду.

Наказом Головного управління МВС України в Одеській області №11 о/с від 11.09.2023 року «По особовому складу», наказано поновити лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-184647) на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Хмельницького відділу міліції Малиновського районного відділу Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області, з 31 січня 2008 року та сплатити на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 17161, 26 грн.

Ухвалою суду від 02.10.2023 року прийнято звіт щодо виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2016 року по справі №815/3447/15, з урахуванням змін, внесених до неї постановою Одеського апеляційного адміністративного суду по справі від 01.11.2016 року.

02.10.2023 року ОСОБА_1 звернувся з рапортом на ім`я Голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області, в якому в зв`язку з ліквідацією ГУМВС України в Одеській області просив звільнити його з посади старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області за пунктом 64 «з» у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу в міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи організації) згідно з положенням №114 у зв`язку з виявленням бажанням проходити службу в Національної поліції України.

Згідно відповіді вих №9/9274 від 11.10.2023 року за підписом керівника ліквідаційної комісії позивачу було повідомлено, що його рапорт за вх. ЛК від 02.10.2023 щодо звільнення з органів внутрішніх справ у зв?язку з переходом на службу в поліцію, ліквідаційною комісією Головного управління МВС України в Одеській області розглянутий та повідомлено, що у зв?язку із відсутністю у Ліквідаційної комісії відомостей про погодження прийняття позивача на роботу (службу) до будь-якого органу Національної поліції, рапорт позивача не може бути задоволений.

02.10.2023 року ОСОБА_1 було подано до Головного управління Національної поліції в Одеській області заяву про прийняття до поліції та призначення на посаду старшого оперуповноваженого будь якого структурного підрозділу Головного управління Національної поліції в Одеській області заяву. У заяві було вказано, що позивач погоджується на призначення як на вищу, так і на нижчу посаду, чи призначення до патрульної служби поліції особливого призначення (міжрегіональний територіальний орган Національної поліції - Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють».

У відповідь на вказану заяву Головним управлінням Національної поліції в Одеській області складено листа №9/Т-1821 від 20.10.2023 року, в якому вказано таке:

«Запит, який надійшов до управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області за вх. T-1821 від 03.10.2023 в межах компетенції розглянуто.

Повідомляємо, що порядок прийому на службу в поліції врегульовано розділом VI Закону України «Про Національну поліцію» та наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.12.2015 №1631 «Про організацію добору (конкурсу) та просування по службі поліцейських».

Відповідно до вимог статті 73 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські, які вперше прийняті на службу в поліції, з метою набуття спеціальних навичок, необхідних для виконання повноважень поліції, зобов`язані пройти первинну професійну підготовку за відповідними освітніми програмами (планами), затвердженими Міністерством внутрішніх справ України.

У зв`язку із чим, радимо Вам відслідковувати інформацію зовнішньому вебпорталі nabir.np.gov.ua щодо оголошення конкурсних на відборів на зайняття вакантних посад в підрозділах Головного управління Національної поліції в Одеській області, з подальшою участю у порядку та на умовах, визначених Законом України "Про Національну поліцію", та Типовим порядком проведення конкурсу на службу до поліції та/або зайняття вакантної посади, затвердженим наказом МВС України від 25.12.2015 №1631.».

Також судом встановлено, що листом від 20.09.2023 року №9/8451 на адресу ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_2 було направлене попередження про наступне звільнення та повідомлення про неможливість працевлаштування.

Відповідно до трекінгу Укрпошти за №368, відправлення вручено особисто 03.10.2023 року.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області №13 о/с від 16 листопада 2023 року лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-184647), старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Хмельницького відділу міліції Малиновського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Одеській області, звільнення з органів внутрішніх справ.

Судом встановлено, що згідно даних Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , з 12.08.1997 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Дані реєстру дійсні станом на 06.03.2024 року.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Верховним Судом 12.10.2023 року прийнято постанову у справі №600/7473/21-а, яка є релевантною до спірних правовідносин, оскільки предметом спору вказаної справи було визнання протиправним та скасування наказу голови ліквідаційної комісії УМВС України в Чернівецькій області про звільнення із органів внутрішніх справ у запас збройних сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів), визнання таким, що пропущений з поважних причин, через незаконне звільнення, передбачений п.9 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 липня 2015 року №580-УІІІ «Про Національну поліцію України», тримісячний строк на надання згоди для проходження служби в поліції, визнання протиправною бездіяльності Головного Управління Національної поліції в Чернівецькій області та Національної поліції України, що виразилася у відмові працевлаштування в органах поліції, та зобов`язання Відповідачів розглянути відповідно до пункту 9 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію України» його кандидатуру щодо прийняття на службу до поліції та видати відповідний наказ про призначення його на посаду.

У спірних правовідносинах предметом спору є тотожні правовідносини.

Від наведених вище правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах палата, об`єднана палата або Велика Палата Верховного Суду у відповідності до статті 346 КАС не відступала, а тому підстав для їх неврахування при вирішенні даного спору немає.

Конституція України.

Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України)

Частина 2 статті 2 КАС України. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 1 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування.

Закон №580-VIII опублікований в газеті Голос України 06.08.2015 №141-142.

У пункті 5 вказаного Закону вказано, що визнати такими, що втратили чинність: Закон України "Про міліцію" (Відомості Верховної Ради УРСР, 1991 р., №4, ст. 20 із наступними змінами); Постанову Верховної Ради Української РСР "Про порядок введення в дію Закону Української РСР "Про міліцію" (Відомості Верховної Ради УРСР, 1991 р., №4, ст. 21).

У силу вимог пункту 9 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIII працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

На підставі пункту 10 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIII працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Частинами 1-3 статті 52 Закону №580-VIII. встановлено, що з метою добору осіб, здатних професійно виконувати повноваження поліції та посадові обов`язки за відповідною вакантною посадою, у випадках, передбачених цим Законом, проводиться конкурс на службу в поліції та/або на зайняття вакантної посади (далі - конкурс).

Проведення конкурсу здійснюється з урахуванням рівня професійної компетентності, особистих якостей і досягнень кандидатів на прийняття на службу та зайняття вакантної посади.

Конкурс на службу в поліції обов`язково проводиться серед осіб, які вперше приймаються на службу в поліції з призначенням на посади молодшого складу поліції.

Відповідно до підпункту "г" пункту 64 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 (далі - Положення №114) особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

У силу вимог статті 49-2 КЗпП України, у редакції, чинний на час виникнення спірних правовідносин, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

ВИСНОВКИ СУДУ

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ, у зв`язку із скороченням штатів та неврахування згоди позивача щодо призначення його на рівнозначну посаду в органах поліції, яку він займав в органах внутрішніх справ до звільнення, без проходження конкурсного відбору, відповідно до пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIII.

Згідно із пунктом 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому орган (закладі, установі) поліції.

Ураховуючи дату набрання чинності вказаним Законом, тримісячний строк, протягом якого працівники міліції, що виявили бажання проходити службу в поліції, за умови їх відповідності вимогам до поліцейських, передбаченим Законом України "Про Національну поліцію", могли бути прийняті на службу в поліцію, закінчився 06.11.2015, яке є останнім днем вказаного строку.

Виходячи з наведених норм законодавства, працівник міліції, посада якого скорочена, може бути прийнятий на службу до поліції, за умови його відповідності вимогам до поліцейських, одним із двох способів: шляхом видання наказу про призначення за його згодою або шляхом проходження конкурсу.

Ураховуючи, що спірні правовідносини виникли вже після закінчення трьохмісячного строку, встановленого вказаним Законом, позивач до закінчення цього строку не подавав рапорт на погодження щодо прийняття на службу, тому на законодавчому рівні визначено інший порядок прийняття на службу до поліції - виключно на конкурсній основі.

У зв`язку із цим, після поновлення позивача на посаді на підставі судового рішення, ураховуючи наведені приписи Закону України "Про Національну поліцію" відповідачі були позбавлені можливості призначити позивача на відповідну посаду в органах Національної поліції без конкурсного відбору.

Верховний Суд у постановах від 09 липня 2020 року у справі №640/6271/19, від 24 листопада 2021 року у справі №460/9427/20 сформулював правову позицію, відповідно до якої самого лише бажання працівника міліції продовжити службу в органах поліції, відповідно до приписів чинного законодавства України не достатньо, оскільки питання реалізації одного з двох способів (видання наказу за згодою чи шляхом проведення конкурсу) прийняття працівника міліції на службу до органів поліції належало до виключної дискреції керівництва такого працівника міліції.

Як встановлено судом, позивач не скористався правом бути прийнятим на службу в поліцію у встановленому Законом України "Про Національну поліцію" порядку (шляхом проходження конкурсу), оскільки відсутнє підтвердження виявлення ним наміру прийняти участь у конкурсі на заміщення вакантних посад і прийняття на службу в поліцію.

Прийняттю на службу в поліцію вперше завжди передує встановлена законодавством спеціальна правова процедура на предмет встановлення кандидата відповідності вимогам до поліцейських, яка може бути проведена лише відповідним органом поліції, на зайняття посади в якому претендує особа.

Звільнення позивача на підставі пунктів 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» та підпункту «г» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи рядового і начальницького складу не позбавляє його права на участь у доборі на посаду поліцейського у порядку, який встановлено Законом України «Про Національну поліцію».

Небажання особи брати участь у конкурсі на заміщення вакантних посад для служби у лавах Національної поліції за умови, що такий порядок вступу на службу в органах поліції передбачений нормами чинного законодавства, не може бути підставою для визнання протиправним та скасування наказу про звільнення позивача та, відповідно, його поновлення на посаді.

Такі правові висновки Суду відповідають правовій позиції, викладеній Верховним Судом в постанові від 28 лютого 2020 року (справа №0540/5961/18-а).

Суд дійшов висновку про те, що звільнення позивача є правомірним, оскільки здійснене на підставі, в межах компетенції та у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства.

Стосовно доводів позивача про необхідність врахування правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 20.11.2018р. по справі №804/16386/15, від 10.05.2023 по справі №826/11746/16, від 25.06.2020р. по справі №420/6852/18, від 15.05.2019p. по справі №826/1584/16, від 22.10.2020p. по справі за №520/5147/19, від 27.02.2020p. по справі за №826/27239/15, суд зазначає наступне.

Принцип єдності судової практики не має абсолютного характеру, оскільки процесуальним законодавством Верховний Суд наділений повноваженнями у встановленому порядку відступати від раніше сформованої правової позиції. Таким чином, виникає певна суперечність між принципом правової визначеності та концепцією «живого права» (динамічного тлумачення права) як складовими верховенства права.

Відступ від раніше сформованої правової позиції вирішує відразу декілька завдань, зокрема, пов`язаних, як з необхідністю виправлення раніше допущених передчасних підходів до тлумачення норм права, так і забезпеченням динамічного розвитку правозастосування, у тому числі з урахуванням змін, що відбулися у суспільних відносинах, у законодавстві, практиці ЄСПЛ тощо.

У даному контексті також важливо зазначити, що Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи №755/10947/17 зробила висновок, відповідно до якого під час вирішення тотожних спорів має враховуватись саме остання правова позиція.

В спірних правовідносинах судом застосована остання правова позиції в тотожних спорах.

Щодо вручення попередження про наступне звільнення та повідомлення про неможливість працевлаштування

Судом встановлено, що листом від 20.09.2023 року №9/8451 на адресу ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_2 було направлене попередження про наступне звільнення та повідомлення про неможливість працевлаштування.

Відповідно до трекінгу Укрпошти за №368, відправлення вручено особисто 03.10.2023 року.

При цьому, позивач заперечує отримання вказаного попередження, зазначаючи, що вже понад 20 років за даною адресою не проживає.

Натомість, як встановлено судом, згідно даних Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , з 12.08.1997 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Дані реєстру дійсні станом на 06.03.2024 року.

Це єдина адреса позивача, яка має документальне підтвердження та може бути використана як судом, так і третіми особами для здійснення листування.

Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено закріплення електронного реєстру як єдиного джерела інформації про місце проживання особи.

Реєстри територіальних громад функціонуватимуть виключно в електронній формі та обмінюватимуться інформацією між собою та з державними реєстрами в автоматичному режимі. При цьому для забезпечення роботи зазначених реєстрів органи місцевого самоврядування мають право створити або використати вже створені власні інформаційно-телекомунікаційні системи або використати засоби відомчої інформаційної системи ДМС.

При цьому формування та ведення реєстру територіального товариства, облік задекларованого місця проживання/зміна місця проживання особи на території територіального товариства забезпечує відповідний орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної чи міської ради.

Місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до набрання чинності цим Законом, не підлягає повторній реєстрації (декларуванню). Для підтвердження інформації про місце проживання (знаходження), зареєстрованої до набрання чинності цим Законом, особа може подавати відомості про місце проживання, які були внесені до:

1) паспорту громадянина України, виготовленого у формі книжечки;

2) паспорту громадянина України або паспорту громадянина України для виїзду за кордон у формі е-паспорта або е-паспорта для виїзду за кордон;

3) витягу з реєстру територіальної громади.

З дня запровадження доступу до відомчої інформаційної системи, але не пізніше 1 березня 2022 року, інформація про місце проживання (знаходження) особи підтверджується також із зазначеної відомчої інформаційної системи.

Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи позивача про неотримання попередження про наступне звільнення та повідомлення про неможливість працевлаштування і приходить до висновку про дотримання процедури звільнення позивача та відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Окремо слід зазначити наступне.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні «Вільхо Ескелінен та інші проти Фінляндії» (2007) особи, що займають посади, пов`язані з виконанням обов`язків щодо захисту загальнодержавних інтересів або з участю у здійсненні визначених публічним правом повноважень, володіють частиною суверенної влади держави. Держава має законний інтерес щодо налагодження з такими службовцями спеціальних відносин, заснованих на вірності та відданості. З іншого боку, щодо інших посад, які не мають у собі аспектів «державного управління», держава не має такого інтересу. Суд зазначив також, що спори, що порушуються державними службовцями, чиї обов`язки є типовим прикладом специфічної діяльності, пов`язані з державною службою, оскільки останні діють як представники державної влади і відповідають за захист загальнодержавних інтересів та інтересів інших державних органів. Яскравим прикладом такої діяльності є збройні сили та поліція. Суд дійшов висновку, що жодні спори між адміністративними органами та службовцями, які займають посади, пов`язані з виконанням покладених публічним правом повноважень, не входять до сфери застосування пункту 1 статті 6.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 12 січня 2012 року у справі «Горовенки та Бугара проти України» зазначив, що уряди та правоохоронні органи забезпечують те, щоб усі посадові особи з підтримання правопорядку мали відповідні моральні, фізичні та психологічні якості для ефективного виконання своїх функцій і проходили безперервну та ретельну професійну підготовку. Необхідно періодично здійснювати перевірку їхньої придатності для виконання таких функцій.

Суд зазначає, що від держав очікується встановлення високих професійних стандартів у рамках їх правоохоронних систем і забезпечення того, щоб особи, які перебувають на службі в таких системах, відповідали необхідним критеріям (рішення від 17 червня 2008 року у справі «Абдулла Їлмаз проти Туреччини»).

Тому суд вважає обгрунтованим та доречним твердження представника, що позивач з 2008 року в органах внутрішніх справ не працював, а у 2023 році вирішив що Головне управління зобов`язано видати наказ щодо прийняття його на службу, не перевіряючи при цьому рівня його фізичної підготовки, психофізіологічне обстеження, обстеження на предмет виявлення алкогольної, наркотичної та токсичної залежності без первинної професійної підготовки за відповідними освітніми програмами та інше.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Згідно з ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Керуючись ст.ст.2-9, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказу, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (адреса: 65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12, )

Головне управління Національної поліції в Одеській області (адреса: 65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 15-А, , ел. пошта )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА

.