Справа № 420/20047/23
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/20047/23

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

13.09.2023 року;

Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії з 83% на 80% від сум грошового забезпечення та застосування при перерахунку пенсії з 01.04.2019 року обмеження перерахованої пенсії максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату з 01.04.2019 року пенсії за вислугу років, перерахованої на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 30.07.2021 року № 04/34413, в розмірі 83% відповідних сум грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та одержує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пенсія позивачу була призначена у розмірі 83% від відповідного грошового забезпечення. Під час перерахунку з квітня 2019 року пенсії Управлінням зменшено відсотковий розмір пенсії та застосовано обмеження виплати максимальним розміром.

Позивач вказує, що порядок та розмір пенсії військовослужбовців та прирівняних до них осіб врегульований Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і можуть коригуватись виключено шляхом внесення змін до цього закону та законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Органом пенсійного фонду проігноровано висновки Конституційного Суду України, якими визнано неконституційними норми закону, спрямовані на обмеження максимальним розміром пенсії вказаної категорії осіб. У тому числі відповідачем протиправно залишено поза увагою, що відсотковий показник пенсії визначається під час її призначення та є незмінним під час перерахунку соціальних виплат. З огляду на те, що дії Управління фактично нівелюють соціальною гарантією держави забезпечити належні умови пенсійного забезпечення, позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від 12.06.2023.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.06.2023 по суті та прийняти відповідне рішення.

В іншій частині позовних вимог суд відмовив.

Проаналізувавши положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, суд першої інстанції виходив з того, що доповнення статті 43 вказаного Закону стосовно обмеження виплати пенсії максимальним розміром в цілому визнано неконституційним відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 р. Внесені законодавчими актами до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження. Таким чином, з 20 грудня 2016 року (Рішення Конституційного Суду України) є протиправними дії відповідача щодо обмеження призначеної позивачу пенсії максимальним розміром.

Акцентуючи увагу на тому, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону, суд врахував спеціальний характер Закону України №2262-XII по відношенню до спірних правовідносин.

Разом з цим, суд першої інстанції зауважив на тому, що відповідач не здійснив перевірку заяви позивача та доданих до неї документів на відповідність їх вимогам Закону № 2262, як умови для переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років. У зв`язку із чим, суд першої інстанції визначив, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років згідно з Законом №2262 із прийняттям відповідного рішення.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції помилково не враховано, що Головне управління має діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Апелянт вказує на чинність положень як Закону України від 09.04.1992 року №2262-XI так і Закону України від 08.07.2011 року №3668-VI в частині визначення розміру пенсії відповідної категорії осіб та меж виплати пенсії, а відтак наявність обов`язку органу щодо врахування норм цих актів при обчисленні і виплаті пенсії.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З 04.05.2018 позивача переведено на пенсію по інвалідності, яка обчислюється у розмірі 80% відповідного грошового забезпечення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року, яке набрало законної сили в адміністративній справі №420/19142/21, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати та виплачувати з 01.04.2019 року пенсію ОСОБА_1 на підставі довідки Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області №04/344/13 від 30.07.2021 року, виданої станом на 05.03.2019 року у відповідності до вимог ст.ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання зазначеного судового рішення Управлінням 13.06.2022 проведено позивачу перерахунок пенсії з 01.04.2019 року на підставі нової довідки №04/344/13 від 30.07.2021, виданої ГУ ДСНС в Одеській області станом на 05.03.2019, у розмірі 80%.

Розмір пенсії ОСОБА_1 після проведеного перерахунку з урахуванням індексації та доплат станом на 01.04.2019 склав 22777,30 грн; станом на 01.07.2022 26087,26 грн; станом на 01.03.2023 27613,69 грн.

Управлінням зменшено основний розмір пенсії позивача з 83% до 80% від сум грошового забезпечення, а також обмежено максимальний розмір пенсії десятьма прожитковими мінімумами для осіб, що втратили працездатність.

У листі від 20.07.2023 року за №19598-17731/І-02/8-1500/23 Управління пенсійне зазначило, що у зв`язку з тим, що 28.02.2022 року набрало чинності рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2022 року по справі № 420/19142/22, яким установлено нові види грошового забезпечення, перерахунок пенсії проведено з 01.04.2019 року у розмірі 70% грошового забезпечення, що відповідає статті 21 Закону України від 09.04.1992 року №2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з врахуванням оновленої довідки Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області від 30.07.2021 року №04/344/13.

Спірним у цій справі є застосування відсоткового розміру пенсії на підставі Закону України від 09.04.1992 року №2262-XI в редакції, яка діє на момент перерахунку пенсії, та Закону України від 08.07.2011 року №3668-VI в частині застосування максимального розміру пенсії під час виплати.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII.

Порядок обчислення пенсії вказаної категорії осіб врегульований Розділом V Закону від 09.04.1992 року №2262-XII.

На момент призначення позивачу пенсії Закон від 09.04.1992 року №2262-XII не містив положень щодо застосування максимального розміру при обчисленні та виплаті пенсії.

Зміни стосовно виплати пенсії вказаній категорії осіб у максимальному розмірі введені з 01.01.2008 року із набранням чинності Законом України від 28.12.2007 року №107-VI.

Так, пунктом 29 Розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України від 28.12.2007 року №107-VI доповнено частиною 5 статтю 43 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII.

У зв`язку із вказаними доповненнями, частина 5 статті 43 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII передбачала, що максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Конституційного Суду від 22 травня 2008 року по справі №10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (254к/96-ВР) (є неконституційними), положення статті 67 розділу I, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» та пункту 3 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Таким чином, передбачення у статті 43 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII застережень щодо максимального розміру пенсії осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, в цілому визнано неконституційним відповідно до рішення Конституційного Суду від 22.05.2008 року по справі №10-рп/2008.

Водночас, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI частину 5 статті 43 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII викладено в такій редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».

Наведені обставини свідчать про те, що Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI вносились зміни у частину 5 статті 43 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII, положення якої з 22 травня 2008 року визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Неконституційність виплати пенсії вказаної категорії осіб в межах максимального розміру за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, по 31 грудня 2017 року (на підставі доповнень згідно Закону України від 24.12.2015 року №911-VIII та Закону України від 06.12.2016 року №1774-VIII) встановлена і на підставі Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року по справі №7-рп/2016.

Наведені обставини свідчать про те, що доповнення, а також подальші зміни у статтю 43 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII в цілому визнані такими, що не відповідають Конституції України, а відтак не підлягають застосуванню під час перерахунку пенсії позивачу.

Положеннями Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI внесені зміни у норми Закону, які визнані такими, що Конституції України не відповідають, а отже не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.

Судом першої інстанції вірно враховано, що протягом 2019 року та у подальшому стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачала обмеження пенсії максимальним розміром.

Отже, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Обмеження максимального розміру пенсії передбачені також Законом України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI, який набрав чинності 01 жовтня 2011 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність

Проте застосування положень статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» фактично суперечить висновкам, що викладені в рішенні Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, згідно з якими обмеження пенсії максимальним розміром особам, які отримують пенсію за Законом №2262, не відповідає статті 17 Конституції України.

Разом з цим, відповідно до ст. 18 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Згідно із ст. 23 цього ж Закону в разі наявності у особи з інвалідністю з числа осіб з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугу років (пункт "а" статті 12), пенсія по інвалідності може призначатися їм у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги (пункт "а" статті 13).

У матеріалах справи відсутні докази здійснення відповідачем перевірки заяви позивача та доданих до неї документів на відповідність їх вимогам Закону №2262, як умови для переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років. Управлінням лише надано відповідь про те, що останнім виконано рішення суду в адміністративній справі №420/19142/21 шляхом проведення з 01.04.2019 перерахунку пенсії на підставі оновлених даних про розмір грошового забезпечення.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 09.06.2023 року про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років згідно із Законом №2262 із прийняттям відповідного рішення.

Враховуючи наведене, оскільки висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до ст. 316 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв