Справа № 280/8859/23
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2024 року м. Дніпросправа № 280/8859/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року (суддя 1-ї інстанції Артоуз О.О.) в адміністративній справі №280/8859/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

24.10.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з виключення із пільгового стажу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 ОСОБА_1 періоду його роботи з 25.05.2000 по 05.04.2001;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 період його роботи з 25.05.2000 по 05.04.2001, у зв`язку із чим перерахувати та виплатити йому пенсію з часу виключення цього періоду із пільгового стажу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 20.12.2012 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначено позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки 19.12.2012 він набув 50-тирічного віку та мав необхідний загальний стаж та 10 років пільгового стажу за списком №1. У жовтні 2023 року позивач звернувся за правничою допомогою з питання перевірки розміру його пенсії. Під час перевірки матеріалів електронної пенсійної справи було встановлено, що після призначення позивачу пенсії, відповідачем було виключено частину пільгового стажу останнього за період роботи з 26.05.2000 по 05.04.2001, тому наразі пільговий стаж за списком №1 становить менше 10 років - 9 років 6 місяців 12 днів, що підтверджується відповідним розрахунком стажу. Будь-яких рішень про відмову у зарахуванні (виключенні) певних періодів роботи позивача до його пільгового стажу відповідачем не надавалось. Позивач вважає дії відповідача із виключення з його пільгового стажу за Списком №1 такими, що суперечать чинному законодавству, та ґрунтується на безпідставних мотивах і не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, у зв`язку із чим звернувся з даним позовом до суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з виключення із пільгового стажу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 ОСОБА_1 періоду його роботи з 25.05.2000 по 05.04.2001.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перевірку підстав незарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 періоду його роботи з 25.05.2000 по 05.04.2001 з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовлено. Розподіл судових витрат у справі не здійснювався.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що при перерахунку пенсії позивача було виявлено, що період з 26.05.2000 по 05.04.2001 безпідставно враховано до пільгового стажу, оскільки довідкою, яка уточнює пільговий характер роботи не підтверджено зазначений період, оскільки за цей період відсутня атестація робочих місць. Пенсійну справу приведено у відповідність і з 01.01.2017 року період з 26.05.2000 по 05.04.2001 виключено з розрахунку пільгового стажу. Звертає увагу, що суд першої інстанції не зважив на той факт, що підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення здійснюється в суворій відповідності зі списками на підставі записів у трудових книжках працівників та уточнюючих довідок, виданих підприємствами та їх правонаступниками на підставі первинних документів про характер виконуваної роботи та умови праці. За наведених обставин, вважає, що суд першої інстанції не повністю оцінив усі обставини справи та дійшов хибного висновку про задоволення позовних вимог. Крім того, наголошує, що судом першої інстанції не дана належна оцінка строку звернення з позовом до суду, оскільки позивач просить здійснити перерахунок і виплачувати пільгову пенсію з зарахуванням з часу виключення цього періоду, тобто з 01.01.2017.

Позивач не скористався правом подання відзиву.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .

Згідно протоколу № 15 від 11.01.2013 ОСОБА_1 з 20.12.2012 призначено пенсію. Умови призначення: робота за списком 1. Зарахований стаж: робота за списком 1 - 10 років 04 місяці 21 день, військова служба - 2 роки 18 днів, загальний стаж (після 2004 року) - 8 років 11 місяців 1 день, загальний стаж (повний) - 31 рік 2 місяці 21 день (30.11.2012).

13.01.2017 позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в заводському районі із заявою про перерахунок пенсії на підставі ст. 42 Закону.

Згідно розпорядження від 20.01.2017 № 149624 здійснено перерахунок пенсії позивача. Зарахований стаж: робота за списком 1 - 09 років 06 місяці 12 днів, військова служба 2 роки 18 днів, страховий стаж з 01.07.2000 16 років 06 місяців 3 дні, загальний стаж (після 2004 року) 13 років 2 дні, загальний стаж (повний) 35 років 3 місяці 23 дні (31.12.2016). З розрахунку стажу виключено стаж роботи позивача з 26.05.2000 по 05.04.2001 як пільговий.

Позивач, не погоджуючись з діями відповідача щодо виключення із пільгового стажу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 періоду його роботи з 25.05.2000 по 05.04.2001, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково виходив з того, що відповідачем не здійснено усіх необхідних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна додатково підтвердити стаж позивача, у зв`язку з чим зобов`язав відповідача провести перевірку підстав незарахування до пільгового стажу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 періоду роботи позивача з 25.05.2000 по 05.04.2001.

Суд апеляційної інстанції переглядаючи судове рішення доходить наступних висновків.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частина третя статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Так, згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Відповідно до частини третьої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637, згідно з яким у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі №569/16691/16-а, від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.

Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 04 липня 2023 року у справі № 580/4012/19, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Дослідивши записи у трудовій книжці позивача НОМЕР_2 від 24.07.1984 судом встановлено, що у спірний період позивач працював на наступних посадах та у таких підприємствах (зворотній бік а.с. 10):

- запис № 18 від 17.11.1995 прийнятий в цех холодної прокатки № 1 електромонтером з ремонту та обслуговування електрообладнання 5 розряду Запорізького державного металургійного комбінату «Запоріжсталь» ім. С.Орджонікідзе;

- запис № 19 від 04.01.1997 Запорізького державного металургійного комбінату «Запоріжсталь» ім. С.Орджонікідзе перетворено у Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» ім. С.Орджонікідзе;

- запис № 20 від 10.12.2008 переведений електромонтером з ремонту і обслуговування електрообладнання 6 розряду на цьому ж підприємстві.

Трудова книжка позивача в частині спірного періоду оформлена у відповідності до вимог законодавства, в трудовій книжці містяться відомості про роботу позивача електромонтером з ремонту та обслуговування електрообладнання, вказані записи вчинені на підставі наказів по підприємству.

Разом з цим, матеріалами справи підтверджено, що пенсійна справа позивача містить документи на підтвердження спеціального трудового стажу, що визначає право на пенсію на пільгових умовах.

Зокрема судом апеляційної інстанції дослідженні такі документи та встановлено, що в довідці ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» від 04.01.2013 № 18 про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відсутності записів в ній, міститься інформація з приводу того, що у період з 01.01.1998 по 14.03.2008 позивач був зайняти повний робочий день на роботах з особливо шкідливими та особливо тяжкими умовами праці на комбінаті «Запоріжсталь» у виробництві чорних металів у цеху холодної прокатки №1, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 1 (розділ ІІІ, підрозділ 3а, позиція 3.3а-3б). Підставою для видачі вказаної довідки, зокрема вказано: накази про результати робочих місць №73 від 25.05.1995, №160 від 06.04.2001 та №151 від 20.03.2006, зареєстровані в Держтехекспертизі умов праці Запорізької області 21.06.1995 та 25.04.2001, реєстраційний №3-00010-3 (а.с. 31).

Отже, матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачем, що у спірний період позивач працював повний робочий день на посаді, яка передбачена Списком №1.

Як вбачається з апеляційної скарги та відзиву на позовну заяву, підставою для виключення з 01.01.2017 періоду трудової діяльності позивача з 26.05.2000 по 05.04.2001 з розрахунку пільгового стажу стала відсутність у довідці № 18 від 04.01.2013, яка уточнює пільговий характер роботи відомостей про атестацію робочих місць у зазначений спірний період. Водночас, матеріали справи не містять жодних доказів (актів перевірок, запитів тощо) на підставі яких відповідачем прийнято рішення про виключення з пільгового стажу позивача періоду роботи з 26.05.2000 по 05.04.2001.

Суд критично ставиться до означених тверджень скаржника, оскільки на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації (в тому числі чергової) робочих місць за умовами праці.

Суд вважає за необхідне зауважити, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України 01 серпня 1992 року №422 (далі Порядок №442), та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Так, згідно з статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання.

За порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі, якщо не проведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1 чи Списку 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а викладено правовий висновок, відповідно до якого непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника, при цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що відповідачем не здійснено усіх необхідних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна додатково підтвердити стаж позивача та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перевірку підстав незарахування позивачу до пільгового стажу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 спірного періоду трудової діяльності з урахуванням висновків суду.

Щодо доводів скаржника про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду, суд апеляційної інстанції враховує, що зважаючи на відсутність доказів обізнаності позивача про виключення відповідачем з його пільгового стажу періоду роботи з 26.05.2000 по 05.04.2001 до жовтня 2023 року, що встановлено судом у цій справі, строк звернення до суду першої інстанції з цим позовом позивачем не пропущений, тому доводи скаржника в цій частині суд відхиляє.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Розподіл судового збору не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року в адміністративній справі №280/8859/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак