Справа № 200/4272/23
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 року Справа№200/4272/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Циганенка А.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Бучанської районної військової адміністрації Київської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

06 серпня 2023 року з використанням підсистеми «Електроний суд» адвокат Мендрик Д.О., представник позивачки ОСОБА_1 , звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача, Управління соціального захисту населення Бучанської районної військової адміністрації Київської області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи громадянки ОСОБА_1 ;

- зобов`язати відповідача внести до Єдиної інформації бази даних про внутрішньо переміщених осіб відомості про відновлення чинності довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за №3244-, виданої позивачці;

- зобов`язати відповідача поновити виплату позивачці щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, як пенсіонеру з 17 листопада 2022 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка є пенсіонеркою за віком та внутрішньо переміщеною особою, місце проживання якої зареєстровано на території Бучанської районної військової адміністрації Київської області. У червні 2023 року позивачці стало відомо, що їй не виплачується допомога на проживання за новим місцем обліку. На звернення адвоката надійшов лист відповідача в якому зазначено, що 25.10.2022 було проведено обстеження адреси проживання позивачки ( АДРЕСА_1 ) під час якого останньої не було вдома, у зв`язку із цим з 17 листопада 2022 року скасована довідка внутрішньо переміщеної особи та припинена виплата допомоги. Позивачка вважає розпорядження про скасування дії довідки протиправним та таким, що порушує її право на отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, і тому звернулася до суду із даним позовом.

Управління соціального захисту населення Бучанської районної державної адміністрації Київська область подало відзив на адміністративний позов, в якому позовні вимоги не визнало, просило відмовити в їх задоволенні з таких підстав. Управлінням було отримано лист від Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 14.11.2022 №10-03/2047, яким було направлено за належністю лист Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області від 01.11.2022 №51/1/3-4275. В листі Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області зазначено, що на підставі акту обстеження №15, який був складний комісією Борщагівської сільської ради від 25.10.2022, підтверджена інформація про відсутність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою проживання, вказаною в довідці внутрішньо переміщеної особи. Таким чином, відповідно до статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт надання недостовірних даних став підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та припинення виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі позивачці у справі. Позивачці допомога на проживання внутрішньо переміщеній особі нарахована та виплачена за листопад-грудень 2022 року.

14 серпня 2023 року позовна заява була залишена без руху і позивачці наданий строк для усунення її недоліків.

21 серпня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та її розгляд призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

21 серпня 2023 року у відповідача витребувані докази.

21 серпня 2023 року у Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області витребувані докази.

19 жовтня 2023 року від Адміністрації Державної прикордонної служби України витребувані докази.

20 жовтня 2023 року Ірпінському міському суд Київської області доручено допитати свідка, провадження у справі зупинено до надходження ухвали Ірпінського міського суду Київської області про виконання або неможливість виконання даного доручення.

16 лютого 2024 року Ірпінським міським судом Київської області постановлена ухвала про неможливість виконання з об`єктивних причин судового доручення Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року.

06 березня 2024 року поновлено провадження у справі.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорту громадянина України НОМЕР_1 .

11 травня 2022 року адміністратором управління «Центр надання адміністративних послуг» Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області видана довідка від 11 травня 2022 року №3244- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, відповідно до якої місцем фактичного проживання/перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є АДРЕСА_1 .

25 жовтня 2022 року комісією, затвердженою рішенням Борщагівської сільської ради від 06 жовтня 2022 року №222, проведено обстеження приватного будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , про що був складений Акт №15 обстеження приватного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою встановлення факту перевірки проживання за даною адресою внутрішньо перемішених осіб.

Згідно з актом під час перевірки 25 жовтня 2022 року встановлено, що в житловому будинку господарі відсутні, зі слів сусідів , крім власників в будинку ніхто не проживає. Факт теперішнього проживання або проживання до певного часу внутрішньо переміщених осіб, зокрема ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити не вдалося.

01 листопада 2022 року Головне управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області листом за №51/1/3-4275 повідомило Борщагівську сільську раду Бучанського району Київської області, що згідно з актом обстеження №15, який був складений комісією Борщагівської сільської ради 25 жовтня 2022 року, інформація про відсутність ОСОБА_1 за адресою проживання: АДРЕСА_1 , знайшла своє підтвердження.

14 листопада 2022 року Борщагівська сільська рада Бучанського району Київської області листом за №10-03/2047 направила за належністю до Управління соціального захисту населення Бучанської районної військової адміністрації Київської області лист Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області від 01.11.2022 №51/1/3-4275.

17 листопада 2022 року Управлінням соціального захисту населення Бучанської районної військової адміністрації Київської області прийнято рішення «Про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи», яким відповідно до статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» скасована дія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 у зв`язку із поданням завідомо недостовірних даних.

03 серпня 2023 року Управління соціального захисту населення Бучанської районної військової адміністрації Київської області листом за №2872 повідомило адвоката Мендрика Д.О. про підстави скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 та припинення виплати допомоги на проживання.

На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів Управлінням соціального захисту населення Бучанської районної військової адміністрації Київської області були надані копії:

заяви про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам від імені ОСОБА_1 , яка була подана до УСЗН Бучанської РДА/Борщагівська сільська об`єднана територіальна громада, в заяві зазначено, що фактичним місцем проживання/перебування ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , заява не містить дати її подання, підпису заявника та його прізвища, імені та по-батькові;

заяви про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від імені ОСОБА_1 , яка була подана до УСЗН Бучанської РДА/Борщагівська сільська об`єднана територіальна громада, і не містить дати її подання, підпису заявника та його прізвища, імені та по-батькові; в заяві зазначено, що фактичним місцем проживання/перебування ОСОБА_1 з 24 лютого 2022 року є АДРЕСА_1 .

20 жовтня 2023 року Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України листом №91-51102/18/23-Вих повідомив суд про те, що за інформацією, яка міститься в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , через пункт пропуску «Новотроїцьке» (Бугас) перетнула державний кордон України, лінію розмежування з тимчасово окупованою територією України на виїзд 09 серпня 2019 року о 17:44.

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Україна є […] правова держава (стаття 1 Конституції України) .

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України).

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб, регулюються Законом України від 20 жовтня 2014 року №1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон №1706-VII), Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №509 (далі - Порядок №509), Порядком

надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року №332 (далі - Порядок №332).

До спірних правовідносин слід застосовувати нормативно-правові акти в редакціях, які діяли в період з 11 травня 2022 року (дата видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи) до 17 листопада 2022 року (дати прийняття спірного рішення).

Згідно зі статтею 1 Закону №1706-VII, в редакції Закону №2220-IX від 21.04.2022, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. […] Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

За приписами статті 4 Закону №1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. […] Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. […]

Заява подається внутрішньо переміщеною особою [….] особисто […]. […]

Заява підписується заявником […], яка дає згоду на обробку, використання, зберігання його персональних даних […]. […]

Разом із заявою заявник подає документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини.

У разі наявності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстави відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви. […]

Порядок збирання та оброблення даних, оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та форма її зразка затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Заявнику може бути відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, якщо: […] 2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки; […].

Згідно зі статтею 5 Закону №1706-VII довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо).

Згідно з пунктом 2 Порядку №509, в редакції яка діяла на 11 травня 2022 року (дата видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи), для отримання довідки повнолітня […] внутрішньо переміщена особа звертається особисто, […] із заявою про взяття на облік за формою згідно додатком 1 до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи). […]

У період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні», внутрішньо переміщена особа для отримання довідки може звернутися до уповноваженої особи виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважена особа територіальної громади / центру надання адміністративних послуг).

Уповноважена особа територіальної громади / центру надання адміністративних послуг приймає рішення та видає довідку внутрішньо переміщеній особі і реєструє заяву з формуванням електронної справи з використанням інформаційних систем Мінсоцполітики для включення інформації про внутрішньо переміщену особу до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

З метою обліку внутрішньо переміщених осіб орган соціального захисту населення на підставі отриманої електронної справи включає інформацію про таких осіб до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. […]

Інформація про внутрішньо переміщену особу, у тому числі отримана від уповноваженої особи територіальної громади/центру надання адміністративних послуг у вигляді сформованої електронної справи, включається до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб без копій / сканкопій документів, передбачених пунктом 4 цього Порядку. При цьому посадова особа уповноваженого органу, уповноважена особа територіальної громади / центру надання адміністративних послуг несе персональну відповідальність за правильність внесення інформації про внутрішньо переміщену особу до електронної справи та Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Абзацом дев`ятнадцятим пункту 3 Порядку №509 встановлено, що заява про взяття на облік підписується заявником.

Згідно з пунктом 4 Порядку №509 під час подання заяви про взяття на облік заявник пред`являє документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини.

У день подання заяви про взяття на облік […] безоплатно видається довідка за формою згідно з додатком 2, яка роздруковується на аркуші формату А4, підписується посадовою особою уповноваженого органу та скріплюється печаткою такого органу (пункт 6 Порядку №509).

За приписами пункту 6 Порядку №332 заява вважається поданою в разі заповнення особою всіх полів форми. Заява про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за формою згідно з додатком 1 може бути також подана до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, уповноваженої особи виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг.

Системний аналізу вищенаведених положень законодавства свідчить, що громадянин України, якого змусили залишити або покинути своє місце проживання, для встановлення факту його внутрішнього переміщення має особисто звернутися із підписаною ним заявою про взяття на облік за встановленою формою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад або до уповноваженої особи територіальної громади / центру надання адміністративних послуг. Заява про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі подається останньою у вищевказаному порядку, при цьому така заява вважається поданою тільки в разі заповнення внутрішньо переміщеною особою всіх полів форми.

Судом встановлено, що 11 травня 2022 року до УСЗН Бучанської РДА/Борщагівська сільська об`єднана територіальна громада від імені ОСОБА_1 були подані заяви про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, які не містили дати її подання, підпису заявниці та її прізвища, імені та по-батькові.

Тобто позивачкою фактично порушено встановлений законодавством порядок подачі заяви про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, а заява про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам не може вважатися поданою.

Статтею 12 Закону №1706-VII, в редакції Закону №2417-IX від 18.07.2022, визначено, що підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа, зокрема, подала завідомо недостовірні відомості. […]

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.[…]

Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відомості про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з пунктом 7-1 Порядку №509 у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону №1706-VII, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін, Мінцифри подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону №1706-VII […] приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

Судом встановлено, що відповідач прийняв спірне рішення після отримання інформації від Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області (лист від 01.11.2022 №51/1/3-4275) про відсутність ОСОБА_1 за адресою проживання: АДРЕСА_1 .

Отже, суд погоджується с аргументами відповідача про те, що для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб позивачкою були подані завідомо недостовірні відомості.

Щодо аргументів позивачки.

Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505, не може бути застосований до спірних правовідносин, оскільки вказана постанова втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України №332 від 20 березня 2022 року.

Відповідно до пункту 7-2 Порядку №509 на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється прийняття рішення про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Судом встановлено, що спірне рішення було прийнято з інших підстав, а саме через подання завідомо недостовірних відомостей, а отже пункт 7-2 Порядку №509 не застосований до спірних правовідносин.

Позивачка просить поновити її права шляхом внесення до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відомостей про скасування спірного рішення, відновлення чинності довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та поновлення виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

За приписами Порядку №332, в редакції постанови Кабінету Міністрів України №507 від 29.04.2022, виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам залежить від факту переміщення з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та перебування на обліку, що підтверджено довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Як встановлено судом, позивачкою фактично порушено встановлений законодавством порядок подачі заяви про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, а заява про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам не може вважатися поданою.

Щодо тверджень адвоката Мендрика Д.О. про те, що з «…лютого 2022 року кордонів не існує з окупованою територією, прикордонників не має, тому через м. Василівку можно безперешкодно переміщатися, також це було і до 2022 року через м. Горлівку…», суд зазначає таке.

Пояснення представника сторони не є засобом доказування і набувають такого процесуального статусу тільки в разі допиту судом представника сторони як свідка про відомі йому обставини, що мають значення для справи (статті 72-74, 93 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Оскільки, адвокат Мендрик Д.О. не був допитаний судом в якості свідка про відомі йому обставини, що мають значення для справи, вищенаведені пояснення останнього суд не бере до уваги.

Крім того, до 07 травня 2022 року згідно зі статтею 10 Закону України від 15 квітня 2014 року №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», в редакції Закону України №2138-IX від 15.03.2022, громадяни України мали право на вільний та безперешкодний в`їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї лише через контрольні пункти в`їзду-виїзду, в яких здійснюється тимчасовий прикордонний контроль, за умови пред`явлення будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України «Про громадянство України» або статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

В період з 25 червня 2007 року по 08 листопада 2022 року діяло Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», затверджене наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 25 червня 2007 року №472, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 5 липня 2007 року за №765/14032.

З 08 листопада 2002 року діє Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території», затверджене наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 вересня 2022 року, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2022 року за №1319/38655.

Отже, належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з такої території є інформація з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території».

За наслідками судового розгляду встановлено, що за інформацією, яка міститься в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , через пункт пропуску «Новотроїцьке» (Бугас) виїхала з території України на тимчасово окуповану територію України 09 серпня 2019 року о 17:44.

Матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що ОСОБА_1 після 09 серпня 2019 року в`їхала на територію, яка підконтрольна Уряду України.

Суд не бере до уваги письмові пояснення ОСОБА_2 від 08 листопада 2023 року, які були подані засобами поштового зв`язку, з огляду на таке.

20 жовтня 2023 року суд вирішив допитати ОСОБА_2 в якості свідка, про що була постановлена відповідна ухвала.

За правилами статей 84, 212 КАС України свідок допитується в залі судового засідання з попередженням під розписку про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від давання показань.

ОСОБА_2 не була допитана в установленому законом порядку як свідок.

Отже, письмові пояснення ОСОБА_2 від 08 листопада 2023 року не є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом того, що ОСОБА_1 з травня 2022 року перебуває на території, яка підконтрольна Уряду України, і проживає за адресою АДРЕСА_1 .

За змістом частини 2 статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 124 Основного Закону України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; у передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 року №6-зп Суд зазначив, що частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Окрім того, Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

При цьому обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Отже, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

При цьому, позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Суд наголошує, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003).

За правилами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом пункту 9 частини 5 статті 160 КАС України зазначається, що у позовній заяві повинно бути обґрунтовано порушення оскаржуваним рішенням прав, свобод або інтересів позивача.

Отже, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Обов`язковою умовою визнання протиправними рішень суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушення його прав та інтересів рішенням суб`єкта владних повноважень.

Крім того, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

При цьому порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема, наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Відповідно до висновку, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі № 800/301/16, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення […].

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Аналогічний висновок, сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 802/2474/17-а.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Відсутність у заявника прав чи обов`язків у зв`язку із вчиненням оскаржуваних дій не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи-позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі №826/4406/16, від 15 серпня 2019 року у справі №1340/4630/18, від 23 грудня 2019 року у справі №712/3842/17, від 27 лютого 2020 року у справі №500/477/15-а.

Наявними у матеріалах справи доказами не підтверджено, а судом не встановлено, що спірним розпорядженням відповідача порушені права та інтереси позивачки.

Отже, позовні вимоги пред`явлені до відповідача безпідставно.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За приписами статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню повністю.

Решта доводів висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивачку (стаття 139 КАС України).

Доказів понесення інших судових витрат сторонами не подано.

Керуючись статтями 2, 3-10, 20, 22, 25, 72-77, 90, 132, 139, 143, 215, 241-246, 250, 251, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , тел. НОМЕР_3 ) до Управління соціального захисту населення Бучанської районної військової адміністрації Київської області (юридична адреса: 08001, Київська область, смт. Макарів, вул. Олександра Довженка, буд. 18, , e-mail: ) про

визнання протиправним та скасування розпорядження Управління соціального захисту населення Бучанської районної військової адміністрації Київської області про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи громадянки ОСОБА_1 ;

зобов`язання Управління соціального захисту населення Бучанської районної військової адміністрації Київської області внести до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відомості про відновлення чинності довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за № 3244-, виданої ОСОБА_1 ;

зобов`язання Управління соціального захисту населення Бучанської районної військової адміністрації Київської області поновити виплату ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, як пенсіонеру з 17 листопада 2022 року, відмовити повністю.

Повний текст рішення складений 06 березня 2024 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя А.І. Циганенко