Справа № 202/15996/23
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 лютого 2024 року м. Дніпросправа № 202/15996/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2023 року (головуючий суддя Бєльченко Л.А.)

в адміністративній справі №202/15996/23 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 18.08.2023 до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив:

-скасувати постанову про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА №00012453 від 24.07.2023 року, винесену заступником начальника відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Криштоп Я. І.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.08.2023 року позивач отримав засобами поштового зв`язку постанову про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА №00012453 від 24.07.2023 року, відповідно до якої він нібито допустив рух транспортного засобу з перевищенням нормативних параметрів, зазначених у п.22.5 ПДР України, а саме, перевищення загальної маси транспортного засобу на 11,263% (4,505 т) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 т, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП. Вказав, що дійсно йому, ОСОБА_1 , на праві власності належить спеціалізований вантажний сідловий тягач марки DAF моделі FT XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. 07.03.2023 року він уклав договір оренди, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Т.С. за №530, щодо вказаного транспортного засобу з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 . Таким чином, під час здійснення ймовірного правопорушення транспортний засіб знаходився у користуванні іншої особи, що повністю виключає його вину у вчиненні будь-яких протиправних дій. Вважає, що відповідач неповно дослідив обставини справи, не вказав у постанові докази, якими підтверджується вина позивача у вчиненні правопорушення, не зазначив у постанові реквізити, які є обов`язковими з огляду на вимоги закону.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2023 року залишено постанову серії АА №00012453 року від 24.07.2023 року відносно ОСОБА_1 без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 - без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не надано доказів перевезення контейнеру із відповідним пломбуванням. Ключовим показником є не лише зазначення в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу «спеціалізований напівпричіп-контейнеровоз», а й і те, що перевезення вантажу має здійснюватися в контейнері. Саме на відповідальну особу покладається додатковий тягар щодо того, щоб контейнеровозом перевозився саме контейнер, який має відповідати ряду вищезазначених вимог аби вважатися таким. Тільки в такому випадку до транспортного засобу може застосовуватися підвищена маса для перевезення вантажу в 42 т. Разом із тим, відповідно до пункту 17.9 Наказу №363 приймання вантажів для перевезення в контейнерах здійснюється: при наявності Договору - на підставі заявки, а при відсутності Договору - разового договору. Саме договір про перевезення вантажів контейнером є належним доказом надання послуг з перевезення вантажу контейнеровозом, а не товарно-транспортна накладна, подана позивачем.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Вказує, що не позивач, а відповідач повинен надати належні та допустимі докази того, що в межах спірних правовідносин напівпричіп не використовувався як контейнеровоз.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що зафіксовано рух транспорту з перевищенням габаритно-вагових норм.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА №00012453 від 24.07.2023 року, встановлено, що ОСОБА_1 допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених у п.22.5 ПДР України, а саме, перевищення загальної маси транспортного засобу на 11,263% (4,505 т) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 т, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Підставою для винесення вказаної постанови стало те, що 07.07.2023 року, об 11 год. 21 хв., за адресою Н-11, км 76+702, Дніпропетровська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб DAF FT XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_2 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України): перевищення загальної маси транспортного засобу на 11.263% (4.505 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За вказаних обставин постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000грн.

Згідно з частиною 2 статті 308 КУпАП, в разі несплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , штрафу в строк, установлений частиною 2 статті 300-2 КУпАП, у порядку примусового виконання цієї постанови органи державної виконавчої служби з правопорушника стягують штраф у подвійному розмірі.

Позивач вважає протиправною постанову серії АА №00012453 від 24.07.2023 року.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII, Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III, норми Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Матеріалами справи підтверджується, що відносно ОСОБА_1 прийнята постанова про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА №00012453 від 24.07.2023 року, якою встановлено, що ОСОБА_1 допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених у п.22.5 ПДР України, а саме, перевищення загальної маси транспортного засобу на 11,263% (4,505 т) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 т, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріали справи місять Договір оренди транспортних засобів від 07.03.2023 посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Т.С. за №530 (а.с. 17).

Згідно вказаного договору ОСОБА_1 передав у строкове/тимчасове платне користування (в найм/оренду) ОСОБА_2 транспортні засоби, серед яких марки DAF моделі FT XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 18, 19).

Строк дії вказаного договору 1 рік, що зазначено в пункті 4 Договору оренди транспортних засобів від 07.03.2023, а саме з 07.03.2023 по 07.03.2024 року.

Отже згідно вказаного договору належним користувачем транспортного засобу марки DAF моделі FT XF 105.410 державний номерний знак НОМЕР_1 в період з 07.03.2023 по 07.03.2024 року є ОСОБА_2 .

Належним користувачем є особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить

При цьому, в період з 07.03.2023 по 07.03.2024 року на власника транспортного засобу ОСОБА_1 не може бути покладена відповідальність за дії, що вчинені належним користувачем транспортного засобу в зазначений період.

Статтею 799 Цивільного кодексу України передбачена форма договору найму транспортного засобу. Так, Договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. При цьому, Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Цим обставинам суд першої інстанції не надав оцінку, чим припустився помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Надаючи оцінку зазначеним правовідносинам, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що бездоганне виконання суб`єктом владних повноважень процесуальних/процедурних норм є запорукою притягнення винної особи до відповідальності. Однак порушення таких приписів може бути покладено в основу скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності та скасування рішень суб`єкта владних повноважень.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

В силу статті 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа, зазначена у частині 1 цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, у випадках, передбачених статтею 279-7 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 279-7КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині 1 статті 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили:

така особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затверджений постановою КМУвід 14.11.2018№ 1197 (Порядок №1197) визначав процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі - Реєстр) відомостей про належного користувача транспортного засобу (далі - належний користувач) на момент вчинення адміністративного правопорушення. (Втратив чинність на підставі постанови КМУ від 08.10.2022р. №1145 Про затвердження Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів).

Пунктом 2 Порядку №1197 (що діяв на момент вчинення адміністративного правопорушення) передбачено, що належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи - лізингоодержувача (особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи - лізингоодержувача) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру, відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення несуть відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відтак, у разі відсутності даних про належного користувача транспортного засобу адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах) несе керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати:

чи було вчинено адміністративне правопорушення,

чи винна дана особа в його вчиненні,

чи підлягає вона адміністративній відповідальності,

чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність,

чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема особу правопорушника та наявність його вини у вчиненні такого правопорушення.

Натомість, матеріали справи дають підстави для висновку, що суд першої інстанції не перевірив належним чином виконання відповідачем зазначеної норми, що призвело до помилкового висновку про накладення адміністративного стягнення на особу, яка не є відповідальною у даних правовідносинах.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції матеріали справи дають підстави для висновку, шо позивачем доведені обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

При цьому, відповідачем не доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, не доведено правомірність дій/рішень відповідача як суб`єкта владних повноважень щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

З огляду на викладене вище, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Вищезазначене є мотивом для врахування судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини спростовують доводи, що викладені відповідачем.

Доводи апеляційної скарги щодо суті спору спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування.

Виходячи з результатів апеляційного перегляду підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у справі за подачу позову та апеляційної скарги.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2023 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА №00012453 від 24.07.2023 року, винесену заступником начальника відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Криштоп Я.І.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги в загальному розмірі 1342,00 грн. (одна тисяча триста сорок дві гривні 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті ().

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 21.02.2024 та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова