Справа № 440/10794/23
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: І.С. Шевяков
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 р. Справа № 440/10794/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2023, м. Полтава, повний текст складено 30.10.23 по справі № 440/10794/23 за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просила суд визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 08.06.2023.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №23 від 15.06.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити з 08.04.2023 ОСОБА_1 пенсію зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області витрати зі сплати судового збору у загальній сумі 1073 грн 60 коп. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції надав невірну оцінку доказам, рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 35 років 02 місяці 03 дні. Період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення складає 3 роки 6 місяців 14 днів, що дає право на зниження пенсійного віку на 4 роки. Згідно архівної довідки №212-1705 від 26.06.2017 враховано період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення з 01.10.1987 по 14.04.1991, оскільки період з 15.04.1991 по 01.02.2001 зазначено в с. Зелений Мис, яке не відноситься до зони радіоактивного забруднення. Тому вважає, що відповідач правомірно відмовив у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві 08.06.2023 зі заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та надала наступні документи: посвідчення ЧАЕС, трудову книжку, диплом про навчання, довідку про період роботи на території радіоактивного забруднення, паспорт, код, посвідчення потерпілої від ЧАЕС, посвідчення потерпілої дитини від ЧАЕС, довідки про заробітну плату, свідоцтво про народження дитини, заява.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення №23 від 15.06.2023 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв`язку з недосягненням відповідного пенсійного віку, вказавши про те, що довідка про період проживання на території радіоактивного забруднення відсутня.

У рішенні зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 35 років 02 місяці 03 дні. Період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення складає 3 роки 6 місяців 14 днів, що дає право на зниження пенсійного віку на 4 роки. Згідно архівної довідки №212-1705 від 26.06.2017 враховано період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення з 01.10.1987 по 14.04.1991, оскільки період з 15.04.1991 по 01.02.2001 зазначено в с. Зелений Мис, яке не відноситься до зони радіоактивного забруднення.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач оскаржила його до суду.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідач дійшов необгрунтованого висновку про відсутність підстав для врахування позивачу періоду роботи ОСОБА_1 в зоні гарантованого добровільного відселення з 15.04.1991 по 01.02.2001. Зазначив, що с. Зелений Мис Чорнобильського району Київської області віднесено до Додатку №1 переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, що додатково надає позивачу безумовне право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 6 (шість) років у відповідності до вимог статті 55 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, судова колегія виходить з того, що зідно зі статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Абзацом 4 пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: потерпілі від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років - 3 роки* та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року (ч. 2 ст. 55 Закону №796-XII).

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону (ч. 3 ст. 55 Закону №796-XII).

Таким чином, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 протягом не менше 2 років, мають право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

При цьому постійне проживання таких осіб або постійна праця у зазначеній зоні з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період, дає особі право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 4 роки (початкова величина), а також додатково 1 рік за кожний рік проживання, роботи (з 26.04.1986 по 01.01.1993), але не більше 9 років. Тобто, максимальна величина зменшення пенсійного віку для особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, не може перевищувати 9 років.

Разом з цим згідно із підпунктом 7 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (далі Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи у зоні відчуження; посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; потерпілим від Чорнобильської катастрофи: документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що ГУ ПФУ в Полтавській області обчислено позивачу загальний страховий стаж на рівні 35 років 2 місяці 3 дні.

При цьому період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення складає 3 роки 6 місяців 14 днів, що дає право на зниження пенсійного віку на 4 роки. Згідно архівної довідки №212-1705 від 26.06.2017 враховано період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення з 01.10.1987 по 14.04.1991, оскільки період з 15.04.1991 по 01.02.2001 зазначено в с. Зелений Мис, яке не відноситься до зони радіоактивного забруднення.

Отже, між сторонами виник спір саме з підстав наявності чи відсутності факту постійного проживання чи постійної роботи позивача у зоні безумовного відселення в період з 15.04.1991 по 01.02.2001, та відповідно, права останнього користуватися пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у тому числі й щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з приводу того, що відповідач при прийнятті спірного рішення дійшов помилкового висновку про те, що с. Зелений Мис Чорнобильського району відсутній в Переліку населених пунктів, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою KM УРСР від 23 липня 1991 року №106, і як наслідок, відсутність у позивачки права на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, з огляду на таке.

Зазначеною постановою затверджено Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно з додатком № 1.

Згідно з розділом 3 Додатку № 1 Порядку № 106 до Зони гарантованого добровільного відселення віднесено с. Страхолісся Київської області.

На підставі Указу Президії Верховної Ради Української PCP від 23 червня 1986 року №2419-ХІ село Страхолісся Чорнобильського району Київської області змінило назву на село Зелений Мис.

Указом Президії Верховної Ради Української PCP від 09.10.1989 № 8230-XI "Про відновлення селам ОСОБА_2 і Красне Друге Київської області колишніх найменувань Страхолісся і Германівка" постановлено відновити населеним пунктам Київської області колишні найменування, зокрема, селу Зелений Мис Іванківського району - село Страхолісся.

Згідно наданої архівної довідки Державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильський спецкомбінат" від 26.06.2017 №212-1705 ОСОБА_3 (після одруження ОСОБА_4 ) працювала з 01.10.1987 по 01.02.2001 в селі ОСОБА_2 (яке, як встановлено судом до 1986 року та після 1989 року мало назву Страхолісся) Іванківського району Київської області.

Згідно розділу 3 додатку №1 цієї постанови село Страхолісся відноситься до "Зони гарантованого добровільного відселення".

Отже, апеляційний суд вважає, що відповідач протиправно відмовив позивачці у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку, оскільки мотиви такого рішення суперечать наведеному вище.

З огляду на протиправність відмови відповідача щодо призначення пенсії, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В свою чергу, апелянт як суб`єкт владних повноважень не довів колегії суддів правомірності своїх доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 по справі № 440/10794/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов