Справа № 420/35934/23
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму заборгованості по єдиному податку з фізичних осіб у розмірі 125 283 грн. 07 коп., на бюджетний рахунок UA0015710, банк отримувача Казначейство України (ЕАП). код 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл. /Роздільнянська міська ТГ/11010500.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що станом на момент подання позовної заяви, відповідно до інтегрованої картки, довідки про податкову заборгованість та розрахунку податкового боргу податкова заборгованість фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 перед бюджетом по єдиному податку з фізичних осіб становить 125 283,07 грн. Водночас, станом на момент звернення до суду податкова заборгованість відповідачем самостійно сплачена не була.

Відповідач ОСОБА_1 вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву (від 12.01.2024 року за вхід. № ЕС/1828/24), зазначаючи, що строк давності, щодо можливості стягнення із неї штрафних санкцій за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування за 2016 рік, закінчився 20.02.2020 року, а тому позивачем порушено строк звернення до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою суду від 26.12.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/35934/23 за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення суми податкового боргу.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного податкового законодавства, суд встановив наступне.

За даними Головного управління ДПС в Одеській області фізична особа-підприємець ОСОБА_2 перебувала на обліку як платник податків у Головному управлінні ДПС в Одеській області, Роздільнянської державної податкової інспекції.

Так, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 29.03.2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 припинала свою діяльність, про що внесений запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Згідно з частиною восьмою статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» фізична особа підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою. Згідно з пп. 65.10.8 п. 65.10 ст. 65 Податкового кодексу України державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Відповідно до положень пункту 97.3 статті 97 Податкового кодексу України у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності), погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи.

Згідно з пп. 97.4.3 п. 97.4 ст. 97 Податкового кодексу України особою, відповідальною за погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу платника податків, є стосовно фізичної особи-підприємця або фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, - така фізична особа.

Відповідно до пп. 11.18 наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку обліку платників податків зборів» від 09.12.2011 №1588 зняття обліку самозайнятих фізичних осіб як платників податків контролюючих органах здійснюється такому порядку:

- державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання;

- врегулювання питань погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності) здійснюється порядку, визначеному Податковим кодексом України;

- після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись контролюючих органах як фізична особа платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності.

Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки податків від провадження підприємницької діяльності, установлені строки подати відповідному контролюючому органу декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключено доходи від проведення підприємницької діяльності.

Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу річну податкову декларацію за звітний рік, у якому проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що припинення фізичною особою-підприємцем підприємницької діяльності не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької діяльності та не змінює порядків виконання таких зобов`язань, тобто не звільняє від обов`язку погасити податковий борг, який виник за час здійснення підприємницької діяльності, оскільки у відповідності до пп.97.4.3 п.97.4 ст. 97 Податкового кодексу України особою відповідальною за погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу платника податків, стосовно фізичної особи-підприємця є така фізична особа.

Отже, у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання, в тому числі щодо погашення наявної заборгованості, не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати.

Пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що контролюючим органам надано право звертатися до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

З матеріалів справи вбачається, а саме інтегрованої картки, довідки про податкову заборгованість та розрахунку податкового боргу, станом на 21.12.2023 р. податкова заборгованість фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 перед бюджетом по єдиному податку з фізичних осіб становить 125 283,07 грн.

Так, судом встановлено, що головним державним ревізор-інспектором відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Южненського управління Головного управління ДФС в Одеській області - Красюк Наталією Володимирівною, відповідно до п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20 розділу І та у порядку абз. 2 пункту 76.3 статті 76 глави 8 розділу II Податкового кодексу України, проведено перевірку ОСОБА_3 щодо своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування, за 2016 рік, за наслідками котрої складено Акт «Про результати перевірки своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування» від 04.10.2018 року № №31524/54-32-54-07/ НОМЕР_1 , у висновках якого наголошено, що ФОП ОСОБА_3 порушено терміни оплати самостійно визначеного грошового зобов`язання та узгоджених сум грошового зобов`язання, визначених контролюючим органом за результатами додаткової перевірки з податку на доходи фізичних осіб протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, пункту 177.5 статті 177 розділу IV Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями) та підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 48 розділу 11. Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями). Несвоєчасна сплата узгодженого податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 727698,65 грн. за звітний податковий період 2016 р. Відповідальність за несплату узгодженої суми податкових зобов`язань протягом граничних строків передбачена п.126.1 ст.126 розділу II Податкового Кодексу України (із змінами та доповненнями).

На підставі вказаного Акта «Про результати перевірки своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування» від 04.10.2018 року № №31524/54-32-54-07/ НОМЕР_1 , ГУ ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення (форми «Ш») № від 03.12.2018 року на загальну суму 143 599,37 грн. (штрафна санкція).

Платнику податків також була нарахована пеня на загальну суму 77,84 грн., відповідно до п. п. 129.1.2 ст. 129 Податкового кодексу України.

Частина заборгованості ОСОБА_1 була погашена, зокрема, у розмірі 18 394 грн. 14 коп., у зв`язку з чим загальна сума податкового боргу склала - 125 283 грн. 07 коп.

Проте, вищевказана заборгованість, у законодавчо встановленому порядку, та строки, самостійно Фізичною особою платником податків ОСОБА_2 у повному обсязі сплачена не була, у зв`язку з чим за відповідачем наявна податкова заборгованість по єдиному податку у загальному розмірі 125 283 грн. 07 коп., що, у тому числі, підтверджується наявною у справі відповідною інтегрованою карткою платника податку.

Відповідно дост.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані ПК України.

Відповідно до п.15.1 ст.15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з пунктами 16.1.3 та 16.1.4 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п.291.2, 291.4 ст.291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 150000 гривень; друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000 гривень.

Згідно з п.п.293.1 ст.293 Податкового кодексу України ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Пунктом 295.1 статті 295 Податкового кодексу України встановлено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Відповідно до п.300.1 ст.300 Податкового кодексу України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Як встановлено судом, відповідач належним чином не виконував взяті на себе обов`язки щодо сплати єдиного податку, у зв`язку із чим утворилась заборгованість зі сплати єдиного податку в загальній сумі в сумі 125 283 грн. 07 коп.

Що стосується доводів відповідача про неузгодженість сум податкового боргу, та про сплив строку давності для його стягнення в судовому порядку, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Згідно із пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 41.4 ст.41 ПК України встановлено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Згідно з пп.41.1.1 п.41.1 ст.41 ПК України до контролюючих органів відносяться податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Згідно пунктів 102.1, 102.4 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі, якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

З наведених законодавчих норм слідує, що крім Кодексу адміністративного судочинства України, строк звернення до адміністративного суду в податкових правовідносинах визначаються також і Податковим кодексом України.

Так, пунктом 102.4 ст.102 ПК України визначений строк, протягом якого може бути стягнутий податковий борг це 1095 днів з дня виникнення податкового боргу.

При цьому, суд звертає увагу на те, що дана норма Податкового кодексу України є спеціальною нормою при вирішенні питання про строк звернення до суду з вимогою про стягнення податкового боргу, і цей кодекс не передбачає можливості поновлення такого строку.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня (пп.14.1.39. п.14.1 ст.14 ПК України)

Відповідно до п.58.3 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Статтею 42 ПК України передбачені, зокрема, наступні правила:

- податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті (42.1);

- у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (п.42.5).

Як з`ясовано судом, та зазначено вище, податковим повідомленням-рішенням № від 03.12.2018 року на загальну суму 143 599,37 грн. (штрафна санкція), було нараховано податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий період 2016 р., а тому нарахування податковим органом такого податкового зобов`язання здійснено в межах строків давності.

При цьому, судом встановлено, що згідно відомостей ІКС ДРФО (Державного реєстру фізичних осіб-платників податків) зазначено податкову адресу ОСОБА_2 з 12.12.2008 - АДРЕСА_1 ; з 18.10.2019 - АДРЕСА_1 . Крім того, відповідачем, у відзиві також зазначено адресу проживання - АДРЕСА_2 .

З матеріалів справи також вбачається, що Акт від 04.10.2018 року № №31524/54-32-54-07/ НОМЕР_1 , та податкове повідомлення-рішення № від 03.12.2018 року, яке прийнято на підставі означеного Акта перевірки, було направлено відповідачеві - ОСОБА_2 за адресою - АДРЕСА_1 , однак, у зв`язку з неможливістю вручення адресату, були повернуті органом поштового зв`язку на адресу відправника із відміткою «інші причини, що не дали змогу виконати обов`язку щодо пересилання поштового відправлення», та «за закінченням терміну зберігання», про що свідчать наявні у матеріалах справи належним чином засвідчені копії рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення на адресу відповідача АДРЕСА_3 .

Таким чином, вказані Акт від 04.10.2018 року № №31524/54-32-54-07/ НОМЕР_1 , та податкове повідомлення-рішення № від 03.12.2018 року, яке прийнято на підставі Акта перевірки, відповідно до приписів п.42.5 ст.42 ПК України, вважаються врученими відповідачу, що спростовує твердження ОСОБА_1 про невручення їй вказаних індивідуальних актів.

Згідно з п.56.1 ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п.56.3 ст.56 ПК України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Підпунктом 56.15 ст.56 ПК України передбачено, що скарга, подана із дотриманням строків, визначених абзацом першим пункту 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Відповідно до п.56.18 ст.56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Факту оскарження відповідачем податкового повідомлення-рішення № від 03.12.2018 року в судовому чи адміністративному порядку судом не встановлено, і відповідачем про існування таких обставин не зазначено.

Згідно пункту 57.3 ст.56 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Таким чином, оскільки податкове повідомлення-рішення № від 03.12.2018 року вважається врученим, в судовому чи адміністративному порядку не оскаржене, відповідно визначена ним сума податкових зобов`язань вважається узгодженою, що у свою чергу спростовує доводи відповідача про неузгодженість таких податкових зобов`язань.

Відповідно, несплата таких угоджених податкових зобов`язань протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження, вказує на виникнення у відповідача узгодженого податкового боргу на суму таких податкових зобов`язань.

Згідно з п.59.1 ст.59 ПК України у разі, коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, податковим органом на адресу Фізичної особи платника податків ОСОБА_1 надсилалась податкова вимога форми «Ф» №1047-54 від 30.01.2019 року, на суму 125 545,23 грн., однак, у зв`язку з неможливістю її вручення адресату, була повернута органом поштового зв`язку на адресу відправника із відміткою «за закінченням терміну зберігання», про що свідчать наявні у матеріалах справи належним чином засвідчена копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення на адресу відповідача 67400, м. Роздільна, вул. Будьонного, 15 Б.

Відповідно до п.95.2 ст.95 ПК України (в редакції на час формування вказаної податкової вимоги) стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Таким чином, звернення ГУ ДПС до суду з даним позовом повинно було бути здійснено не пізніше ніж 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, нарахованого податковим повідомленням-рішенням № від 03.12.2018 року, та не раніше, ніж 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) відповідачку податкової вимоги.

Оскільки сума, яка є предметом цього позову, набула статусу податкового боргу після направлення відповідачу зазначеного податкового повідомлення-рішення № від 03.12.2018 року, та не пізніше, ніж була сформована податкова вимога №1047-54 від 30.01.2019 року, а даний позов подано у 21.12.2023 року, то є очевидним, що подання цього позову відбулось поза межами 1095 календарних днів, з дня виникнення податкового боргу, який є предметом цього позову.

Разом з тим, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 533-IX від 17.03.2020 р., який набрав чинності 18.03.2020 р. до ПК України внесено зміни, а саме підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" доповнено пунктами 52-1 - 52-5.

Між тим, установлено, що на період з 18 березня по 31 травня 2020 року зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 591-IX від 13.05.2020 р. до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України внесені зміни, які набрали чинності 29.05.2020 р.

Згідно з внесеними змінами слова та цифри "по 31 травня 2020 року" замінено цифрами та словами "2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)", а в абзаці восьмому - також замінено слова та цифри "до 30 березня 2020 року" - словами та цифрами "протягом 10 календарних днів з дня завершення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Отже, вказаними нормами встановлено зупинення перебігу усіх строків давності, встановлених ст.102 ПК України, на період з 18.03.2020 р. по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 23.12.2022 р. у справі № 140/12235/21.

27.06.2023 р. Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", яка набрала чинності 30.06.2023 р.

Так, з матеріалів справи вбачається, що Головним управління ДПС в Одеській області 30.01.2019 року було винесено податкову вимогу форми «Ф» № 1047-54, у зв`язку з несплатою боржником заборгованості у загальному розмірі 125545,23 грн.

Водночас, з урахуванням того, що в період карантину перебіг визначеного п.102.4 ст.102 ПК України 1095-денного строку зупинився з 18.03.2020 р., та відновився з 01.07.2023 р. внаслідок скасування карантину, а з позовною заявою Головне управління ДПС в Одеській області звернулося 21.12.2023 р., твердження відповідача щодо пропуску податковим органом строків звернення до суду з вимогами про стягнення податкового боргу, відповідно не є обґрунтованими.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС в Одеській області обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, отже підлягають задоволенню повністю шляхом стягнення з Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму заборгованості по єдиному податку 3 фізичних осіб у розмірі 125 283 грн. 07 коп. на бюджетний рахунок UA0015710, банк отримувача Казначейство України (ЕАП). код 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл. /Роздільнянська міська ТГ/11010500.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС в Одеській області є правомірними, документально підтвердженими, а отже підлягають задоволенню повністю зі стягненням з Фізичної особи платника податків ОСОБА_1 заборгованості у загальному розмірі 125 283 грн. 07 коп.

Керуючись ст. ст. 72-76, 139, ст. ст. 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу, - задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму заборгованості по єдиному податку з фізичних осіб у загальному розмірі 125 283 грн. 07 коп. на бюджетний рахунок UA0015710, банк отримувача Казначейство України (ЕАП). код 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл. /Роздільнянська міська ТГ/11010500.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення складено 06.03.2024 р., з урахуванням знаходження судді Харченко Ю.В. у відрядженні, у період часу з 19.02.24 р. по 23.02.2024 р., а також на лікарняному - з 26.02.2024 р. по 29.02.2024 р., включно.

Суддя Ю.В. Харченко