Справа № 757/24357/18-а
Суддя: Новак Р. В.
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2018 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя Новака Р.В.,

при секретарі Сердюк К. О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського патрульної поліції, роти 3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Києві, інспектора, рядового поліції Некон Ольги Анатоліївни, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Поліцейського патрульної поліції, роти 3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Києві, інспектора, рядового поліції Некон Ольги Анатоліївни, в якому просить визнати дії патрульної поліції протиправними та скасувати постанову від 07.05.2018 серії НК № 999751 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 122 КУпАП відносно позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 07.05.2018 інспектором Некон О.А. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 999751, згідно якої позивач здійснила зупинку та стоянку на місці, призначеному для стоянки інвалідів, позначеному дорожнім знаком 5.38 з додатковою табличкою 7.17, чим порушила п. 5.38 п. 5 ПДР, за вчинення якого передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 122 КУпАП, та застосовано вид адміністративного стягнення - штраф у розмірі 1 020,00 грн.

Позивач вважає вказану постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки даного правопорушення не скоювала. Вважає, що постанова постановлена з істотним порушенням адміністративного законодавства України. Матеріали справи не містять доказів встановлення того факту, що позивач, керуючи автомобілем БМВ Х3, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснила зупинку та стоянку в межах дії знаку 5.38 та додатковою табличкою 7.17 парковка для автомобілів. Зазначає, що вказані обставини свідчать про недоведеність наявності в діях порушень вимог п. 5.38 та п. 7.17, та не зрозумілість кваліфікації дій, що є порушенням п. 5.38 п. 5 ПДР, що в свою чергу свідчить про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.05.2018 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського патрульної поліції, роти 3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Києві, інспектора, рядового поліції Некон Ольги Анатоліївни, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 159 КАС України, при розгляді справи судом за правилами загального позовного провадження, учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Як визначено у ч. 5 ст. 165 КАС України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

03.09.2018 на адресу суду надійшов відзив Поліцейського роти № 4 батальйону № 3 полку № 1 (з обслуговування правого берега) управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, рядового поліції Непоп О.А. на позовну заяву, в якому остання зазначає, що нею вірно кваліфіковано дії позивача та застосовано норми матеріального права на основі доказів та встановлених обставин.

Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх у сукупності в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає, що в позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що 07.05.2018 інспектором Некон О.А. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 999751, згідно якої позивач здійснила зупинку та стоянку на місці, призначеному для стоянки інвалідів, позначеному дорожнім знаком 5.38 з додатковою табличкою 7.17, чим порушила п. 5.38 п. 5 Правил дорожнього руху, за вчинення якого передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 122 КУпАП, та застосовано вид адміністративного стягнення - штраф у розмірі 1 020,00 грн.

Як зазначено у постанові, 06.05.2018 о 10.30 год., водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом «BMW Х3», д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Київ, вул. Еспланадна, 4, здійснив зупинку транспортного засобу в зоні, що позначено відповідним дорожнім знаком 5.38 з додатковою табличкою 7.17 розділ 33 додаток 1 до ПДР, на якому дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Частиною 5 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у випадку, зокрема, зупинки чи стоянки транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки).

Як визначено у ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Перелік і класифікація дорожніх знаків і їх вимоги до учасників дорожнього руху встановлюються главою 33 Правил дорожнього руху України, а їх умовний зовнішній вигляд - додатком № 1 до цих Правил.

Так, відповідно до розділу 33 Правил дорожнього руху, дорожній знак 5.38 «Місце для стоянки» застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів. Знак з літерою «Р» та символом даху застосовується для критих стоянок. Знак з літерою «Р» та символом автобуса застосовується для критих стоянок з можливістю пересадки на маршрутні транспортні засоби. Табличка 7.17 «Особи з інвалідністю» означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» відповідно до вимог цих Правил.

Згідно пункту 8.4. «ґ» ПДР, наказові знаки показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Відповідно до п. 1 Розділу 34 Правил дорожнього руху, лінії горизонтальної розмітки мають білий колір. Горизонтальна розмітка 1.30 позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід».

Пунктом 22 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1342, визначено, що на майданчиках для паркування обов`язково облаштовуються місця (в обсязі 10 відсотків загальної кількості, але не менш як одне місце) передбаченого стандартами розміру, позначені дорожніми знаками та розміткою для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

На місцях для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», не можуть бути розміщені інші транспортні засоби.

У разі паркування на місцях, призначених для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», інших транспортних засобів, користувачі цих засобів несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як визначено у ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, надані відповідачем на підтвердження своїх доводів фотокартки з місця події, підтверджують факт паркування транспортного засобу в зоні дії знаку 5.38. «Місце для стоянки» з табличкою 7.17. «Особи з інвалідністю» (при цьому на транспортному засобі не було установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю».

Крім того, позивач підписала постанову серії НК № 999751 про вчинення адміністративного правопорушення від 07.05.2018, не зазначивши будь-яких заперечень щодо її складання.

Аналізуючи викладене, суд погоджується з доводами відповідача про те, що ОСОБА_1 здійснила зупинку та стоянку на місці, призначеному для стоянки інвалідів, позначеному дорожнім знаком 5.38 з табличкою 7.17, що нею не заперечується, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як визначено у ч. 3 ст. 288 КУпАП, може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

При вирішенні адміністративного позову щодо оскарження дії суб`єкта владних повноважень, суд, відповідно до положень ч. 2 ст. 2 КАС України, перевіряє чи прийнято воно: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки відповідальність, передбачена ч. 5 ст. 122 КУпАП, настає в разі зупинки чи стоянки транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а позивачем не заперечується факт здійснення зупинки та стоянки на місці, позначеному дорожнім знаком 5.38 з табличкою 7.17, суд приходить до висновку про обґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вказаною нормою закону.

Відтак, постанова серії НК № 999751, винесена інспектором Некон О.А. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1020,00 грн., є законною та обґрунтованою, а правові підстави для її скасування відсутні. За таких обставин, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 5-11, 19, 73-77, 79, 90, 159, 165, 241-246, 262 КАС України, ст.ст. 122, 247, 251, 268, 278, 283, 284, 288 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В адміністративному позові ОСОБА_1 до Поліцейського патрульної поліції, роти 3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Києві, інспектора, рядового поліції Некон Ольги Анатоліївни, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.В. Новака