Справа № 380/16054/23
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2024-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/16054/23 пров. № А/857/556/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Затолочного В.С., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2023 року, головуючий суддя Гулкевич І.З., ухвалене у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ГУ ДПС у Львівській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №4019/13-01-24-08 від 09.03.2023 року, №4015/13-01-24-08 від 09.03.2023 року; №4016/13-01-24-08 від 09.03.2023 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що надала до перевірки усі первинні документи, пов`язані з нарахуванням і сплатою податків, а тому у контролюючого органу не було підстав для накладення на неї штрафу у розмірі 1020 грн. Документів, надання яких вимагав відповідач, вона не зобов`язана вести, що передбачено положеннями Податкового кодексу України та Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні. Щодо розміру витрат, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, які відображені у податкових деклараціях за 2018 та 2020 роки зазначає, що підтверджуються первинними документами (видатковими накладними та платіжними дорученнями, квитанціями, чеками), долученими до позовної заяви, які безпідставно не були взяті до уваги контролюючим органом при проведенні перевірки.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2023 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №4019/13-01-24-08 від 09.03.2023 року, №4015/13-01-24-08 від 09.03.2023 року; №4016/13-01-24-08 від 09.03.2023 року.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивач не надала до перевірки документів, які витребовувались листом від 22.11.2022 року №21465/6/13-01-24-08 та які вона зобов`язана була вести і зберігати, згідно із ст.44 Податкового кодексу України, а тому на неї правомірно накладено штраф, відповідно до п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України. Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, що спричинило завищення суми витрат, безпосередньо пов`язаних з фінансово-господарською діяльністю за 2018 рік в розмірі 151870,81 грн. та як наслідок заниження чистого оподатковуваного доходу з податку на доходи фізичних у тому ж розмірі. Окрім того, оскільки ОСОБА_1 не подала до ДПІ податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2020 рік, перевіркою було визначено загальний оподатковуваний дохід за цей період в розмірі 150543,65 грн і витрати, безпосередньо пов`язані із здійсненням фінансово-господарської діяльності, в розмірі 112756,74 грн та встановлено, що в порушення вимог п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України позивачем занижено чистий оподатковуваний дохід з податку на доходи фізичних осіб за 2020 рік в розмірі 37786,91 грн. В результаті допущених порушень ОСОБА_1 занизила суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 35212,09 грн., в тому числі за 2017 рік в розмірі 224,58 грн. (ФОП ОСОБА_1 у декларації про майновий стан та доходи за 2017 рік не визначила суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб), за 2018 рік в розмірі 27712,11 грн., за 2019 рік в розмірі 473,76 грн., за 2020 рік в розмірі 6801,64 грн.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ФОП ОСОБА_1 проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця за її рішенням 10.06.2020 року №1058296.

Головним управлінням ДПС у Львівській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства з 01.01.2017 року по 10.06.2020 року, за результатами якої складено акт від 23.01.2023 року №1391/13-01-24-08-03/ НОМЕР_1 .

Перевіркою встановлено наступні порушення:

- п.п.49.18.5 п.49.18 ст.49, п.177.11 ст.177 Податкового кодексу України, не подано декларацію про майновий стан і доходи за 2020 рік;

- п.44.1, п.44.3, п.44.5, п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України, в частині ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю;

- п.п.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.167.1 ст.167, п.177.2, п.177.4, п.п.177.5.3 п.177.5, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України, в частині неналежного ведення обліку доходів і витрат, в результаті чого занижено суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від провадження діяльності на суму 35212,09 грн., в тому числі за 2017 рік в розмірі 224,58 грн., за 2018 рік в розмірі 27712,11 грн., за 2019 рік в розмірі 473,76 грн., за 2020 рік в розмірі 6801,64 грн.;

- п.п.1.2, 1.3, 1.6 п.16 прим.1 підрозділу 10 Розділу ХХ, п.п.163.1.1 п.163.1 ст.163, п.п.164.1.3 п.164.1 ст.164, п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, встановлено заниження податкового зобов`язання з військового збору від провадження підприємницької діяльності на загальну суму 2844,86 грн., в тому числі за 2018 рік на суму 2278,06 грн. та за 2020 рік на суму 566,80 грн.

За результатами перевірки Головним управлінням ДПС у Львівській області винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

№4017/13-01-24-08 від 09.03.2023 року, яким до платника податків фізичної особи ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 340 грн. на підставі п.120.1 ст.120 ПК України;

№4019/13-01-24-08 від 09.03.2023 року, яким до платника податків фізичної особи ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1020 грн. на підставі п.121.1 ст.121 ПК України;

№4015/13-01-24-08 від 09.03.2023 року, яким платнику податків фізичній особі ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на 3556,08 грн., в тому числі: 2844,86 грн. за податковим зобов`язанням та 711,22 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

№4016/13-01-24-08 від 09.03.2023 року, яким платнику податків фізичній особі ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на 44015,11 грн., в тому числі: 35212,09 грн. за податковим зобов`язанням та 8803,02 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Податкове повідомлення-рішення №4017/13-01-24-08 від 09.03.2023 року позивачем не оскаржується. Із іншими податковими повідомленнями-рішеннями позивач не погоджується, звернулася до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що до позивача неправомірно застосовано штраф відповідно до п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України, оскільки не доведено факту ненадання первинних документів до перевірки. Відповідальність за неведення обліку або неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов`язкову форму обліку, встановлена ст.164-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Витрати на придбання товарів (тютюнові вироби та алкогольні напої) у ТзОВ Тедіс Україна, ТзОВ Торговий Дім Львівська Тютюнова Фабрика ЛТД, ТзОВ Галичина-Табак, ТзОВ ТД Міжрегіональні ресурси, які в подальшому реалізовувала у магазині, що розташований у АДРЕСА_1 , володіючи відповідними дозволами (ліцензіями) на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, що відображено в акті перевірки, безпосередньо пов`язані з господарською діяльністю позивача та підтверджені належними платіжними документами. Контролюючим органом неправильно визначено розмір грошового зобов`язання позивача з податку на доходи фізичних осіб.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 121.1 ст.121 ПК України встановлено відповідальність за незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків, але не менше: 1095 днів - для інших документів, на які не поширюються вимоги підпунктів 44.3.1 та 44.3.2 цього пункту.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

За правилами п.176.1 ст.176 ПК України передбачено обов`язок платників податків фізичних осіб вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього Кодексу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Також Порядком ведення обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 23.06.2017 року №591, встановлено, що фізичні особи платники податків ведуть облік у Книзі обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, форма якої затверджена цим Порядком.

Як видно з акта перевірки, на вимогу ГУ ДПС у Львівській області про надання документів, викладену у листі від 22.11.2022 року №21465/6/13-01-24-08, ОСОБА_1 до перевірки не надала наступних документів: - дебіторську та кредиторську заборгованість по контрагентах; - перелік суб`єктів господарювання, з якими платник податків фізична особа ОСОБА_1 перебувала у господарських відносинах, пов`язаних з одержанням та використанням фінансових кредитів (в т.ч. договори); - реєстр суб`єктів господарювання, з якими платник податків фізична особа ОСОБА_1 уклала договори страхування (в т.ч. договори); - реєстр суб`єктів господарювання, від яких платник податків фізична особа ОСОБА_1 отримувала поворотну фінансову допомогу (в т.ч. договори); - договори, контракти; - реєстр суб`єктів господарювання, яким платник податків фізична особа ОСОБА_1 надавала поворотну фінансову допомогу (в т.ч. договори); - книга обліку доходів і витрат за період з 01.01.2017 по 30.09.2017 року; - довідку про дебіторську та кредиторську заборгованість по контрагентах станом на початок та кінець перевіреного періоду; - довідку про залишок товарно-матеріальних цінностей станом на звітну дату останнього періоду, що підлягає перевірці; - матеріали останньої інвентаризації; - інші документи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що у наведеному переліку документів, які не були представлені до перевірки, відсутня вимога надання первинних документів (накладні, акти виконаних робіт, платіжні документи).

Норми Закону України Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні не поширюються на фізичних осіб, а положення Податкового кодексу України та Порядку ведення обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.06.2017 року №591, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.07.2017 року за №871/30739, не покладають обов`язку на фізичних осіб платників податків вести облік у формі реєстрів, переліків, довідок, інвентаризацій, вимоги податкового органу про надання таких документів є неправомірними, а висновки про порушення вимог п. 44.1, п. 44.3, п. 44.5, п. 44.6 ст. 44 ПК України є незаконними.

При цьому, відповідальність за неведення обліку або неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов`язкову форму обліку, встановлена ст.164-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, згідно із ст.177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

суми податків, зборів, пов`язаних з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з об`єктів житлової нерухомості); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, роялті на користь правовласників, як винагорода за використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав чи як відрахування на користь правовласників на підставі договорів, укладених таким платником податку з організаціями колективного управління відповідно до Закону України Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, пов`язаних з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

З матеріалів справи слідує, що сума витрат пов`язаних із здійсненням господарської діяльності позивача за 2018 рік складає 144 960 грн., в тому числі:

- вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей 5300,47 грн. (в тому числі: ТзОВ Беверідж трейдінг компані - касові чеки на суму 2189,10 грн., ТзОВ Львівська пивна компанія - касові чеки на суму 1127,79 грн., ТОВ ТД Міжрегіональні ресурси - квитанції на суму 1983,58 грн.);

-витрати на оплату праці 109 830,82 грн.;

-інші витрати 29 828,72 грн. (в тому числі: оплата за оренду приміщення ПП Молочні дари - 15000 грн., сплата єдиного соціального внеску 9 828,72 грн., плата за ліцензії 5 000 грн.).

Крім встановлених контролюючим органом витрат, позивач також понесла у 2018 році витрати на придбання у наступних контрагентів:

- ТзОВ Тедіс Україна на загальну суму 162812,29 грн., які підтверджуються видатковими накладними від 11.01.2018 року №ЛВ18-00004251 на суму 5169,36 грн., від 01.02.2018 року №ЛВ18-000016113 на суму 5857,80 грн., від 08.02.2018 року №ЛВ18-000019737 на суму 6920,04 грн., від 15.02.2018 року №ЛВ18-000023568 на суму 5604,79 грн., від 22.02.2018 року №ЛВ18-000027448 на суму 4970,16 грн., від 01.03.2018 року №ЛВ18-000031338 на суму 6781,80 грн., від 08.03.2018 року №ЛВ18-000035048 на суму 6404,11 грн., від 15.03.2018 року №ЛВ18-000038718 на суму 6840,48 грн., від 22.03.2018 року №ЛВ18-000042718 на суму 4079,64 грн., від 05.04.2018 року №ЛВ18-000050553 на суму 5555,28 грн., від 17.05.2018 року №ЛВ18-000073490 на суму 7192,42 грн., від 24.05.2018 року №ЛВ18-000077535 на суму 5849,28 грн., від 21.06.2018 року №ЛВ18-000093091 на суму 8904,18 грн., від 05.07.2018 року №ЛВ18-000100370 на суму 7462,44 грн., від 12.07.2018 року №ЛВ18-000104062 на суму 7355,28 грн., від 19.07.2018 року №ЛВ18-000107960 на суму 5124,29 грн., від 26.07.2018 року №ЛВ18-000111767 на суму 6703,99 грн., від 02.08.2018 року №ЛВ18-115661 на суму 5609,04 грн., від 09.08.2018 року №ЛВ18-000119396 на суму 6309,96 грн., від 13.09.2018 року №ЛВ18-000138886 на суму 6867,72 грн., від 20.09.2018 року №ЛВ18-000142652 на суму 6292,68 грн., від 27.09.2018 року №ЛВ18-000146575 на суму 8543,23 грн., від 04.10.2018 року №ЛВ18-000150505 на суму 5079,96 грн., від 11.10.2018 року №ЛВ18-000154086 на суму 7576,08 грн., від 03.11.2018 року №ЛВ18-000167982 на суму 9758,28 грн. та квитанціями про оплату від 16.01.2018 року на суму 5169,36 грн., від 05.02.2018 року на суму 5857,80 грн., від 13.02.2018 року на суму 6920,04 грн., від 20.02.2018 року на суму 5604,79 грн., від 27.02.2018 року на суму 4970,16 грн., від 06.03.2018 року на суму 6781,80 грн., від 14.03.2018 року на суму 6404,11 грн., від 20.05.2018 року на суму 6840,48 грн., 29.03.2018 року на суму 4079,64 грн., від 11.04.2018 року на суму 5555,28 грн., від 22.05.2018 року на суму 7192,42 грн., від 29.05.2018 року на суму 5849,28 грн., від 26.06.2018 року на суму 8904,18 грн., від 18.07.2018 року на суму 7462,44 грн., від 17.07.2018 року на суму 7355,28 грн., від 24.07.2018 року на суму 5124,29 грн., від 31.07.2018 року на суму 6703,99 грн., від 07.08.2018 року на суму 5609,04 грн., від 14.08.2018 року на суму 6309,96 грн., від 18.09.2018 року на суму 6867,72 грн., від 25.09.2018 року на суму 6292,68 грн., від 02.10.2018 року на суму 8543,23 грн., від 10.10.2018 року на суму 5079,96 грн., від 16.10.2018 року на суму 7576,08 грн., від 09.11.2018 року на суму 9760,00 грн.

- ТзОВ Торговий Дім Львівська Тютюнова Фабрика ЛТД на загальну суму 20865,12 грн., які підтверджуються накладними від 26.01.2018 року №34-1009 на суму 1655,40 грн., від 09.02.2018 року №34-1573 на суму 872,40 грн., від 16.02.2018 року №34-1893 на суму 1278,36 грн., від 02.03.2018 року №34-2469 на суму 1081,20 грн., від 23.03.2018 року №34-3314 на суму 1223,76 грн., від 30.03.2018 року №34-3638 на суму 788,40 грн., від 25.05.2018 №34-5893 на суму 1691,76 грн., від 22.06.2018 року №34-7037 на суму 780,00 грн., від 11.07.2018 року №34-7861 на суму 2439,48 грн., від 17.08.2018 року №34-9689 на суму 2010,60 грн., від 31.08.2018 року №34-10370 на суму 1209,36 грн., від 28.09.2018 року №34-11841 на суму 1287,84 грн., від 09.11.2018 року №34-13949 на суму 877,20 грн., від 30.11.2018 року №34-15025 на суму 1360,20 грн., від 14.12.2018 року №34-15718 на суму 2309,16 грн. та квитанціями про оплату від 09.02.2018 року на суму 1655,40 грн., від 21.02.2018 року на суму 872,40 грн., від 05.03.2018 року на суму 1278,36 грн., від 26.03.2018 року на суму 1081,20 грн., від 03.04.2018 року на суму 1223,76 грн., від 23.04.2018 року на суму 788,40 грн., від 05.06.2018 року на суму 1691,76 грн., від 11.07.2028 року на суму 780,00 грн., від 25.07.2018 року на суму 2439,48 грн., від 28.08.2018 року на суму 2010,60 грн., від 11.09.2018 року на суму 1209,36 грн., від 09.10.2018 року на суму 1287,84 грн., від 26.11.2018 року на суму 877,20 грн., від 18.12.2018 року на суму 1360,20 грн., від 27.12.2018 року на суму 2309,16 грн.

- ТзОВ Галичина-Табак на загальну суму 40320,48 грн., згідно видаткових накладних від 13.11.2018 року №3151 на суму 9557,40 грн., від 20.11.2018 року №4918 на суму 4534,80 грн., від 27.12.2018 року №6787 на суму 6932,88 грн., від 04.12.2018 року №410 на суму 7765,20 грн., від 11.12.2018 року №2296 на суму 7969,20 грн. та від 18.12.2018 року №4134 на суму 3561,00 грн., оплата по яких підтверджується фіскальними чеками.

Фактичні витрати позивача на придбання товарів у вказаного товариства становлять 13 967,28 грн., що підтверджується видатковими накладними від 23.01.2018 року №МР 00006703 на суму 615,96 грн., від 15.02.2018 року №МР 00014500 на суму 2466,69 грн., від 13.03.2018 року №МР 00021638 на суму 1897,74 грн., від 30.03.2018 року №МР 00027880 на суму 1578,66 грн., від 26.06.2018 року №МР 00053637 на суму 1347,60 грн., від 04.09.2018 року №МР 00075538 на суму 1730,76 грн., від 27.09.2018 року №МР 00083325 на суму 2551,20 грн., від 26.11.2018 року №МР 00102091 на суму 1778,67 грн. та квитанціями про оплату від 19.02.2018 року на суму 615,96 грн. від 19.03.2018 року на суму 2466,69 грн., від 24.04.2018 року на суму 1897,74 грн., від 11.05.2018 року на суму 1578,66 грн., від 08.08.2018 року на суму 1347,60 грн., від 09.10.2018 року на суму 1730,76 грн., від 06.11.2018 року на суму 2551,20 грн., від 28.12.2018 року на суму 1778,67 грн.

Витрати на придбання товарів (тютюнові вироби та алкогольні напої) у ТзОВ Тедіс Україна, ТзОВ Торговий Дім Львівська Тютюнова Фабрика ЛТД, ТзОВ Галичина-Табак, ТзОВ ТД Міжрегіональні ресурси, які в подальшому реалізовувала у магазині, що розташований у м. Львові по вул. Моршинській, 2, володіючи відповідними дозволами (ліцензіями) на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, що відображено в акті перевірки, безпосередньо пов`язані з господарською діяльністю позивача та підтверджені належними платіжними документами.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковим висновок податкового органу про завищення ОСОБА_1 витрат за 2018 рік на суму 151 870,81 грн. та як наслідок заниження чистого оподатковуваного доходу на цю ж суму

Крім цього, витрати позивача за 2020 рік визначені податковим органом в розмірі 112 756,74 грн., в тому числі: вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей 66732,20 грн. (в тому числі: ТзОВ Ігніс Трейд - квитанції на суму 52 547,50 грн., ТзОВ Компакт - квитанції на суму 13 604,50 грн., ТзОВ ТД ЛТФ ЛТД - касові чеки на суму 580,20 грн.); витрати на оплату праці 38524,54 грн.; інші витрати 7500,00 грн. (в тому числі: оплата за оренду приміщення ПП Молочні дари - 5000 грн., плата за ліцензії 2500 грн.).

Витрати на придбання товарно-матеріальних цінностей у ТзОВ Ігніс Трейд фактично становлять 73022,90 грн., що підтверджується квитанціями від 08.01.2020 року на суму 7707,90 грн., від 23.01.2020 року на суму 330,20 грн., від 23.01.2020 року на суму 1814,00 грн., від 23.01.2020 року на суму 5835,80 грн., від 29.01.2020 року на суму 7522,80 грн., від 05.02.2020 року на суму 6609,50 грн., від 12.02.2020 року на суму 6980,30 грн., від 26.02.2020 року на суму 389,10 грн., від 26.02.2020 року на суму 3465,30 грн., від 04.03.2020 року на суму 6100,80 грн., від 04.03.2020 року на суму 389,10 грн., від 11.03.2020 року на суму 5372,70 грн., від 17.04.2020 року на суму 6436,20 грн., від 24.04.2020 року на суму 7916,20 грн., від 29.04.2020 року на суму 6153,00 грн. та видатковими накладними від 15.01.2020 року №51388, від 15.01.2020 року №51570, від 15.01.2020 року №51368, від 22.01.2020 року №53467, від 29.01.2020 року №55483, від 05.02.2020 року №57277, від 19.02.2020 року №61530, від 19.02.2020 року №61352, від 26.02.2020 року №63639, від 26.02.2020 року №64012, від 08.04.2020 року №74339, від 15.04.2020 року №76042, від 22.04.2020 року №77851.

Переліченими видатковими накладними підтверджується, що ФОП ОСОБА_1 придбавала тютюнові вироби та алкогольні напої, які в подальшому реалізовувала у магазині, що розташований у АДРЕСА_1 , володіючи відповідними дозволами (ліцензіями) на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, що відображено в акті перевірки.

Також, при визначенні витрат позивача за 2020 році ГУ ДПС у Львівській області не враховано єдиний соціальний внесок в розмірі 5 006,00 грн., сплачений згідно квитанцій від 14.01.2020 року в розмірі 935 грн., від 16.01.2020 року 919 грн., від 11.03.2020 1056 грн., від 11.03.2020 року 1040 грн. та від 10.04.2020 року 1056 грн.

Відповідачем також не враховано витрати позивача на оплату оренди нежитлового приміщення у ПП Молочні Дари, які фактично становлять 7500 грн., що підтверджується квитанціями від 14.01.2020 року на суму 1250 грн., від 18.02.2020 року 1250 грн., від 12.03.2020 року 1250 грн., від 15.05.2020 року 1250 грн., від 12.06.2020 року 1250 грн., від 15.07.2020 року 1250 грн.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду попередньої інстанції про те, що відповідачем неправильно визначено розмір витрат позивача у 2020 році, зокрема безпідставно не віднесено до складу витрат вартість придбаної продукції у ТзОВ Ігніс Трейд в розмірі 20475,40 грн., вартість послуг оренди приміщення у ПП Молочні Дари в розмірі 2500 грн. та суму сплаченого єдиного соціального внеску в розмірі 5006 грн., які підтверджені належним чином оформленими платіжними документами.

При цьому, неправильне визначення об`єкта оподаткування податком з доходів фізичних осіб має наслідком і неправильне визначення об`єкта оподаткування військовим збором.

Аналізуючи наведене вище, колегія суддів вважає вірним висновок суду попередньої інстанції про те, що оскаржені податкові повідомлення рішення є протиправними, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2023 року у справі №380/16054/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар